ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 9/233-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства "Атлант-Фіш"

на           рішення господарського суду Київської області від 16.08.2007р.

та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду

від 15.10.2007р.

у справі №9/233-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віклен"

до           Приватного підприємства "Атлант-Фіш"

про                    стягнення 152 803,61 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віклен" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Атлант-Фіш" і просило суд стягнути з останнього 137 559,26 грн. боргу, 8 457,06 грн. пені, 1 492,24 грн. 3% річних та 5 294,87 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на постачання товару від 26.01.2006р. щодо оплати у повному обсязі отриманого товару (риба заморожена).

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, посилається на те, що за домовленістю сторін в погашення заборгованості відповідача останній передав позивачу по видатковій накладній №РН-0000002 від 25.01.2007р. товар (консерви) на суму 137 572,34 грн.

При цьому, відповідач зазначає, що при передачі товару два екземпляри накладних та податкова накладна №2 від 25.01.2007р. передані представнику ТОВ "Віклен" для їх підписання. Проте належним чином оформлені екземпляри вказаних накладних відповідачу повернуті не були. Разом з тим, вказана операція відображена в книзі обліку продажу товару (робіт, послуг) по ПП "Атлант-Фіш" і включена в обсяги продажу товару, робіт, послуг, за якими виникають податкові зобов'язання.

Таким чином, відповідач вважає, що його заборгованість перед позивачем за поставлений товар за договором від 26.01.2006р. погашена 25.01.2007р. у повному обсязі за домовленістю сторін без сплати штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду Київської області від 16.08.2007р. (суддя Євграфова Є.П.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.10.2007р. (головуючий, суддя Агрикова О.В., судді Писана Т.О., Рудченко С.Г.) позов задоволено: присуджено до стягнення з відповідача 137 559,26 грн. заборгованості за поставлений товар, 5 292,87 грн. індексу інфляції, 1 492,0 грн. 3% річних, 8 457,06 грн. пені та судові витрати.

Вказані рішення та постанова мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати отриманого товару у порядку та строки, визначені договором від 26.01.2006р.

При цьому, судами двох інстанцій відхилені як безпідставні доводи відповідача щодо відсутності у нього заборгованості перед позивачем, оскільки відповідачем, у порушення ст.33 ГПК України, не надано належних доказів того, що сторони дійшли письмової згоди про погашення відповідачем заборгованості не у безготівковому порядку, як то передбачено п.4.3. договору, а шляхом поставки товару.

Надану відповідачем накладну №РН-0000002 від 25.01.2007р. на поставку товару (консерви) на суму 137 572,34 грн., судами двох інстанцій не визнано належним доказом, оскільки вона не відповідає вимогам п.п.2.1, 2.4. ст.2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України №88 від 24.05.1995р., через відсутність на ній таких обов'язкових реквізитів, як посада, прізвище і підпис особи (позивача), відповідальної за дозвіл на здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Не погоджуючись з вказаними рішенням та постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу ст.ст.42, 43, 47 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; судове рішення ухвалюється суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Судами двох інстанцій використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з’ясування обставин справи, пов’язаних з предметом доказування у даній справі.

Так, судами двох інстанцій встановлено, що між сторонами укладено договір на постачання товару від 26.01.2006р. за умовами якого, позивач зобов'язався систематично постачати і передавати у власність відповідача певний товар, на який поступило письмове чи усне замовлення відповідача, а останній –прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату, відповідно до умов зазначеного договору.

Згідно п.2.1. договору, кількість та асортимент постачання визначаються на підставі письмового чи усного замовлення відповідача та зазначаються у видатковій накладній.

Пунктами 4.2., 4.3, договору визначено, що відповідач зобов'язаний оплатити поставлений товар за ціною, передбаченою накладною; розрахунок за партію товару відповідач зобов'язаний здійснити протягом 5 календарних днів з моменту фактичного отримання товару у безготівковому порядку.

