ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

29.01.08                                                                                           Справа № 7/176

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді –Гнатюк Г.М.

суддів          - Кравчук Н.М.

- Мирутенко О.Л.

Розглянувши апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства „Івано-Франківськгаз” №05/18-2013 від 10.12.2007р. та ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України”, м.Київ від 30.11.2007р. №31/10-12236

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.2007р.

у справі №7/176

за позовом : ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України”, м.Київ

до відповідача: ВАТ „Івано-Франківськгаз”, м.Івано-Франківськ

про стягнення 2 247 411,62 гнрн.

За участю представників :

від позивача — Мицько Р.М. - представник (довіреність №247/10 від 29.12.2007р.).

від відповідача - не з'явився.

Позивачу роз‘яснено його права та обов‘язки, передбачені ст.22 ГПК України

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №270066 від 26.10.2007р. Однак, відповідачем було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи у зв‘язку із неможливістю забезпечити явку свого представника. Враховуючи, що ухвалою суду від 19.12.2007р.про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення справи до розгляду явка повноважних представників сторін в судове засідання визнана не обов‘язковою, колегія суддів дане клопотання відповідача відхиляє та вважає за можливе розглянути апеляційні скарги за наявними у справі матеріалами, без участі представника відповідача.

Встановив :

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.2007р. (суддя Кишинський М.І.) частково задоволено позов ДК “Газ України” НАК „Нафтогаз України”, м.Київ та стягнено з ВАТ „Івано-Франківськгаз”, м.Івано-Франківськ 701301,98грн. інфляційних збитків та 121078,80грн. річних, 8224грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а в решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у відповідності до п.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов‘язання, на вимогу кредитора, зобов‘язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Зважаючи на те, що порушення строків виконання грошового зобов‘язання мало місце, що підтверджується матеріалами справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 701301,98грн. інфляційних збитків та 121078,80грн. –3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Однак, посилаючись на Закон України “Про виконавче провадження”, суд відмовив у стягнення решти інфляційних збитків та 3% річних за період, який охоплюється зупиненням виконавчого провадження.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою за вих. № 05/18-1999 від 07.12.2007 р., в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням обставин та матеріалів справи. Судом не взято до уваги, на думку скаржника, положення Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”, метою якого є сприяння поліпшення фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобігання їх банкрутству, підвищення рівня інвестиційної привабливості шляхом врегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб‘єктам господарської діяльності права на їх застосування. Скаржник вважає, що ДК “Газ України”навмисно затягує процес по підписанню договорів про реструктуризацію заборгованості та нараховує додаткові штрафні санкції, чим призводить господарську діяльність товариства до кризового становища.Дана обставина, на думку скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового, яким останній просить в позові –відмовити повністю.

З даним рішенням суду ДК Газ України НАК “Нафтогаз України” також не погодилося і оскаржило його в апеляційному порядку оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права, так як місцевим господарським судом неповно з‘ясовано усі обставини справи, у зв‘язку з чим просить назване рішення в частині відмови у стягненні інфляційних збитків та 3% річних скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

