ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2008                                                                                Справа №22/369

м. Полтава

за позовом Закритого акціонерного товариства "Украгротехніка" ,в особі Полтавської філії Закритого акціонерного товариства "Украгротехніка", м.Київ

до Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі, смт.Решетилівка

про визнання нечинним вимоги

Суддя Георгієвський В.Д..

при секретарі Матяш Н.Г.

Представники:

від позивача: Слюсар Т.І. дор.№ 60/2007 від 24.12.07 р.

Зозуля Р.М. дор.№ 59/2007 від 24.12.07 р.

від відповідача: Половко В.І. посв.№ 157 від 05.03.03 р. Ветушко С.М. дор.№ 132 від 10.01.08 р.

Суть спору: Розглядається позовна заява про визнання вимоги відповідача від 17.10.07 р. № Ю-43-1, про стягнення з позивача надоїмки нечинною.

Обгрунтовуючи правомірність позовної заяви скасувати вимогу відповідача № Ю-43-1, про сплату недоїмки.Позивач повідомляє суду, що в результаті перевірки відповідності чинному законодавству, перерахування внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування відповідач, по результатах перевірки 2.10.07 р. склав акта в якому зазначив збільшення суми внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування в розмірі 15353,71 грн. після чого 17.10.07 р. надіслав позивачу припис № Ю-43-1, вимагаючи сплати суму недоїмки.

Не погоджуючись з цією вимогою, вважаючи її необгрунтованою чинним законодавством, позивач надіслав до Управління Пенсійного Фонду в Решетилівському районі заяву про перегляд та скасування вимоги.

В задоволенні заяви позивачу було відмовлено.

Звернувшись до с уду, позивач вважає, що зроблені відповідачем висновки за результатами перевірки не відповідають умовам чинного законодавства.

Позивач, посилаючись на вимоги ст.2 Закону України "Про фіксований сільськогосподарський податок" повідомляє, що згідно цього Закону особи можуть бути зареєстровані платниками ФСП, якщо вони є селянськими чи іншими господарствами, які занімаються виробництвом, переробкою та збутом сільгосппродукції, у яких сума одержана від реалізації сільгосппродукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітній період перевищує 75 % загальної суми валового доходу.

А также, що вимог чинного законодавства платником фіксованого сільськогосподарського податку можуть бути тільки юридичні особи.

За умов п.4, ст.64 ГК України підприємства мають право створювати філії та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання їх розміщення з органами місцевого самоврядування. Такі підприємства не мають статуту юридичної особи та діють на підставі Положення про них.

Згідно Положення філія ЗАТ "Украгротехніка" є структурним підрозділом і не була у 2006 р. платником ФСП, не сплачувала податку а підприємство здавало розрахунок органу Держподаткової служби до першого лютого поточного року.

Позивач вважає, що відповідач, застосовуючи санкції не прийняв до уваги умови ч.1, ст.4 Закону України "Про фіксований сільгоспподаток що платником його є тільки юридичні особи. А тому ідентифікує позивача як підприємства.

Позивач повідомив также що головне підприємство у відовідності до вимог чинного законодавства подало розрахунок фіксованого податку до податкової інспекції за місцем його реєстрації та розташування. ЗАТ "Украгротехніка" згідно п.5 Постанови Кабінету України від 25.05.06 р. Про внесення змін до Положення про порядок справлення та обліку фіксованого сільгоспподатку за місцем розташування земельної ділянки, та надало копію відповідачу про те, що ЗАТ "Украгротехніка" зареєстровано платником фіксовано податку в 2006 році.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що він будучи філіалом та не будучи юридичною особою яка розташована на іншій від платника податку території, не може бути самостійним платником фіксованого сільгоспподатку. І відповідно до умов та податку визначеного чинним законодавством сплачує його у складі консолідованого податку, головного підприємства, що є платником податку. А тому, вважає позивач, до нього відповідач неправомірно застосував санкції і вимагає у суда визнати нечинним вимогу про сплату недоїмки.

У відповіді суду на позовну вимогу відповідач з таким обгрунтуванням неправомірності застосування до відповідача санкцій не погодився. Аналогічно позицію в засіданні суду зайняв представник відповідача.

Відповідач вважає, що примінені до позивача санкції законні та обгрунтовані вимогами чинного законодавства.

Так, позивач Полтавська філія ЗАТ "Украгротехніка" у 2006 р., проводив нарахування на фонд оплати праці в розмірі 6,46 %, тоді як згідно вимог чинного законодавства має проводити нарахування в розмірі 33,2 %, так як він не являється платником фіксованого сільськогосподарського податку, про що засвідчую довідки Решетилівського ПМДПІ від 20.02.06 р. № 116/10 та № 1483/10-15/167 від 12.09.07 р. Крім цього, за цей період позивач не подавав розрахунок органам держподаткової служби за місцем знаходження платника податку до 1 лютого поточного року, що мав робити згідно вимог абз.1., ст.5 Закону України "Про фіксований сільськогосподарський податок".

А також, позивач не дотримався вимог Закону відносно розміру суми, одержаної від реалізації сільськогосподарської продукції за попередній звітний рік, яка перевищує 75 % загальної суми валового доходу визначеного ч.1, ст.2 Закону України "Про фіксований сільськогосподарський податок". Згідно цього Закону та Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" ст.105 "розділу ХХ1 Прикінцевих положень, лише платники фіксованого сільськогосподарського податку сплачують збір на обов"язкове державне пенсійне страхування за ставкою 6,46 % на об"єкт оподаткування.

А відповідно умов Абз.1, ст.3 Закону України "Про фіксований сільськогосподарський податок" об"єктом оподаткування для платників ФСП є площі сільськогосподарських угідь, передбачених сільськогосподарському товаровиробнику у власність чи наданих йому в користування в тому числі і на умовах оренди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не довів вину відповідача в неправомірному застосування до нього санкцій за необгрунтовані на вимогах Закону нарахування в фонд оплати праці.

А тому вимога позивача на підставі умов чинного законодавства не може бути задовільненою.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовної заяви позивачу відмовити.

Суддя                                                                      Георгієвський В.Д.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.