ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

14.04.2008

Справа №2-9/976-2008

За позовом Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", м.Сімферополь

До відповідача Відкритого акціонерного товариства „Кримгаз”, м .Сімферополь

Про стягнення 2841570,22грн.

Суддя ГС АР Крим Н.С.Пєтухова

Представники:

Від позивача – Тітовський О.В., ю/к , дов. пост. №11/65 від 27.08.07р.

Від відповідача – не з’явився

Сутність спору: Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою про стягнення з відповідача 2841570,22 грн. заборгованості.

Позивач мотивує позивні вимоги тим, що відповідачем не виконані зобов’язання по оплаті наданих позивачем по договору №1-ТГ-2000 від 31.01.2000р. про надання послуг з транспортування природного газу у жовтні, листопаді та грудні 2000 р. на суму 2841570,22 грн.

Відповідач повторно явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Про день слухання справи був сповіщений належним чином. Ухвала суду була направлена на його юридичну адресу рекомендованою кореспонденцією. Причина не явки представника відповідача та не надання витребуваних документів, у тому числі відзиву на позов, суду не відома.

Справа розглядається по наявним у неї матеріалам, у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, суд –

В с т а н о в и в:

Між ДАТ «Чорноморнафтогаз» і ВАТ «Кримгаз» 31.01.2000 р. був укладений договір № 1-ТГ-2000 про надання послуг з транспортування природного газу.

Відповідачу у жовтні, листопаді та грудні 2000 р. було надано послуг з транспортування природного газу на суму 2 841 570,22 грн., що підтверджується актами приймання – передачі по транспортуванню природного газу №10 від 31.10.2000р., №11 від 30.11.2000р. та №12 від 03.01.2001р.

Пунктом 6.1 договору сторони передбачили, що ВАТ «Кримгаз» сплачує вартість послуг по транспортуванню природного газу в строк до 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Строки оплати відповідачем були порушені, що привело до утворення заборгованості ВАТ «Кримгаз» перед ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Пунктом 8.2 договору було передбачено, що спори і розбіжності між сторонами вирішуються шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди арбітражним судом.

Враховуючи те, що оплата по договору не була проведена, ДАТ «Чорноморнафтогаз» пред’явило ВАТ «Кримгаз» претензію від 21.03.2001 р. за № 16/1877 з вимогою сплатити заборгованість.

Розглянувши претензію, ВАТ «Кримгаз» надіслало відповідь від 27.03.2001 р. за № 1271, якою визнало наявність заборгованості у сумі 2 841 570,22 грн.

Однак, визнана сума заборгованості не була сплачена, тому ДАТ «Чорноморнафтогаз» на підставі ст. 8 Господарського процесуального кодексу України звернулось с заявою до ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя про примусове стягнення заборгованості на підставі відповіді на претензію № 1271 від 27.03.2001 р.

17.07.2002 р. ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя було відкрито виконавче провадження з примусового виконання відповіді ВАТ «Кримгаз» № 1271 від 27.03.2001 р. на претензію ДАТ «Чорноморнафтогаз» № 16/1877 від 21.03.2001 р.

25.12.2003 р. ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі ст. ст. 18-1, 37 Закону України «Про виконавче провадження», незважаючи на те, що заборгованість не була стягнута.

Не погодившись з постановою про закінчення виконавчого провадження, ДАТ «Чорноморнафтогаз» 15.12.2003 р. звернулось до Центрального районного суду м. Сімферополя зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя.

06.10.2003 р. Центральним районним судом м. Сімферополя у задоволені скарги ДАТ «Чорноморнафтогаз» відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя ДАТ «Чорноморнафтогаз» звернулось до Апеляційного суду АРК.

Ухвалою Апеляційного суду АРК від 02.08.2004 р. ухвалу Центрального районного суду м. Сімферополя скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Не погодившись з ухвалою Апеляційного суду АРК ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя звернувся з касаційною скаргою.

Ухвалою від 14.06.2006 р. касаційну скаргу ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя залишено без задоволення, ухвалу Апеляційного суду АРК від 02.08.2004 р. залишено без змін.