У доповненні до апеляційної скарги від 27.12.2007р. №31/10-13208 (вх.№20 від 08.01.2008р.) ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” спростовує доводи відповідача та обгрунтування суду з підстав зазначених у цьому доповненні та просить оскаржуване рішення місцевого господарького суду в частині відмови у стягненні інфляційних збитків та 3% річних скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ВАТ “Івано-Франківськгаз” слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.2007р. у справі №7/176 в частині відмови у стягненні інфляційних збитків та 3% річних - скасувати, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2002 року між ДК «Газ України»та ВАТ «Івано - Франківсьгаз»було укладено договір на постачання природного газу № 06/02-1966. Згідно з умовами даного договору ДК «Газ України»зобов'язана передати Відповідачу протягом січня - грудня 2003 року природний газ, а ВАТ «Івано - Франківськгаз»зобов'язано прийняти та оплатити газ на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору № 06/02-1966 від 24.12.2002 року оплата за газ здійснюється у відповідності до «Алгоритму розподілу коштів, що надходять за використаний природний газ на розподільчі рахунки газозбутових підприємств НАК «Нафтогаз України»за поставлений природний газ», затвердженого постановою НКРЕ від 12.07.2000 року №759. Остаточний розрахунок за фактично спожитий природний газ протягом місяця поставки здійснюється до 15 числа місяця наступного за звітним.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 ЦК України передбачає недопустимість відмови від виконання зобов'язання або односторонньої зміни його умов. Згідно з ч.і ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач в порядку передбаченому ст. 33 ГПК України не надав доказів та не довів обставин, передбачених у главі 50 ЦК України щодо припинення існуючих з ДК «Газ України»зобов'язань. Враховуючи вищевикладене, підставою для звернення ДК «Газ України»до господарського суду Тернопільської області з позовом стало невиконання ВАТ «Івано - Франківськгаз»умов договору на постачання природного газу № 06/02-1966 від 24.12.2002 року стосовно переведення розрахунків за поставлений природний газ та неналежне виконання відповідачем постанови Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2006 року у справі № 2/172.

Крім того, наявність постанови Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2006 року у справі № 2/172 підтверджує неналежне виконання ВАТ «Івано -Франківськгаз»свого зобов'язання по оплаті вартості поставленого природного газу, суму заборгованості Відповідача за даним договором та відповідно зобов'язання її сплатити.

Згідно зі статтею 607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється лише у разі неможливості його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Однак, Закон України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»та Закон України «Про виконавче провадження»ніяким чином не встановлюють для ВАТ «Івано - Франківськгаз»неможливість виконання зобов'язання по оплаті вартості поставленого газу за договором № 06/02 - 1966 від 24.12.2002 року.

Згідно ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а тому відкриття виконавчого провадження та зупинення його згідно п.15 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" на період участі боржника у процедурі погашення заборгованості, відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", не припиняє грошових зобов'язань відповідача та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Отже, чинним законодавством не встановлено, що зупинення виконання судового рішення, у тому числі і внесенням Відповідача до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», припиняє виконання зобов'язання.

За таких обставин, судова колегія вважає, що відшкодування позивачу втрат від знецінення коштів внаслідок інфляції і відсотків за весь час користування його коштами є правомірним, у зв‘язку з чим доводи ВАТ “Івано-Франківськгаз” є необгрунтованими, натомість доводи ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” про невідповідність рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні інфляційних збитків та 3% річних за період, який охоплюється зупиненням виконавчого провадження, є підставними, у зв‘язку з чим, дане рішення господарського суду Івано-Франківської області в цій частині слід скасувати.

Судові витрати по апеляційних скаргах, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на ВАТ “Івано-Франківськгаз”.

Керуючись ст.ст. 101,103-105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1.          Апеляційну скаргу ВАТ “Івано-Франківськгаз” залишити без задоволення.

2.          Апеляційну скаргу ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” задоволити.

3.          Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.2007 року у справі №7/176 в частині відмови у стягненні інфляційних нарахувань в сумі 1103164,86грн. та 3% річних в сумі 321865,98грн. –скасувати і в цій частині прийняти нове рішення, яким позов ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” задоволити повністю. Стягнути з ВАТ “Івано-Франківськгаз” на користь ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” 1103164,86грн. інфляційних збитків та 321865,98грн. річних, 14251,00рн. державного мита. В решті рішення залишити без змін.

4.          Судові витрати по апеляційних скаргах віднести на ВАТ “Івано-Франківськгаз”.

5.          На виконання постанови мсцевому господарському суду видати відповідний наказ.

6.          Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

7.          Матеріали справи повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя                                                            Гнатюк Г.М.

Суддя                                                                                Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                Мирутенко О.Л.