ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№
35/5пд

Вищий
господарський  суд  України
у  складі  колегії
суддів:

головуючого

Подоляк
О.А.

суддів
:

Барицької
Т.Л.,  Губенко Н.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ПП ОСОБА_1

на  постанову

від
24.03.2008 р. Донецького  апеляційного
господарського суду

у
справі

№ 35/5пд

за  позовом

ПП
ОСОБА_1 (надалі -Підприємець)

до

КП
"Готель Родіна"; (надалі -Підприємство) ТОВ "Центральна"
(надалі -Товариство)

про

визнання
договору недійсним  частково

за
участю представників:

від
позивача

-  ОСОБА_2

від
відповідача-1

-  Пліш В.Б., Шатохіна О.І.

від
відповідача-2

-  Кушнір Р.Ю.

В С Т А Н О В И В:

В
грудні 2006 р. Підприємець звернувся до суду з позовом до Підприємства та
Товариства про визнання недійсним договору оренди від 17.02.2004 р., укладеного
між відповідачами, в частині передання в оренду приміщень №№ 34, 34а, 35а, 36,
37 та частини приміщення № 33 площею 46,8 кв. м. першого поверху готелю
"Родіна", який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В
обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилався на те, що оспорюваним
договором порушується його право користування зазначеними приміщеннями, яке
ґрунтується на договорі оренди нежитлових приміщень від 20.02.1998 р.

Позовні
вимоги вмотивовані посиланням на ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Підприємство
проти задоволення позову заперечувало та посилалось на те, що Підприємець
добровільно відмовився від спірних приміщень, а тому його права не порушені.
Крім того, підприємство зазначало, що спірні приміщення правомірно були
передані в оренду Товариству за договором оренди від 17.02.2004 р., який
укладено у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Рішенням
господарського суду Донецької області від 27.02.2007 р. (суддя Мальцев М.Ю.),
залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від
22.05.2007 р. (судді: Мирошниченко С.В., М'ясищев А.М., Стойка О.В.), позов
задоволено: визнано недійсним укладений між відповідачами договір оренди від
17.02.2004 р. в частині передання в оренду приміщень №№ 34, 34а, 35а, 36, 37 та
частини приміщення № 33 площею 46,8 кв. м. першого поверху готелю
"Родіна", який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою
Вищого господарського суду від 08.08.2007 р. рішення господарського суду
Донецької області від 27.02.2007 р. та постанова Донецького апеляційного
господарського суду від 22.05.2007 р. скасовано, справу передано на новий
розгляд до господарського суду Донецької області.

Рішенням
господарського суду Донецької області від 29.10.2007 р. (суддя Ломовцева Н.В.),
залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від
24.03.2008 р. (судді: Акулова Н.В., Геза Т.Д., Запорощенко  М.Д.), в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не
погоджуючись з постановою, Підприємець звернувся до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати, а
справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду, мотивуючи
скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
пояснення представників учасників сторін, розглянувши матеріали справи,
оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами
норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського
суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 20.02.1998 р. між
Підприємством (орендодавець) та Підприємцем (орендар) укладено договір оренди
нежитлових приміщень,

Відповідно
до умов зазначеного договору орендодавець передає, а орендар приймає у
користування приміщення бару з більярдними залами площею 240 кв. м. та
приміщення пивного бару площею 150 кв. м., які розташовані у готелі
"Родіна", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Строк
оренди за даним договором узгоджено сторонами з 20.02.1998 р. до 20.02.2008 р.

Судами
встановлено, що у зв'язку з реорганізацією Підприємства (орендодавець) та на
підставі листа Підприємця від 28.12.2000 р., між Підприємством та Підприємцем
укладено новий договір оренди від 02.01.2001 р.

Як
вбачається з п. 1.1 договору оренди від 02.01.2001 р., Підприємство
(орендодавець) передає, а Підприємець (орендар) приймає у орендне користування
приміщення бару з більярдними залами площею 240 кв. м. та приміщення пивного
бару площею 150 кв. м., які розташовані у готелі "Родіна, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Таким
чином, суди підставно встановили, що п. 1.1 договору від 02.01.2001 р. повністю
відповідає п. 1.1 договору від 20.02.1998 р. відносно площі, яка передаються в
оренду.

