ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

справа
№  16/219

24.10.08

За позовом Київського  природоохоронного прокурора в інтересах
держави в особі Київської міської ради

до                 1) Шевченківської  районної у м. Києві ради

2) Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

про
визнання недійсним правочину

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від прокурора:   не з'явився

Від позивача:      не з'явився

Від
відповідач 1   Синявська О,В. за дов.

Від
відповідач 2  ФОП  ОСОБА_1.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.10.08.
в засіданні суду оголошувалась перерва на підставі ст. 77 ГПК України.

Прокурор
звернувся з вимогами про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки
від 31 липня 2006 року, укладеного між Шевченківською районної у м. Києві радою
та СПД ОСОБА_1, площею 30 кв.м., яка
розташована  у місті Києві  на вул. О.Теліги, 15 у Шевченківському районі
міста  Києва для експлуатації  та обслуговування  кіоску з продажу продовольчих товарів  (договір зареєстровано у книзі договорів  оренди земельної  ділянки у Шевченківській районній в місті
Києві  раді за № 163) та зобов'язання
повернути вказану земельну ділянку Київській міській раді, звільнивши від
кіоску.

В
судовому засідання прокурор свої позовні вимоги підтримав повністю.

Київська
міська рада у своїх письмових поясненнях просить задовольнити позовні вимоги
прокурора та справу розглядати без її представника.

Відповідачі
проти позову заперечують, свої заперечення виклали у письмових поясненнях.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та
відповідачів, Господарський суд міста Києва,
встановив:

31.07.2006р.
між Шевченківською районною у м. Києві радою та СПД ОСОБА_1 укладено договір
оренди земельної ділянки.

Відповідно
до умов  договору (п.1.1) , Шевченківська
районна у м. Києві рада  на підставі
рішення від 21.02.2006р. за № 686 надає , а СПД ОСОБА_1 приймає в
короткострокову оренду земельну ділянку, загальною площею 30 кв.м. для
встановлення кіоску роздрібної торгівлі по вул. О.Теліги, 15 в Шевченківському
районі м. Києва.

Договір
зареєстровано у книзі договорів оренди земельної ділянки у  Шевченківській районній в місті Києві раді за
№ 163.

Прокурор
звернувся з вимогами про визнання недійсним зазначеного договору, посилаючись
на ту обставину, що договір укладений з порушенням вимог Конституції, ст. 11
Земельного кодексу України, ст.ст. 14, 15, 17 Закону України «Про оренду
землі»та ін.

Дослідивши
наявні в матеріалах справи і надані в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Відповідно
до ч.1 ст. ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною
1 ст. 203 ЦК України, на яку посилається прокурор, передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам  цивільного законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно
до ст.ст. 1,15 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів
діяльності.

Згідно
з абзацом першим частини першої ст. 124 Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної
ділянки.

Статтею
83 Земельного кодексу України передбачено, що землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю.

Законом
України „Про місцеве самоврядування в Україні" до компетенції районних у
містах рад віднесено повноваження приймати рішення з питань регулювання
земельних відносин в межах і порядку, визначених цими та іншими законами та
відповідно делегування повноважень місцевим адміністраціям.

Територіальним
громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної
власності на землю (стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні»).

Рішенням
Київської міської ради від 08.06.2000р. №164/885 «Про передачу окремих
повноважень районним в м. Києві радам з питань регулювання земельних
відносин»із змінами та доповненнями, районним в м. Києві радам було передано
повноваження щодо передачі в оренду земельних ділянок до 42 кв.м. для
тимчасового розміщення малих архітектурних форм.

Загальна
площа земельної ділянки, що передається у короткострокову оренду на підставі
рішення районної у місті ради, не повинна перевищувати 42 кв.м., а площа для
малих архітектурних форм не більше 20 кв.м.

Районні
в м. Києві ради зобов'язано здійснювати контроль за використанням та охороною
земель, додержанням земельного законодавства та приймати рішення про звільнення
самовільно зайнятих земельних ділянок та знесення самовільно збудованих
будівель і споруд без відшкодування витрат, здійснених за час незаконного
користування.

Рішенням
Шевченківської районної у м. Києві ради від 29.06.2006р. № 32 «Про затвердження
Положення про порядок передачі в оренду земельних ділянок на території
Шевченківського району м. Києва»затверджено Положення про порядок передачі в
оренду земельних ділянок на території Шевченківського району м. Києва.

На
виконання рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 21.02.2006р.
за  №686, 31.07.2006р. між Шевченківською
районною у м. Києві радою та СПД ОСОБА_1
укладено договір оренди земельної ділянки. Згідно вказаного договору
орендарю було надано в короткострокову оренду земельну ділянку, загальною
площею 30 кв.м. для експлуатації та обслуговування кіоску з продажу продуктів
харчування на вул.Теліги, 15.

Статтями
18, 20 Закону України „Про оренду землі" передбачено, що укладений договір
оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його
державної реєстрації.

Відповідно
до п.п. 2, З, 12-14 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.98 №2073 ,
державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням
державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок; вона
проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською
та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної
ділянки.

Факт
державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та
підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної
адміністрації або уповноваженої ними посадової особи; а після цього реєструється
у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться
державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком.

Забезпечення
реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи
земельних ресурсів.

Відповідно
до рішення Київської міської ради від 29.05.2003р. №433/593 „Про забезпечення
ефективного землекористування в місті Києві" Головному управлінню
земельних ресурсів доручено у повному обсязі здійснювати підготовку документів,
що посвідчують право власності та право користування,  відповідно до п. „з" ст. 9 та п. „є"
ст. 184 Земельного кодексу України.

Таким
чином, саме до повноважень Головного управління земельних ресурсів Київської
міської державної адміністрації входить здійснення державної реєстрації договорів
оренди землі.Проект договору оренди земельної ділянки та план земельної
ділянки, яка надається в оренду також готуються Головним управлінням земельних
ресурсів Київської міської державної адміністрації, а один примірник договору
оренди зберігається в цьому управлінні.

Отже,
державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок до компетенції
Шевченківської районної у м. Києві ради не входить.

Стверджування
прокурора та позивача, що в оспорюваному договорі земельної ділянки не
визначені істотні умови договору  судом
не приймається до уваги, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи.

Сама
по собі відсутність у договорі посилання на ту чи іншу істотну умову не
свідчить про недосягнення згоди сторін щодо такої умови за наявності доказів,
які підтверджують відповідне волевиявлення сторін.

Відповідно
до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Отже,
проаналізувавши  спірний  договір, суд прийшов до висновку, що договір
не суперечить положенням Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства, оскільки укладався на
підставі актів цивільного законодавства, договір укладений повноважними
представниками відповідно до внутрішньої волі сторін і спрямований на настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Суду
не доведено та не надано належних доказів недійсності правочину.

Враховуючи
викладене, приймаючи до уваги пояснення представників сторін, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись  ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити
повністю.

Суддя

О.М.Ярмак

Рішення
підписано 13.11.2008 р