ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 січня 2008 р.

№ 4/1373-8/193

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

судді Палій В.М.,

судді. Харченка В.М,,

розглянувши

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОлШе ЛТД"

на постанову від 17 липня 2007р.

Львівського апеляційного господарського суду

у справі №4/1373-8/193 господарського суду Львівської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОлШе"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Декор-Сервіс"

про стягнення 60 347,61грн.

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОлШе" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2007р., прийняту у справі №4/1373-8/193 господарського суду Львівської області.

Вказана скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню з таких підстав.

Порядок подання касаційних скарг визначений ст. 109 ГПК України. Відповідно до вказаної норми, касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через місцевий чи апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову.

Скаржником вказаний порядок подання не дотриманий, касаційна скарга на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2007р. подана безпосередньо до Вищого господарського суду України.

Крім того, відповідно до п.4 ст.111 ГПК України, до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати державного мита.

В силу ч.2 ст.34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Державне мито сплачується в порядку і розмірі, встановлених законодавством України, що визначено ст.46 ГПК України.

Порядок сплати державного мита визначений Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993р. №15. Так, відповідно до п.14 Інструкції, при перерахуванні мита з рахунку платника, до документа щодо якого вчиняється відповідна дія, додається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи про зарахування мита до бюджету, який скріпляється першим і другим підписами посадових осіб та відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Отже, допустимим доказом сплати державного мита у разі перерахування мита з рахунку платника є примірник платіжного доручення з відповідним, скріпленим першим та другим підписами посадових осіб та відтиском печатки кредитної установи, написом про зарахування мита до бюджету з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Платіжне доручення №408 від 30.11.2007р., додане до поданої касаційної скарги, відповідного напису не містить, у зв’язку з чим не може бути допустимим доказом сплати державного мита.

Допущені скаржником порушення є підставою для повернення касаційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.86, пп.2,4 ст.1113 ГПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОлШе ЛТД" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 липня 2007р. у справі №4/1373-8/193 господарського суду Львівської області та додані до нього документи повернути.

Головуючий суддя М.В.Кузьменко Суддя В.М.Палій

Суддя В.М.Харченко