30
червня 2004 р. сторони дійшли згоди на розірвання з 01.08.2004 р. договору від
02.01.2001 р. в частині користування Підприємцем приміщення площею 55,34 кв.м.,
про що свідчить лист Підприємця від 30.06.2004 р. з резолюцією директора готелю
про згоду.

Представники
сторін не заперечують факту розірвання договору від 02.01.2001 року в цій
частині.

15
квітня 2005 р. на підставі додаткової угоди, укладеної між Підприємством та
Підприємцем п. 1.1 договору оренди від 02.01.2001 р. було викладено в новій
редакції, а саме: була змінена площа приміщень, що надається в оренду. Зокрема,
відповідно до даної додаткової угоди до договору оренди Підприємець одержала в
оренду приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, площею 162,7 кв.м., що
знаходяться на першому поверсі будинку.

Таким
чином судами досліджено, що з 15.04.2005 р. об'єктом оренди за договором від
02.01.2001 р. є тільки приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею
162.7 кв.м., що знаходяться на першому поверсі будинку, під бар.

В
подальшому, відповідно до рішення Горлівської міської ради № ІV/21-12 від
25.02.2005 р. та наказу Горлівського представництва ФДМУ № 85 від 17.05.2005 р.
та № 67 від 28.04.2005 р., позивач приватизував орендоване ним приміщення та
уклав договір купівлі-продажу № 912 від 26.05.2005 р., який був нотаріально
посвідчений.

В
силу ст. 606 ЦК України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і
кредитора в одній особі.

Відповідно
до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, викупу
(приватизації) об'єкта оренди.

Згідно
ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального
майна" договір оренди припиняється, зокрема, приватизації об'єкта оренди
орендарем (за участю орендаря). В такому випадку договір оренди є припиненим в
силу Закону і додаткового розірвання в судовому порядку не потребує.

З
огляду на зазначене, суди дійшли обґрунтованих висновків про те, що договір
оренди від 02.01.2001 р. є припиненим з 26.05.2005 р. з моменту викупу
позивачем приміщень №№57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64 площею 162,7 кв.м., які
були об'єктом
оренди.

Судами
встановлено, що 17.02.2004 р. між Підприємством (орендодавець) та Товариством
(орендар) укладено договір оренди, відповідно до умов якого орендарю у
тимчасове користування передані нежитлові приміщення: блок приміщень № 1
першого поверху загальною площею 238, 5 кв. м (приміщення №№ 8... 13, 15,
17...23, 25) - під тренажерний зал; блок приміщень № 2 першого поверху
загальною площею 160,1 кв. м (приміщення №№ 30...32а, 75, 76, 77, 34, 34а;
частина приміщення № 35 площею 42,7 кв. м) - під сауну; блок приміщень № 3
третього поверху (№№ 334, 301, 302, 303, 324) загальною площею 144,0 кв. м -
під кімнати відпочинку та готельні номери. Відповідно до доповнення від
01.08.2004 р. до цього договору додатково в оренду ТОВ "Центральна"
передано блок приміщень № 4 першого поверху загальною площею 105,0 кв. м. під
кафе-бар.

Судами
зазначено, що користування позивачем спірними приміщеннями не підтверджено
матеріалами справи.

Відповідно
до ч.1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна
довести  ті  обставини,
на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Враховуючи  вищезазначене, колегія суддів погоджується з
висновками судів про те, що оскільки позивачем не доведено, що на час укладання
договору між відповідачами, приміщення які були надані Товариству в оренду
знаходились у його користуванні на підставі договору оренди, тому вимоги про
визнання недійсним договору оренди від 17.02.2004 р., укладеного між
відповідачами не підлягають задоволенню.

Відповідно
до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної
інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна
скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного
господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Суд
апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно
розглядаючи справу, повно з'ясував обставини, які мали значення для правильного
розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду, якими
спростовано обставини, на які посилався відповідач в обґрунтування своїх вимог
і заперечень, ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та
відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята
апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК
України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України
від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Посилання
оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду
на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності
матеріалам справи.

Твердження
оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським
судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не
знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ПП ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 24.03.2008 р. у справі № 35/5пд
залишити без змін.

Головуючий,
суддя
О. Подоляк

С
у д д і
Т. Барицька

Н.
Губенко