ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.08.08
Справа №6/106/08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Коробка Н.Д.  , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник
О.В.,

за участю представників:

позивача: Бабков Д.Ю.,
довіреність від 01.08.2008р. № б/н;

відповідача: ОСОБА_1.,
паспорт НОМЕР_1 від 13.07.1996р.;

ОСОБА_2., довіреність
від 05.03.2008р. № ВКІ 206629;

розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Мелітополь Запорізької області, на рішення господарського суду Запорізької
області від 10.06.2008 р. у справі № 6/106/08

за позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю “Продмаш”, м. Мелітополь Запорізької області,

до відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області,

про стягнення 23000,00
грн. збитків,

та зустрічним позовом:
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області,

до відповідача:
Товариства з обмеженою відповідальністю “Продмаш”, м. Мелітополь Запорізької
області,

про стягнення 43976,00
грн. заборгованості.

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Продмаш” звернулось до господарського суду Запорізької
області з позовом про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1 збитків у
розмірі 23000,00 грн. Приватним підприємцем ОСОБА_1. в свою чергу було подано
зустрічний позов з вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Продмаш” заборгованості в сумі 43976,00 грн.

Рішенням господарського
суду Запорізької області від 10.06.2008 року у справі №6/106/08 (суддя Місюра
Л.С.) первісний позов задоволено. Присуджено до стягнення з  Приватного підприємця ОСОБА_1. на користь ТОВ
“Продмаш” збитки в сумі 23000,00 грн., витрати по оплаті держмита в сумі 230,00
грн. та 118,00 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В
задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення господарського
суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову мотивовано тим,
що договір підряду не є укладеним, що обумовлює правомірність заявленої
позивачем до стягнення збитків суми в розмірі 23000,00 грн. В задоволенні
зустрічного позову відмовлено з тих підстав, що вимоги по зустрічному позову
документально не обґрунтовані, не доведено, що роботи виконані в зазначені
договором строки та були передані замовнику належним чином.

Приватний підприємець
ОСОБА_1, не погодившись  із прийнятим у
справі судовим актом, звернувся апеляційною скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Запорізької області від 10.06.2008 року по справі
№6/106/08 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні первісного позову
відмовити, а вимоги за зустрічним позовом задовольнити. Вважає, що місцевим
господарським судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення неповно
з'ясовані обставини, що мають значення для справи; недоведені висновки, що
мають значення для справи, які суд визнав встановленими; а самі висновки,
викладені у рішенні місцевого господарського суду не відповідають обставинам
справи, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що господарським судом Запорізької
області помилково визначено договір №113 неукладеним, оскільки перерахування
23000,00 грн. здійснено ТОВ “Продмаш” з посиланням саме на цей договір,
відповідно, господарські відносини існували. Вказує, що стягнена за рішенням
суду сума 23000,00 грн. не може збитками в розумінні ст.225 Господарського
кодексу України. За позицією заявника апеляційної скарги, кошторисний
розрахунок існує та був підписаний разом із договором, про що вказано в п.9
договору. Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки книги
обліку та звітності по формі 10, яка є єдиним обов'язковим звітним документом
підприємця на спрощеній системі оподаткування. Крім того, вказує на неналежне
виконання ТОВ “Продмаш” умови п.3 договору підряду №113, яким передбачено
обов'язок замовника відкриття та безперервність фінансування. Суму заявлених
зустрічних вимог, яка включає в себе суму різниці між сплаченими за договором
підряду № 113 коштами та вартістю виконаних робіт за актом №1, а також різницю між
сумами за актами прийму виконаних робіт № 1 та № 2 за квітень 2006р., вважає
обґрунтованою.

Розпорядженням першого
заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1368 від
29.07.2008 року справу № 6/106/08 передано для розгляду колегії суддів у
складі: головуючий: Антонік С.Г., судді: Кагітіна Л.П. (доповідач), Яценко
О.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

В судому засіданні,
відкритому 30.06.2008р., розгляд справи відкладений до 21.08.2008р. у зв'язку
із неявкою представника ТОВ “Продмаш” та необхідністю витребування від сторін
додаткових пояснень та документів.

