Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" березня 2008 р.

Справа № 15/338"НМ"

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Зарицький Ю.В., довір. №5 від 19.02.08. (у судовому засіданні 04.03.08. був присутній представник Метельська О.В. - дов. №12 від 04.03.08.)

від відповідача Фльорко О.П., сільський голова

від третьої особи: не з'явився

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торчинське" (с. Торчин Коростишівського району)

до Торчинської сільської ради Житомирської області (с. Торчин Коростишівського району)

третьої особи: Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації (м.Житомир)

про зобов'язання посвідчити право власності та видати свідоцтво про правовласності на нерухоме майно

У судовому засіданні 04.03.08. оголошувалась перерва до 11.03.08.на підставі ст.77 ГПК України.

Спір розглядається у більш тривалий строк за погодженням сторін у відповідності до ч.4 ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду про зобов'язання відповідача оформити свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке належить позивачеві.

Позивач декілька разів уточнював позовні вимоги, останні уточнення надав 19.02.08., згідно яких просив зобов'язати відповідача посвідчити право власності та видати свідоцтво про право власності на майно, яке значиться в актах передачі майна від Колективного сільськогосподарського підприємства "Торчинське", а саме: №8 для погашення боргів по заробітній платі на суму - 172357,00грн., №9 для погашення боргів пенсійного фонду на суму - 17638,00грн., №10 під регресні витрати на суму 77175,00грн., №7 для погашення боргів по постановах і податковій на суму 134584,00грн., №6 для погашення боргів з організаціями на суму 295253,00грн., всього на суму 697007,00грн. (а.с.12-13,т.2).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що відповідач відмовляється посвідчити право власності на майно, яке йому передано як правонаступнику в процесі реорганізації Колективного сільськогосподарського підприємства "Торчинське", хоча зі всіма організаціями він розрахувався, що підтверджується актами звірки взаємних розрахунків. Крім того, надав у засіданні суду клопотання про витребування від відповідача юридичну адресу об'єктів згідно списку та довідку про те, що майно не належить територіальній громаді, хоча назвав клопотання уточнені позовні вимоги щодо правових підстав попередньо заявленого позову по справі (а.с.47-48,т.2).

Представник відповідача в засіданні суду позов не визнав. Пояснив, що майно, яке значиться в актах, не може бути передано в процесі правонаступництва позивачеві, оскільки воно повинно бути дорозпайовано. Крім того, зазначив, що відповідач являється колегіальним органом, який по всіх питаннях виносить рішення. Рішення щодо визнання за позивачем права власності відповідачем не приймалося. Заперечував проти клопотання відповідача, оскільки рішенням сесії всім об'єктам, які знаходяться на території відповідача, присвоєно адресу. Зазначив, що довідку, якою підтверджується належність майна Колективному сільськогосподарському підприємству "Торчинське", позивачу теж видавав. Також заперечував проти відкладення розгляду та проти розгляду справи в більш тривалий строк.

Представник третьої особи в засідання суду не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений вчасно і належним чином.

Враховуючи заперечення відповідача щодо відкладення розгляду справи та розгляд справи у більш тривалий строк, суд приходить до висновку про відхилення клопотання позивача, оскільки в матеріалах справи знаходяться зазначені документи, зокрема: рішення тридцять першої сесії від 25.12.05р. ІУ скликання Торчинської сільської ради Коростишівського району Житомирської області про присвоєння назви вулиці та адресних номерів (а.с.24-26,т.2) та довідка відповідача №36 (а.с.113).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

На виконання Указу Президента України від 03.12.99. №1529 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки" та рішення загальних зборів Колективного сільськогосподарського підприємства "Торчинське" було прийнято рішення про реорганізацію Колективного сільськогосподарського підприємства "Торчинське".

Як вбачається із актів №6, №7, №8, №9, №10 передачі майна від Колективного сільськогосподарського підприємства "Торчинське" позивачеві Товариству з обмеженою відповідальністю "Торчинське" було передано майно позивачеві для погашення боргів по заробітній платі, боргів пенсійного фонду, під регресні витрати, для погашення боргів з організаціями, а також для погашення боргів по постановах і податковій (а.с.35-40, т.1, а.с.14-21,т.2).

Згідно протоколу зборів пайовиків Колективного сільськогосподарського підприємства "Торчинське" від 10.02.2001 року затверджено акти №6, №7 та №10 (а.с.34,т.1).