Розглянувши скаргу ДАТ «Чорноморнафтогаз» знов, Центральний районний суд м. Сімферополя рішенням від 19.12.2006 р. задовольнив скаргу ДАТ «Чорноморнафтогаз» частково, визнав дії державного виконавця ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя неправомірними та відмінив постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.10.2003 р.

ДВС у Центральному районі м. Сімферополя постановою від 23.03.2007 виконавче провадження з примусового виконання відповіді ВАТ «Кримгаз» № 1271 від 27.03.2001 р. на претензію ДАТ «Чорноморнафтогаз» № 16/1877 від 21.03.2001 р. було відновлено.

21.12.2007 ДВС у Центральному районі м. Сімферополя було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання відповіді ВАТ «Кримгаз» № 1271 від 27.03.2001 р. на претензію ДАТ «Чорноморнафтогаз» № 16/1877 від 21.03.2001 р. на тій підставі, що претензія не підлягає виконанню. Так дійсно, Законом України від 15.03.2006 р. №3541-IV до Закону України «Про виконавче провадження» та до Господарського процесуального кодексу України були внесені зміні згідно з якими визнана претензія перестала бути виконавчим документом.

У позивної заяві та у судовому засіданні позивач заявив клопотання про відновлення строку позовної давності.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу Української СРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України).

У той же час, ч. 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Однак, враховуючи, що відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість та розумність, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 3 пункт 18 Закону України “Про виконавче провадження ( в редакції Закону України від 18.11.2003. № 1255-1У, до документів, що підлягали виконанню Державною виконавчою службою були віднесені визнані у встановленому порядку претензії. Також зобов’язання ДВС приймати до виконання визнану претензію було передбачено ст. 8 Господарського процесуального кодексу України.

Законом України від 15 березня 2006 року № 3541-1У “Про внесення змін до Закону України “Про виконавче провадження” та деяких інших законодавчих актів щодо виконання судових рішень”, який набрав чинності з 14.04.2006р., стаття 3 Закону України “Про виконавче провадження” викладена в іншої редакції та вже не містить такий виконавчий документ, як визнана претензія, а стаття 18-1 “Виконавчі документи” виключена із тексту закону “Про виконавче провадження”.

Таким чином, у державного виконавця не було законних підстав на закриття виконавчого провадження по визнаної претензії у жовтні 2003 р., тому що порядок виконання визнаної претензії виключений із Закону “Про виконавче провадження” тільки з 14.04.2006р.

ДВС у Центральному районі м. Сімферополя постановою від 23.03.2007 виконавче провадження з примусового виконання відповіді ВАТ «Кримгаз» № 1271 від 27.03.2001 р. на претензію ДАТ «Чорноморнафтогаз» № 16/1877 від 21.03.2001 р. було відновлено.

21.12.2007 ДВС у Центральному районі м. Сімферополя було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання відповіді ВАТ «Кримгаз» № 1271 від 27.03.2001 р. на претензію ДАТ «Чорноморнафтогаз» № 16/1877 від 21.03.2001 р. на тій підставі, що претензія не підлягає виконанню.

Так дійсно, Законом України від 15.03.2006 р. №3541-IV до Закону України «Про виконавче провадження» та до Господарського процесуального кодексу України були внесені зміні згідно з якими визнана претензія перестала бути виконавчим документом.

При таких обставинах, суд вважає, що позивачем строк позовної давності пропущений з поважної та незалежної від позивача причини.

Відповідно до ч.5 ст. 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд вважає необхідним відновити позивачу строк позовної давності та позов задовольнити.

Ст.33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем таких обставин суду не представлено, письмового відзиву по суті позову не надано.

Витрати по оплаті держмита і на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України і підписано 14.04.2008 р.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Кримгаз” (95001, м. Сімферополь, вул. Училищна, 42А, пр 001 в КД УСБ м. Сімферополя, МФО 324010, ЗКПО 03348117) на користь Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", м. Сімферополь, пр-т Кірова/пров. Совнаркомовський, 52/1 (р/р 0204 у КЦВ ПІБ м. Сімферополь, МФО 324430, ЗКПО 00153117) 2 841 570,22 грн. заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу, 25500 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної чинності.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.