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Продмаш” у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що суд першої
інстанції прийняв оскаржуване рішення з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, на підставі всебічного дослідження доказів, їх правильної
оцінки, просить залишити рішення господарського суду Запорізької області по
справі №6/106/08 від 10.06.2008р. року без змін, а апеляційну скаргу
відповідача без задоволення. При цьому зазначає, що суд правомірно не визнав
належним доказом акт № 1 за квітень 2006 р. на суму 53811,00 грн., оскільки він
підписаний лише відповідачем і не містить відмітки про відмову позивача від
його підписання,  та, при цьому,  відповідач не надав належні  докази направлення  зазначеного акту позивачу до пред'явлення
позову, а також докази направлення позивачу повідомлення про готовність щодо
передачі виконаних робіт. Вказує, що посилання відповідача на невиконання
зобов'язань за договором у зв'язку з порушенням позивачем строків здійснення
передоплати не може бути підставою відмовлення у задоволені позовних вимог.
Зазначає, що договором передбачені взаємні обов'язки сторін, позивача здійснити
попередню оплату робіт, а відповідача
виконати певні роботи до 30.03.2006 року, при цьому відповідач не
відмовився від прийняття попередньої оплати, не направив замовнику повідомлення
про відмову виконання свого обов'язку, отже був зобов'язаний виконати взяті на
себе за договором зобов'язання. Твердження відповідача про зарахування  сум 18500,00 грн. та 12311,00 грн. до
розрахунків по договору №113 вважає необґрунтованим, оскільки сума 18500,00
грн. перерахована в якості попередньої оплати за договором №109 від 17.12.2005р.,
що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від
17.03.2008р. по справі № 8/136/08, а сума 12311,00 грн. перерахована за
договором № 112 від 24.12.2005р. платіжним дорученням № 1481 від 25.05.2006р.
відповідно до рахунку № 38 від 24.05.2006р. Враховуючи, що відповідач не
приступив до виконання передбачених договором робіт, вважає правомірним відмову
позивача від договору та стягнення з відповідача суми 23000,00 грн. в якості
збитків на підставі ст.612 ЦК України. Вказує, що збитками в даному випадку
розуміються витрати, зроблені позивачем у вигляді сплати відповідачу коштів на
виконання робіт та неотримання очікуваних результаті.

Розпорядженням першого
заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1587 від
20.08.2008 року справу № 6/106/08 передано для розгляду колегії суддів у
складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Коробка Н.Д., Яценко
О.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

Запис судового процесу
здійснювався із застосуванням технічних засобів, а саме:  програмно-апаратного комплексу «Діловодство
суду».

В судовому засіданні
21.08.2008 року представники позивача та відповідача підтримали доводи,
викладені у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

По закінченні судового
засідання, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Відповідно до ст.99
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду
першої інстанції.

Згідно ст.101
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Вислухавши представників
сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький
апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю “Продмаш” було подано позов до господарського суду Запорізької
області про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1 збитків у розмірі
23000,00 грн. (з урахуванням уточнення позовних вимог). Приватним підприємцем
ОСОБА_1. в свою чергу було подано зустрічний позов з вимогами про стягнення з
Товариства з обмеженою відповідальністю “Продмаш” заборгованості в сумі
43976,00 грн.

Рішенням господарського
суду Запорізької області від 10.06.2008 року у справі №6/106/08 первісний позов
задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Приватний підприємець
ОСОБА_1 , не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції судовим актом,
звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою.

Заслухавши представників
сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та
процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, колегія суддів  знаходить апеляційну скаргу такою, що
підлягає частковому задоволенню, в силу наступного:

Як свідчать матеріали
справи, 18.01.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Продмаш”
(замовник) та Приватним підприємцем ОСОБА_1. (підрядник) був підписаний договір
підряду  №113, за умовами якого підрядник
приймає на себе зобов'язання по виконанню ремонтних робіт санітарно-побутових
приміщень 1-3-го поверхів експериментально-лабораторного корпусу ТОВ
"Продмаш" по АДРЕСА_1 , за плануванням, затвердженим замовником (п.1
договору).

Підрядник зобов'язався
здійснити роботи, вказані в п.1 цього договору відповідно затвердженої
замовником проектно-кошторисної документації, графіком здійснення
будівельно-монтажних робіт в строк з 20.01.2006 р. по 30.03.2006р. (п.2
договору).

За умовами договору
підрядчик взяв на себе зобов'язання здати замовнику роботи по цьому договору, а
замовник - прийняти від підрядника роботи за актом виконаних робіт.

Пунктом 4 договору
визначено вартість будівельно-монтажних робіт, що поручаються підряднику за
даним договором підряду в розмірі 76097,00 грн.

Згідно з п.6 зазначеного
договору замовник зобов'язався виплатити підряднику передоплату в розмірі 70%
кошторисної вартості, яка становить 53268,00 грн.

На виконання умов
договору замовником  згідно платіжного
доручення №723 від 14.03.2006р. здійснено попередню оплату за договором в сумі
23000,00 грн. відповідно до рахунка  №32
від 15.02.2006р.

