КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2008                                                                                           № 41/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Іваненко Я.Л.

суддів:           Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

при секретарі:           Семеник Т.В.

За участю представників:

від позивача -Овчарук А.О., дов. б/н від 04.06.2008 року,

Щербак М.В., дов. б/н від 24.09.2008 року

від відповідача - Кришмарела Ю.А., дов. № 19/10-06 від 19.10.2006 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.06.2008

у справі № 41/16 (Спичак О.М.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербудсистема"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення 89057,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.06.2008 року у справі№ 41/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтербудсистема” (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська інвестиційно-інжинірингова компанія” (далі – відповідач) про стягнення 89 057,80 грн. задоволено повністю.

З відповідача на користь позивача стягнуто 70 902, 80 грн. – основного боргу, 16 307, 64 грн. – інфляційних втрат, 1 847, 36 грн. – 3% річних, 890, 58 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2008 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та припинити провадження у справі. Вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення було порушено норми матеріального права та неповно з’ясовані обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято той факт, що роботи, які позивач зобов’язувався виконати за договором № 05/07/06 від 05.07.2006 року, були виконані ним не у повному обсязі, а тому відповідач частково оплатив роботи в тому об’ємі, який був дійсно виконаний.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2008 року без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм чинного законодавства України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2008 року вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.09.2008 року.

В судовому засіданні 11.09.2008 року представник скаржника вимоги, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та посилався на той факт, що роботи, виконані позивачем за договором № 05/07/06, містять значні недоліки, про що відповідач склав дефектний акт та звернувся до позивача з відповідною претензією.

При цьому, колегією суддів було встановлено, що відповідачем до апеляційної скарги було додано лист від 07.08.2007 року № 855-1 з вимогою проведення ремонтних робіт та усунення недоліків; лист № 998 від 19.09.2007 року про усунення дефектів згідно дефектного акту № 7/3 від 19.09.2007 року; дефектний акт № 2 від 12.10.2007 року; претензію № 770 від 19.07.2007 року про порушення строків виконання робіт. Втім, жодного доказу надіслання вказаних документів позивачеві, відповідачем надано не було; дефектний акт № 7/3 від 19.09.2007 року, на який посилається відповідач, останнім також не надано.

За таких обставин, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2008 року було відкладено розгляд справи на 25.09.2008 року в зв’язку з необхідністю витребування додаткових доказів.

Ухвалою Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2008 року було продовжено строк розгляду апеляційної скарги на один місяць.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2008 року № 01-23/3/486 у справі № 41/16 склад колегії суддів: головуючий суддя: Іваненко Я.Л., судді: Гарник Л.Л., Пантелієнко В.О. було змінено на склад колегії суддів: головуючий суддя: Іваненко Я.Л., судді: Євсіков О.О., Пантелієнко В.О.

В судове засідання 25.09.2008 року з’явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні надав докази направлення позивачеві претензії № 770 від 19.07.2007 року та листа № 998 від 19.09.2007 року. Доказів повідомлення позивача про складання дефектного акту № 2 від 12.10.2007 року та письмові пояснення щодо складання дефектного акту № 7/3 від 19.09.2007 року представник відповідача суду не надав.

Представниками позивача в судовому засіданні були надані письмові пояснення, в яких зазначено, що претензія відповідача № 770 від 19.07.2007 року отримана позивачем факсограмою 20.07.2007 року. Лист відповідача № 998 від 19.09.2007 року позивач отримав 19.09.2007 року факсограмою, за результатами розгляду якого була направлена відповідь – лист від 20.09.2007 року - де зазначено, що позивач може виконати ремонті роботи згідно поданої письмової заяви із складенням додаткових кошторисів та відповідних додаткових угод до існуючого договору. Про існування дефектного акту № 2 від 12.10.2007 року позивач дізнався лише під час судового засідання 11.09.2008 року. Позивач вважає, що роботи по договору були виконані останнім належним чином, а тому просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2008 року без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 05.07.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 05/07/06 на виконання робіт по влаштуванню покрівлі з наступними змінами внесеними Додатковою угодою № 1 від 27.11.2006 року, за умовами якого позивач зобов'язався на свій ризик з матеріалів позивача та/або відповідача, виконати та здати відповідачу у встановлений Договором строк завершені роботи по влаштуванню гідроізоляції покрівлі на об'єктах будівництва (далі - роботи), а відповідач надати позивачу будівельний майданчик, дозвільну документацію, а також затверджену у встановленому порядку проектну документацію, у випадку, якщо це зобов'язання повністю або частково не покладене на позивача, прийняти від позивача завершені роботи, а саме результат робіт та оплатити їх на умовах, викладених в договорі.

