ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№
2-5/11005-2007

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді

Добролюбової
Т.В.

суддів

Дроботової
Т.Б., Швеця В.О.

розглянувши
матеріали  касаційних скарг

1.ОСОБА_1
2. ОСОБА_2 3. Закритого акціонерного товариства "Парізор"

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду від 05.03.08

у
справі

№2-5/11005-2007

за
позовом

Заступника
прокурора Автономної Республіки Крим в інтересах ОСОБА_3

до

1) Відкритого акціонерного товариства
"Янтарний" 2) ОСОБА_2 3) ОСОБА_1 4) Закритого акціонерного
товариства "Парізор"

про

визнання
недійсним рішення та установчого договору

Розпорядженням Заступника Голови
Вищого господарського суду України від 25.06.08 №02-12.2/217, у зв'язку з
відпусткою судді Гоголь Т.Г., для розгляду касаційної скарги у цій справі
призначено колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В.- головуючого, Дроботової
Т.Б., Швеця В.О.

В
судовому засіданні взяли участь представники:

від
прокуратури: Громадський
С.О. -посв. прокурор Генеральної прокуратури України;

від відповідача-4: ОСОБА_4 -за дов. від 20.06.08.

Представники
позивача, відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3 в судове засідання не
з'явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

доповідач:
Добролюбова Т.В

Заступником
прокурора Автономної Республіки Крим у серпні 2007 року заявлений позов в
інтересах ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства "Янтарний",
ОСОБА_2, ОСОБА_1, Закритого акціонерного товариства "Парізор" про
визнання недійсним рішення засновницьких зборів ЗАТ «Парізор»від 29.08.03,
визнання недійсним установчого договору про створення ЗАТ «Парізор»від
09.09.03, укладеного відповідачем -1 з відповідачами 2 і 3 та повернення сторін
у первинний стан. Обґрунтовуючи позовні вимоги
прокурор вказував на те, що установчий договір про створення Закритого
акціонерного товариства «Парізор»укладено без розгляду цього питання на
загальних зборах ВАТ «Янтарний», статутом якого передбачено, що розгляд питань
та прийняття рішень про участь товариства в об'єднаннях підприємств та його
внесків до статутного фонду інших господарюючих суб'єктів віднесено до
виключної компетенції загальних зборів акціонерів товариства. Прокурор також
зазначав, що на засновницьких зборах відповідача -4 було прийнято рішення про
створення ЗАТ «Парізор», затверджено склад майна, яке передається засновниками
до статутного фонду, затверджено оцінку майнових вкладів засновників до його
статутного фонду. На думку прокурора, в наслідок таких дій зменшено активи ВАТ
«Янтарний», що є порушенням прав  акціонерів
останнього. При цьому, прокурор посилався на приписи статті 30 Закону України
«Про власність», статей 36, 41 Закону України «Про господарські товариства»,
пункту 6.3 Статуту ВАТ «Янтарний».

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.11.07, ухваленим суддею
Гаврилюк М.П., у задоволенні позову відмовлено. Суд вмотивовуючи рішення дійшов
висновку про відповідність рішення загальних зборів ВАТ «Янтарний»від 30.05.03
вимогам чинного законодавства, оскільки на цих зборах було вирішено делегувати
Наглядовій раді повноваження щодо вирішення питань про створення господарських
товариств. Водночас, суд виходив з того, що Закон України «Про господарські
товариства»не містить положень про виключний порядок прийняття рішень щодо
створення господарських товариств загальними зборами акціонерів. Судове рішення
обґрунтоване приписами статей 41, 42, 46 Закону України «Про господарські
товариства».

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Лисенко В.А.
-головуючого, Маслової З.Д., Ткаченка М.І., постановою від 05.03.08, перевірене
рішення суду першої інстанції скасував. Позовні вимоги задовольнив. Апеляційний
суд дійшов висновку, що рішення про створення ЗАТ «Парізор»та установчий
договір укладені з порушенням вимог статті 41 Закону України «Про господарські
товариства», оскільки згідно з пунктом 6.3 Статуту ВАТ «Янтарний»питання про
створення іншого господарюючого суб'єкта відноситься до виключної компетенції
загальних зборів товариства, яке останнім не приймалось. При цьому, суд визнав
і хибним висновок місцевого суду про делегування вказаних повноважень
Наглядовій раді, адже, це суперечить пункту 6.3 Статуту. Водночас, суд
посилався на приписи пункту 1 статті 203, статті  215 Цивільного кодексу України.

ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  Закрите акціонерне
товариство "Парізор" звернулись до Вищого господарського суду України
з касаційними скаргами, аналогічного змісту, в яких просять постанову у справі
скасувати, а рішення просять залишити без змін. Обґрунтовуючи свої вимоги  скаржники
зазначають про невірне застосування апеляційним судом вимог частин 5, 6
статті 41 Закону України «Про господарські товариства», адже, приписи цієї
норми передбачають, що до виключної компетенції загальних зборів товариства
віднесено створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та
представництв, затвердження їх статутів та положень, однак, не створення
господарських суб'єктів. Разом з цим, скаржники вказують на порушення
апеляційним судом і приписів статей 203, 215
Цивільного кодексу України.

Від Заступника прокурора Автономної
Республіки Крим, ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства
"Янтарний" відзивів на касаційні скарги судом не отримано.

Вищий
Господарський суд України заслухавши доповідь судді  Добролюбової Т.В. і пояснення присутніх у
судовому засіданні учасників процесу, переглянувши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність  застосування
господарськими  судами  приписів
чинного законодавства, відзначає
наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій
установлено, що 29.08.03 відбулися
установчі збори Закритого акціонерного товариства "Парізор" за
участю Відкритого акціонерного товариства "Янтарний" в особі голови
правління ОСОБА_2, фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Згідно з Протоколом №1 на
установчих зборах ЗАТ "Парізор" прийнято рішення про створення ЗАТ
"Парізор", затвердження складу майна, яке передається засновниками до
статутного фонду, затвердження оцінки майнових вкладів засновників до
статутного фонду, затвердження статутного фонду та часток засновників,
затвердження установчого договору та статуту ЗАТ "Парізор", обрання
голови та членів ревізійної комісії товариства. Судами також установлено, що
09.09.03 на підставі цього рішення між відповідачами у справі укладений установчий
договір про створення ЗАТ "Парізор".
У відповідності зі статтею 4 Господарського процесуального кодексу
України рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій  відповідності з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом. Рішення має ґрунтуватись, зокрема, на
повному з'ясуванні того, яка правова кваліфікація відносин сторін та яка
правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Суди попередніх
інстанцій ухвалюючи судові рішення у справі, обмежились дослідженням обставин
пов'язаних з правомірністю участі ВАТ "Янтарний" у створенні ЗАТ
"Парізор". Між тим, з матеріалів справи вбачається, що предметом
позову у даній справі є вимога Заступника прокурора Автономної Республіки Крим
заявлена в інтересах ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства
"Янтарний", ОСОБА_2, ОСОБА_1, Закритого акціонерного товариства
"Парізор" про визнання недійсним рішення установчих  зборів ЗАТ «Парізор»від 29.08.03,
визнання недійсним установчого договору про створення ЗАТ «Парізор»
від 09.09.03 та повернення сторін у первинний стан. Відповідно до статті 4
Закону України "Про господарські товариства" (в редакції від
15.05.03)  акціонерне товариство
створюється і діє на підставі установчого договору і статуту. Статтею 26
цього Закону унормовано, що засновниками акціонерного товариства можуть бути
юридичні особи та громадяни. Засновники акціонерного товариства укладають між
собою договір, що визначає порядок здійснення ними спільної діяльності по
створенню акціонерного товариства, відповідальність перед особами, що
підписалися на акції, і третіми особами. Для створення акціонерного товариства
засновники повинні зробити повідомлення про намір створити акціонерне
товариство, здійснити підписку на акції, провести установчі збори і державну
реєстрацію акціонерного товариства. Згідно зі статтею 36 Закону України
"Про господарські товариства" установчі збори акціонерного товариства
вирішують такі питання: приймають рішення про створення акціонерного товариства
і затверджують його статут; приймають або відхиляють пропозицію про підписку на
акції, що перевищує кількість акцій, на які було оголошено підписку (у разі
прийняття рішення про підписку, що перевищує розмір, на який було оголошено
підписку, відповідно збільшується передбачений статутний фонд); зменшують
розмір статутного фонду у випадках, коли у встановлений строк підпискою на
акції покрита не вся необхідна сума, вказана у повідомленні; обирають раду
акціонерного товариства (спостережну раду), виконавчий та контролюючий орган
акціонерного товариства; вирішують питання про схвалення угод, укладених
засновниками до створення акціонерного товариства; визначають пільги, що
надаються засновникам; затверджують оцінку вкладів, внесених у натуральній
формі;  інші питання відповідно до
установчих документів. Предметом позову як вимоги про захист порушеного чи
оспореного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього
права чи інтересу. Статтею 15 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна
особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу,
який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі
статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду
за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 цієї норми передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів,
а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка
порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове
виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення;  припинення правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної
(немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Дана
стаття кореспондує з приписами статті  20
Господарського кодексу України.  При
цьому, судами попередніх інстанцій не враховано, що приписами статті 12
Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік
справ, підвідомчих господарським судам. Відповідно до пункту  1 цієї статті
господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при
укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших
підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених в
законодавстві. Проте, на відміну від загальних зборів акціонерів, установчі
збори не є органом акціонерного товариства, оскільки на момент проведення
установчих зборів та прийняття ними рішень акціонерного товариства як юридичної
особи ще не існує. Відтак,  рішення
установчих зборів не належать до актів органів господарських товариств, які
відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер. У
зв'язку з цим спори про визнання недійсними рішень установчих зборів, у тому
числі про створення акціонерного товариства та затвердження його статуту, не є
спорами про визнання недійсними актів, передбаченими пунктом 1 статті 12
Господарського процесуального кодексу України. Викладене свідчить, що судами не
досліджено та не надано належної правової оцінки обраному позивачем способу
захисту права. Окрім цього, правом на звернення до суду з позовом про визнання
недійсними рішень органів товариства, наділені, насамперед, акціонери
товариства, а також інші особи, права та охоронювані законом інтереси яких
порушуються такими рішеннями. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є
порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду не має правових підстав для задоволення
позову. Проте, суд апеляційної інстанції визнаючи недійсним установчий договір
про створення ЗАТ "Парізор" не з'ясував, в чому саме полягає
порушення права відповідачами безпосередньо акціонера  ВАТ "Янтарний" - ОСОБА_3, як
позивача у справі. Зокрема, суди не звернули уваги на те, що позивач оскаржує
рішення ЗАТ "Парізор" не будучи його акціонером. Установчий договір
ЗАТ "Парізор" підписаний юридичною особою ВАТ "Янтарний".
Тобто, даний спір виник між фізичною особою ОСОБА_3 -акціонером
"Янтарний" і засновниками іншого товариства та оскаржується рішення
ЗАТ "Парізор". Проте, відповідно до пункту 4 частини І статті 12
Господарського процесуального кодексу України, до компетенції господарських
судів віднесені справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням,
діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім
трудових спорів. Так, виходячи з положень наведеної норми, господарському суду
підвідомчі корпоративні спори: між учасниками товариства; між учасником та
господарським товариством. Викладене свідчить про те, що господарськими судами
попередніх інстанцій не вжито заходів для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду справи, а тому судові акти прийняті за неповно з'ясованими обставинами
справи. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у
пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних  правовідносин. Переглянуті судові рішення цим
вимогам не відповідають. Оскільки передбачені процесуальним законом межі
перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти
докази, а також той факт, що спір із зазначених у позові підстав не
розглядався, всі рішення у справі підлягають скасуванню, а справа -направленню
на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим. Під час
нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, встановити дійсні права і обов'язки сторін, і в
залежності від встановленого правильно застосувати норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини.

З  огляду
на  зазначене, керуючись
статтями    1115 ,  1117 , 1119, 11110,  11111, 11112  Господарського процесуального
кодексу  України, Вищий  господарський суд  України -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 05.03.08 у справі №2-5/11005-2007 і
рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.11.07 скасувати.

Матеріали справи скерувати
для нового розгляду до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Касаційні скарги ОСОБА_1,  ОСОБА_2, Закритого акціонерного товариства
"Парізор" задовольнити частково.

Головуючий, суддя
Т.Добролюбова

Судді
Т.Дроботова

В.Швець