За приписами ст.180
Господарського кодексу України та ст.638 Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов
договору. Істотними умовами договору є предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також  ті умови, щодо яких за вимогою однієї із
сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Згідно із частиною 1
статті 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути
визначена у кошторисі. Якщо робота
виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис
набирає чинності та стає  частиною
договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Пунктом 9 договору №113
від 18.01.2006р. обумовлено, що додатком до договору являється кошторисний
розрахунок №18-01-2006. Враховуючи приписи статті 844 ЦК України,  цей додаток до договору є невід'ємною його
частиною, отже, повинен бути складений належним чином та підписаний сторонами,
а відсутність підписаного обома сторонами кошторису свідчить про недосягнення
сторонами згоди стосовно всіх істотних умов.

Двосторонній кошторисний
розрахунок №18-01-2006 не був представлений сторонами ні в суді першої
інстанції, ні при апеляційному перегляді справи. Доводи заявника апеляційної
скарги, що визначення в п.9 договору кошторисного розрахунку додатком до
договору доводить факт існування такого кошторисного розрахунку, колегією
суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки докази фактичного існування
такого кошторису відсутні, представник позивача за первісним позовом складання
та підписання такого розрахунку заперечує.

Частиною 8 статті 181
Господарського кодексу визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається  неукладеним (таким,  що не відбувся).

Враховуючи викладене,
господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, що даний договір слід
визнати у розумінні ст.180 ЦК України неукладеним (таким, що не відбувся),
а  тому
останній не породжує для сторін взаємний прав та обов'язків.

Також, колегія суддів
погоджується з висновком господарського суду першої інстанції  щодо відмови
у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного:

Зустрічні позовні вимоги
Приватного підприємця ОСОБА_1. обґрунтовуються актом приймання виконаних робіт
№1 та сумою індексації виконаних робіт в цінах на лютий 2006р. за актом
приймання виконаних робіт №2 за квітень 2006 року. За доводами, викладеними в
апеляційній скарзі, підрядні роботи за договором №113 виконувалися, різниця між
вартістю виконаних робіт за цим договором згідно актів приймання виконаних
робіт №1 та №2 та зарахованої підприємцем суми 12311,00 грн., сплаченої
замовником згідно рахунку № 38 від 24.05.2006р., складає 43976,00 грн. При
цьому, належних доказів в обґрунтування зазначених сум не надано.

Доводи підприємця щодо
зарахування суми 12311,00 грн. до розрахунків за договором  №113 є необґрунтованими, оскільки   зазначена сума  є оплатою за договором №112 від 24.12.2005р.,
про що зазначено у  платіжному
дорученні  №1481 від 25.05.2006р.

Стосовно актів приймання
виконаних робіт, на які посилається позивач за зустрічним позовом як на
первинні документи, якими  начебто
встановлено факт виконання сторонами договору та існування заборгованості, то
колегія судів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.27 Закону
України від 02.10.1992р. №2657-XII “Про інформацію” документ - це передбачена
законом матеріальна форма одержання, зберігання, використання і поширення
інформації шляхом фіксації її на папері, магнітній, кіно -, відео -, фотоплівці
або на іншому носієві.

Наказом Державного
комітету України з будівництва та архітектури від 21.06.2002р. №237/5
затверджено типову форму первинних облікових документів КБ-2в, відповідно до
якого акт приймання виконаних підрядних робіт підписується зі сторони
підрядника та замовника уповноваженими особами із зазначенням посади та
скріплюється печаткою.

Як вбачається з
матеріалів справи та не спростовано заявником апеляційної скарги, акти
приймання виконаних підрядних робіт за Договором №113 з боку замовника не
підписані. Докази направлення відповідачу за зустрічним позовом актів
виконаних  робіт №1 та № 2 за квітень
2006 року та їх підписання з боку замовника на час розгляду справи  відсутні.

За таких обставин,
колегія суддів вважає, що акти приймання виконаних підрядних робіт за  №1 та №2 не можуть бути розцінені як належний
доказ виконання підрядних робіт та наявності заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 33
ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень, а згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи приписи статті
837 Цивільного кодексу України, згідно з якими за   договором підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони
(замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу, та
приймаючи до уваги, що зустрічні позовні вимоги полягають у стягненні з ТОВ
“Продмаш” заборгованості за виконані роботи за договором підряду, а предметом
доказування у даному випадку, відповідно, є наявність заборгованості саме за
договором, колегія суддів вважає вимоги за зустрічним позовом необґрунтованими,
оскільки позивачем за зустрічним позовом належним чином не доведено факту
укладання сторонами договору та напроти, як вже зазначалося вище, договір
визнано неукладеним та таким, що не породжує для сторін взаємний прав та
обов'язків.

За таких обставин колегія
суддів вважає висновки суду першої інстанції про відхилення зустрічних вимог
правомірними.

Разом з тим, суд першої
інстанції  помилково визнав правомірними
вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідача 23000,00 грн.
попередньої оплати за договором, визначивши їх збитками, на підставі ч.1 та ч.3
ст.612 Цивільного кодексу України.

Згідно приписів
Господарського процесуального кодексу України елементами позову та  його складовими частинами є предмет, підстава
та, власне, зміст.

Предметом позову є
матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить
постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами -
суб'єктивним правом і обов'язком відповідача. Підставу позову складають
обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Ними будуть: юридичні факти
матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права,
які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення;
доказові факти, тобто ті, що тісно пов'язані з фактами матеріально-правового
характеру і на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи
відсутність.

До  підстави позову не можуть входити обставини,
що виступають доказами по справі. З ними закон не пов'язує виникнення, зміни або
припинення прав чи обов'язків. Вони лише підтверджують наявність чи відсутність
юридичних фактів, які входять у підставу позову.

І, відповідно, змістом
позову буде звернена до суду вимога позивача про здійснення судом певних дій з
зазначенням способу судового захисту, за яким позивач звертається до суду.
Норми права виступають базою, з якої визначається сукупність належних фактичних
обставин.

В спірному випадку,
заявлена у первісному позові до відшкодування сума у розмірі 23000,00 грн. (з
урахуванням уточнення позовних вимог) обґрунтовується статтею 612 ЦК України та
понесеними збитками, під якими розуміються витрати, зроблені позивачем у
вигляді сплати відповідачу коштів на виконання робіт та неотримання очікуваних
результаті.

Згідно із частинами 1 та
2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що  прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.

Частиною 3 зазначеної
статті передбачено, що якщо внаслідок прострочення    боржника виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора,  він може відмовитися
від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

В контексті наведених
норм очевидно, що необхідною умовою для відшкодування збитків на підставі
зазначеної статті є наявність обумовлених договором зобов'язань, відповідно, в
першу чергу наявність самого договору.

Враховуючи викладене,
висновки суду першої інстанції про застосування ст.612 ЦК України не можна
визнати правомірними, оскільки зазначені норми права передбачають
відповідальність за невиконання зобов'язань за договором підряду, тоді, як
встановлено господарським судом, і з чим погодився суд апеляційної інстанції,
договір №113 від 18.01.2006р. є неукладеним (таким, що не відбувся), та таким,
який не породжує для сторін взаємний прав та обов'язків, а отже, відсутні
підстави для задоволення позовних вимог ТОВ “Продмаш” щодо стягнення збитків у
розмірі 23000,00грн. на підставі ст.612 Цивільного кодексу України.

При цьому,  сторона по справі не позбавлена можливості
звернення за захистом свого права за інших правових підстав.

В цій частині апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

З огляду на вище
викладене, у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні
господарського суду, обставинам справи та порушенням місцевим господарським
судом норм матеріального права, колегія суддів знаходить підстави для
часткового скасування оскаржуваного рішення.

У відповідності зі ст.49
ГПК України, судові витрати за первісним позовом покладаються на позивача за
первісним позовом, а судові витрати за зустрічним позовом покладаються на
позивача за зустрічним позовом. Судові витрати за апеляційною скаргою
покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених за апеляційною
скаргою вимог.

На підставі викладеного
та керуючись  ст.ст. 99, 101, п.2 ст.103,
п.4 ст.104, ст.105 Господарського процесуального кодексу  України,
Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області, задовольнити
частково.

Рішення господарського
суду Запорізької області від 10.06.2008 року у справі №6/106/08 скасувати
частково та викласти резолютивну частини рішення в наступній редакції:

В задоволенні заявлених
позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Продмаш”, м. Запоріжжя,
відмовити.

В зустрічному позові
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області, відмовити.

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю “Продмаш” на користь Приватного підприємця ОСОБА_1.
витрати на державне мито за апеляційною скаргою в розмірі 115,00 грн.

Видачу наказу доручити
господарському суду Запорізької області.

Постанову складено у
повному обсязі та підписано 28.08.2008 року.

Головуючий суддя
Кагітіна Л.П.

судді
Кагітіна Л.П.

Коробка Н.Д.
Яценко О.М.