Слід зазначити, що відповідно до п.7.1 статуту позивача, останній являється правонаступником Колективного сільськогосподарського товариства "Торчинське", а не Колективного сільськогосподарського підприємства "Торчинське" (а.с.4-16,т.1). Крім того, відсутній передаточний чи розподільчий баланс.

20.11.2002 року за №138 позивач звернувся до голови Торчинської сільської ради з проханням видати свідоцтво про право колективної власності позивачу на п'ять будівель, що знаходяться за адресою: адмінприміщення - Зарічка,4, побутові приміщення в гран.цеху, будівля фрезерного цеху, будівля пилорами, будівля полірувального цеху - Травнева,45 (а.с.24, т.1).

На зазначене звернення сільським головою відповідача повідомлено позивача, що питання щодо свідоцтва про право колективної власності на будівлі будуть розглядатися пізніше, в зв'язку з тим , що матеріали паювання майна КСП "Торчинське" не приведені у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.01. №177 і відсутні форми документів відповідно наказу Міністерства аграрної політики від 21.06.2001 року №174 (а.с.20,53 т.1).

Крім того, рішенням виконавчого комітету Торчинської сільської ради №3 від 30.01.04р. "Про розгляд звернень Товариства з обмеженою відповідальністю "Торчинське" щодо встановлення права власності на цех по переробці граніту, адмінприміщення та інше майно" було вирішено дане питання перенести на розгляд виконавчого комітету після того, як буде приведено у відповідність матеріали паювання майна ТОВ "Торчинське" згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року №177 та підтвердять встановлення права власності на нерухоме майно і виконання п.17 "Визначення наявності та обсягів правонаступництва", "Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями правонаступництва реорганізованих сільськогосподарських підприємств", затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України 14.03.01р. №63 та провести уточнення розмірів паїв членів Колективного сільськогосподарського підприємства "Торчинське", так як не було використане майно, яке перебувало в податковій заставі і призначалося для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв'язку із списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства (а.с.95,т.1).

Зазначене рішення виконавчого комітету позивач не оспорив у встановленому законом порядку.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що рішення щодо визнання чи оформлення права власності на спірне майно за позивачем, відповідачем в тому числі його виконавчим органом не приймалося і такі докази відсутні в матеріалах справи.

А відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч.2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Виконавчий комітет сільської ради в межах своїх повноважень теж приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписується сільським, селищним міським головою, головою районної ради у місті (ч.6 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Враховуючи вищевикладене та межі заявленого позову, господарський суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача посвідчити право власності та видати свідоцтво про право власності на майно є безпідставними.

Слід зазначити, що позивач визначив неправильний спосіб захисту порушених прав, оскільки до компетенції суду не належить зобов'язання колегіального органу - відповідача посвідчувати право власності чи оформити право власності. Як уже зазначив суд вище, колегіальний орган в межах своєї компетенції приймає рішення, яке, як зазначав суд вище, не приймалось. До того ж, свідоцтво про право власності може бути видано на підставі рішення відповідача.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень.

Проте, позивач не довів тих обставин, на які посилається в позовній заяві.

Суд не приймає до уваги доводи позивача в частині обгрунтування вимог - пунктом 7 Порядку розподілу майна та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.01. №62, згідно якого перелік активів, передбачених для задоволення кредиторської заборгованості, затверджений загальними зборами колишніх членів підприємства, що є співвласниками його майна (далі - збори співзасновників), і підписаний членами комісії та керівником підприємства - правонаступника, разом з витягом із протоколу зборів співзасновників, яким затверджено цей перелік активів є підставою для оформлення права власності підприємства - правонаступника на це майно реорганізованого підприємства, оскільки вимоги цього пункту можуть враховуватися при прийнятті рішення відповідачем щодо визнання права власності на спірне майно, яке передано під кредиторську заборгованість.

Суд не приймає як належні докази, надані позивачем акти звірок взаєморозрахунків між позивачем та організаціями, що підтверджують відсутність заборгованості позивача перед організаціями, які існували на період реорганізації Колективного сільськогосподарського підприємства "Торчинське", оскільки зазначені документи не підтверджують зобов'язання відповідача посвідчити право власності на майно за позивачем та видати свідоцтво про право власності на майно останньому.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.Відхилити клопотання позивача.

2.В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя

Брагіна Я.В.

Дата підписання рішення: 17.03.08.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - поз.

3-відп.

4- трет. особі