Так, на виконання умов Договору, позивачем було виконано роботи на загальну суму 171 826, 80 грн., що підтверджується Довідкою від 27.11.2006 року про вартість виконаних підрядних робіт за листопад 2006 року, Актом № 1 від 27.11.2006 року приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2006 року, Актом №1.1 від 27.11.2006 року за листопад 2006 року, Довідкою від 30.05.2007 року про вартість виконаних підрядних робіт за травень 2007 року та Актом № 1 від 30.05.2007 року приймання виконаних підрядних робіт за травень 2007 року.

За виконані роботи відповідач розрахувався частково, сплативши позивачу 100 924 грн., що підтверджується банківськими виписками від 07.07.2006 року на суму 25 924 грн., від 22.12.2006 року на суму 50 000 грн., від 26.01.2007 року на суму 25 000 грн. (копії в матеріалах справи).

Таким чином, на день звернення позивача до суду заборгованість відповідача складає 70 902, 80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГПК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що виконані роботи за договором оформлюються актом здачі-приймання виконаних робіт, який передається замовнику після закінчення робіт. А пунктом 4.3 Договору та пунктом 2.3 Додаткової угоди до Договору передбачено, що оплата за виконані роботи проводиться протягом 5 днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, Акту по формі КБ-2в.

При цьому, відповідно до ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

А згідно з розділом 5 Договору, замовник зобов’язаний в трьохденний строк розглянути наданий акт, підписати його, або в письмовій формі сформулювати та передати виконавцю зауваження, якщо такі мають місце, а виконавець зобов’язаний прийняти всі необхідні міри для негайного їх усунення. Надані акти вважаються підписаними, а роботи виконаними, якщо зі спливом п’яти робочих днів з дня їх пред’явлення, виконавець не отримав підписаного акта , або письмової обґрунтованої відмови від прийняття робіт та переліку зауважень, що підлягають усуненню.

Як вбачається з матеріалів справи, Довідки про вартість виконаних підрядних робіт за листопад 2006 року, травень 2007 року, Акти приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2006 року, травень 2007 року підписані представниками сторін без будь-яких зауважень та скріплені печатками.

Щодо наданих відповідачем документів про встановлені недоліки виконаних робіт, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Доказів направлення позивачу дефектного акту від 12.10.2007 року відповідачем надано не було, як і не було надано пояснень щодо існування дефектного акту № 7/3 від 19.09.2007 року, на який йдеться посилання в листі № 998 від 19.09.2007 року; лист № 998 від 19.09.2007 року підписано особою, посадове становище якої не вказано, оскільки підписано особою, яка перед словами “Зам. начальника” робить помітку у вигляді риски ”/” ; претензія № 770 від 19.07.2007 року (з доказами направлення її позивачу) містить лише посилання на порушення позивачем строків завершення робіт, а тому не є підтвердженням неналежності виконаних робіт. Крім того, відповідачем не визначено характер недоліків: чи це приховані недоліки, чи явні; не визначено вартість робіт з усунення недоліків; не надано доказів заявлення, відповідно до вимог Закону, позивачу про виявлені недоліки та їх вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 70 902, 80 грн. підлягають задоволенню, оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими та підтверджені наявними в матеріалах справи документами, а саме Договором та додатковою угодою до нього, довідками про вартість виконаних робіт, актами приймання виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в, підписаними сторонами без жодних зауважень.

В частині 2 статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 16 307, 64 грн. індексу інфляції та 1 847, 36 грн. 3% річних, нараховані позивачем за прострочення виконання зобов'язання, є обґрунтованими, а тому відповідно до вимог чинного законодавства підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні в матеріалах справи докази, дав їм належну оцінку, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2008 року у справі № 41/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська інвестиційно-інжинірингова компанія” - без задоволення.

2.Матеріали справи № 41/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Іваненко Я.Л.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Пантелієнко В.О.

29.09.08 (відправлено)