Відповідно до п.8.3 договору, за прострочення платежів відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Пунктами 10.1 та 11.5 договору передбачено, що умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов'язковим укладанням письмового документа; усі виправлення за текстом чи зміни даного договору оформляються письмово за згодою сторін.

Даний договір є підставою для виникнення у його сторін прав та обов'язків, визначених ним.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов’язань.

В силу ч.1, 7 ст.193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами двох інстанцій, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 822 756,22 грн., що підтверджується належним чином засвідченими копіями накладних, підписаними обома сторонами, та довіреностей на отримання товару.

Проте, відповідач розрахувався за отриманий товар лише у сумі 685 156,96 грн., у зв'язку з чим у нього виник борг перед позивачем на суму 137 559,26 грн.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.7 ст.193 ГК України).

В силу ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Враховуючи встановлений судами двох інстанцій факт отримання відповідачем від позивача товару, а також наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 137 559,26 грн., колегія суддів вважає правильним висновок судів двох інстанцій про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім договірних зобов'язань щодо оплати отриманого ним товару, з урахуванням 3% річних, інфляційних втрат, передбачених ст.625 ЦК України, а також пені, передбаченої пунктом 8.3 договору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, щодо відсутності у нього заборгованості перед позивачем через поставку останньому товару (консерви) згідно накладної №РН-0000002 від 25.01.2007р. на суму 137 572,34 грн. (а.с.74), колегія суддів відхиляє з огляду на вимоги ст.33 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов’язки сторін у справі та складаються з фактів, - підстав позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

При цьому, відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, в силу п.2.1. ст.2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України №88 від 24.05.1995р., первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Для надання первинним документам юридичної сили і доказовості вони повинні мати обов'язкові реквізити, визначені у пункті 2.4. ст.2 названого Положення, зокрема, посаду, прізвище і підпис особи, відповідальної за дозвіл на здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Між тим, як вірно встановлено судами, та підтверджується матеріалами справи, відповідач не довів належними доказами (первинними документами) поставку позивачу товару (консерви) на суму 137 572,34 грн. в рахунок погашення заборгованості. Накладна №РН-0000002 від 25.01.2007р., на яку посилається відповідач, не містить таких обов'язкових реквізитів, як посада, прізвище і підпис відповідальної особи ТОВ "Віклен" (позивача). Відмітка на вказаній накладній, зроблена іншою юридичною особою –ЗАТ "Укрриба" про дозвіл на в'їзд, не дає підстав вважати, що товар, зазначений у накладній, було отримано ТОВ "Віклен".

Інших відміток, про які зазначає скаржник у касаційній скарзі, зокрема про те, що вантаж (консерви) завантажено та перевірено на території ЗАТ "Укрриба" та відпущено з ЗАТ "Укрриба" до ТОВ "Віклен", вказана накладна не містить.

Також у матеріалах справи міститься реєстр отриманих позивачем податкових накладних (а.с.102), який спростовує твердження скаржника про отримання позивачем від відповідача податкової накладної №2 від 25.01.2007р.

Окрім того, в силу ч.1 ст.604 ЦК України, зобов'язання можуть припинятися за домовленістю сторін.

Проте, відповідачем не надано доказів того, що сторони у передбаченому пунктами 10.1., 11.5 договору порядку, дійшли письмової згоди про погашення відповідачем заборгованості перед позивачем шляхом поставки останньому іншого товару.

Посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції було розглянуто справу за відсутності представника відповідача, який заявляв клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст.77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Як вбачається із змісту протоколу судового засідання від 15.10.2007р. апеляційний суд розглянув клопотання відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги та відхилив його, визнавши за можливе розглянути у даному судовому засіданні апеляційну скаргу по суті (а.с.109-110).

Інші доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судами першої та апеляційної інстанцій. Окрім того, вони фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.ст.1115, 1117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Атлант-Фіш" залишити без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.10.2007р. у справі №9/233-07 - без змін.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій