ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.03.08                                                                                           Справа № 30/320

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Дубник О.П.,

Юрченка Я.О.,

при секретарі Горбач Ю.Б.,

за участю представників:

від позивача (скаржник) –Лешківець О.М., Морозов Р.В., Серняк О.В.

від відповідача –Шайдич Т.В., Буга І.І.

розглянув апеляційну скаргу Пустомитівської міської ради, вих.№6/8ю-4 від 16.01.2008 року

на рішення господарського суду Львівської області від 11.01.2008 року, суддя Мороз Н.В.

у справі № 30/320

за позовом Пустомитівської міської ради, м.Пустомити

до відповідача Відкритого акціонерного товариства «Львівська ПМК-7», м.Пустомити

про визнання права та зобов’язання до вчинення дій

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Львівської області від 11.01.2008 року по справі №30/320 в задоволенні позову Пустомитівської міської ради про визнання права вимоги Пустомитівської міської ради до ВАТ "Львівська ПМК-7" щодо безоплатної передачі внеску на розвиток соціальної інфраструктури м. Пустомити, в розмірі 10% житлової площі будинку, збудованого на орендованій відповідачем земельній ділянці, що становить квартири в будинку, житлова площа яких сумарно складає 206,47 кв.м., а також зобов'язати відповідача безоплатно передати Пустомитівській міській раді як внесок на розвиток соціальної інфраструктури м. Пустомити, квартири, житлова площа яких сумарно складає 206,47 кв.м. в житловому будинку, збудованого на вказаній земельній ділянці відмовлено повністю.

Суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що відповідно до умов договору оренди землі від 16.03.2005 р., дата виконання відповідачем обов'язку по передачі площі, у ньому не визначена, п. 31 договору передбачає лише обов'язок передати частину збудованої площі, тобто, обов’язок по передачі частини площі виникає після настання юридичного факту - введення будинку в експлуатацію, що підтверджує завершення будівництва об’єкту. Суд вказує на те, що згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Проте, належних доказів завершення будівництва, зокрема, акту державної комісії про готовність до введення в експлуатацію будинку, рішення органу місцевого самоврядування про його затвердження, тощо, суду не надано. Натомість, судом відзначено, що як випливає з листа №208, тільки 11.12.2007 р. відповідач звернувся за створенням Державної приймальної комісії, таким чином, позовні вимоги заявлені позивачем завчасно, до настання у відповідача обов'язку по передачі площі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 11.01.2008 року по справі №30/320, прийняти нове, яким позов задоволити, при цьому вказуючи на те, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Зокрема скаржник вказує на те, що відповідно до рішення Пустомитівської міської ради від 09.03.05р. №399 “Про надання в оренду ВАТ «Львівська ПМК-7»земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку” відповідачу надано для будівництва 60-ти квартирного житлового будинку в оренду земельну ділянку площею 0,4587 га. Скаржник вказує на те, що зазначена земельна ділянка була надана відповідачу в оренду під умовою передачі 10% житла для забезпечення соціальних потреб м. Пустомити, про що вказано в п. п. 19, 31 договору оренди земельної ділянки від 16.03.2005 р. Проте, відповідач свій обов'язок не виконав.

Представники скаржника (позивача) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.

Представники відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечили, з підстав наведених у Відзиві на апеляційну скаргу, вказуючи на те, що дозвіл на будівництво будинку був наданий не рішенням про відведення земельної ділянки, а рішенням №02-03/258 від 13.11.2003 р., яким передбачалось, що передача у комунальну власність 10% загальної площі житла повинна передбачатись в окремій угоді, яка укладена не була.

Щодо посилання позивача на наявність зобов’язань, встановлених положеннями договору оренди землі від 16.03.2005 року, відповідач вказує на те, що згідно з ч.ч.2,4 ст.11 ЦК України, договори та акти органів місцевого самоврядування визначаються окремими підставами виникнення цивільних прав та обов’язків; - положеннями вищевказаного договору оренди землі не встановлений обов’язок ВАТ «Львівська ПМК-7»щодо безоплатної передачі житла позивачу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відкрите акціонерне товариство “Львівська ПМК-7” здійснює будівництво 60-ти квартирного житлового будинку у м. Пустомити в мікрорайоні "Юність", що підтверджується дозволом на виконання будівельних робіт №405ж від 24.05.2005 р., виданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

Позивач вказує на встановлення для ВАТ "Львівська ПМК-7" обов'язку щодо пайової участі на розвиток соціальної інфраструктури м. Пустомити, у вигляді 10% загальної площі житла, збудованої у зазначеному будинку.

При цьому, позивач, зокрема, посилається на те, що такий обов'язок виникає у замовника будівництва одразу в силу отримання ним дозволу на будівництво, а у даному випадку наявна ще й додаткова підстава, з якої виник цей обов'язок - договір оренди землі.

Проте слід зазначити, що згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 11 ЦК України, договори та акти органів місцевого самоврядування визнаються окремими підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. ч. 6, 7 ст. 25 Закону України "Про планування і забудову територій", договорами визначаються лише відносини по залученню на пайових засадах коштів інвесторів, на підставі яких ці кошти залучаються для упорядкування території комплексної забудови та виключно у випадку проведення комплексної забудови. Жодних доказів того, що будівництво одного 60-квартирного житлового будинку відповідачем носить характер комплексної забудови території не надано.

У відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 24 Закону України "Про планування і забудову територій", рішення сільської, селищної чи міської ради про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством одночасно є дозволом на будівництво цього об'єкта. Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у встановленому порядку. При цьому, з норм зазначеного закону не випливає покладення обов'язку по пайовій участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів ні автоматично, ні в дату отримання дозволу на будівництво. Не випливає таке положення і зі змісту листа Держбуду України №1/33-481 від 13.06.2003 р., на який посилається позивач, який не носить характеру нормативно-правового акту, у якому лише перелічені випадки, у яких орган місцевого самоврядування має право залучати кошти на розвиток та реконструкцію об'єктів інженерно-технічного забезпечення.

При цьому, вимога щодо грошової форми пайової участі, передбачена у ч. 6 ст. 25 Закону України "Про планування і забудову територій" при умові комплексної забудови територій, а норма ч. 5 ст. 27 вказаного закону не забороняє встановлення пайової участі не у грошовій формі, встановлюючи лише, що Кабінет Міністрів України визначатиме граничний розмір коштів на розвиток відповідної інфраструктури.

Підстави встановлення обов'язку замовника будівництва нести пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів у даному випадку встановлені у ч. 5 ст. 27 Закону України "Про планування і забудову територій", згідно із якою вимоги до пайової участі замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів можуть визначатись у вихідних даних на проектування. Зі змісту вказаної норми випливає відсутність обов'язку відповідного суб'єкта встановлювати вимоги до пайової участі у кожному випадку будівництва та обов’язку замовника будівництва нести пайову участь, яка у конкретному випадку не була для нього встановлена.

Згідно із ст. 5 Закону України "Про архітектурну діяльність", до вихідних даних на проектування належать архітектурно-планувальне завдання; завдання на проектування; технічні умови щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури. При цьому, вихідні дані складаються на підставі затвердженої містобудівної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, а також відповідних рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Як випливає з архітектурно-планувального завдання та інших документів, що належать до вихідних даних на проектування, вимоги до пайової участі відповідача на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту встановлені не були.

Посилання на рішення №399 від 09.03.2005 р. "Про надання в оренду ВАТ "Львівська ПМК-7" земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку", яким, зокрема, передбачено надати відповідачу в оренду терміном на три роки відповідну земельну ділянку на умовах виділення 10% житлової площі для забезпечення соціальних потреб міста, не спростовує зазначеного висновку, оскільки така вимога була встановлена для укладення договору оренди земельної ділянки, а не проектування будівництва.

На підставі рішення Пустомитівської міської ради №399 від 09.03.2005 р. "Про надання в оренду ВАТ "Львівська ПМК-7" земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку" 16.03.2005 р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) був укладений договір оренди землі, згідно із п. п. 1, 2 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку під будівництво багатоквартирного житлового будинку, яка знаходиться у м. Пустомити, на північ від вул. Відродження площею 4587 кв.м.

Згідно із п. п. 19, 31 зазначеного договору, умовою передачі земельної ділянки в оренду визначено виділ десяти відсотків житлової площі для забезпечення соціальних потреб м. Пустомити. Орендар зобов'язався виділити Пустомитівській міській раді десять відсотків житлової площі із збудованого на цій орендованій земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку для забезпечення соціальних потреб міста Пустомити. Відповідно, спірні відносини носять договірний характер.

Стосовно посилань відповідача на протиправність включення цих положень до договору оренди землі, оскільки вони не передбачаються Законом України "Про оренду землі", то такі судом до уваги не беруться та суперечать ч. 1 ст. 6 ст. 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, позивачу належить право на отримання належного виконання відповідачем умов договору, у т.ч. щодо виділу десяти відсотків житла. Посилання відповідача на неузгодженість порядку передачі такої площі не заслуговує на увагу, оскільки вимог щодо визначення порядку її передачі сторонами в суді не ставилось. Посилання на відсутність вільної площі за загальним правилом не припиняє зобов'язання та не звільняє від відповідальності за порушення умов договору.

Позивач просить визнати за ним не право на отримання десяти відсотків площі, а право вимоги до відповідача щодо безоплатної передачі внеску на розвиток соціальної інфраструктури м. Пустомити в розмірі 10% житлової площі будинку, збудованого на орендованій відповідачем земельній ділянці, що становить квартири в будинку, житлова площа яких сумарно складає 206.47 кв.м.. та, одночасно, зобов’язати відповідача безоплатно передати Пустомитівській міській раді відповідні квартири.

Як випливає з умов договору оренди землі від 16.03.2005 р. (помилково вказаного позивачем як договір від 15.03.2005 р.), дата виконання відповідачем обов'язку по передачі площі, у ньому не визначена, п. 31 договору передбачає лише обов'язок передати частину збудованої площі, тобто, обов’язок по передачі частини площі виникає після настання юридичного факту - введення будинку в експлуатацію, що підтверджує завершення будівництва об’єкту.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Слід зазначити, що належних доказів завершення будівництва, зокрема, акту державної комісії про готовність до введення в експлуатацію будинку, рішення органу місцевого самоврядування про його затвердження, тощо, суду не надано. Натомість, як випливає з листа №208, тільки 11.12.2007 р. відповідач звернувся за створенням Державної приймальної комісії. Таким чином, позовні вимоги заявлені позивачем завчасно, до настання у відповідача обов'язку по передачі площі.

З огляду на наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Пустомитівської міської ради залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 11.01.2008 року по справі №30/320 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Дубник О.П.

Юрченко Я.О.