СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.01.08                                                                                 Справа № 2/461н-ад.

Судова колегія у складі: головуючого - судді Седляр О.О., судді Мінської Т.М., судді Пономаренко Є.Ю, розглянувши матеріали за позовом

Приватного підприємства “Віраж”, м. Луганськ

до 1 відповідача - Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Луганськ

2 відповідача - Державна податкова інспекція у Станічно-Луганському районі, смт. Станічно-Луганський Луганської області

про скасування податкового повідомлення

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув ( явка обов’язкова), був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, що підтверджено реєстром рекомендованої кореспонденції від 26.12.07,

від 1 відповідача - не викликався,

від 2 відповідача –Ляшенко Н.О., дов. від 12.10.07 № 6415, Астахова В.А, дов. від 03.05.07 № 118,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про скасування податкового повідомлення № 1/0/1070/23-30199354/4314 від 06.08.04.

1 відповідач листом від 07.09.07 № 31708/10 повідомив, що реєстраційна справа приватного підприємства “Віраж” № 628 надійшла до інспекції з ДПІ у Станічно-Луганському районі 16.01.06. Податкова звітність даним підприємством не надається з 10.11.06.

2 відповідач відзивом на адміністративний позов від 12.10.07 № 6118 та додатком до відзиву від 11.01.08 позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у ньому.

Позивач, листом від 21.12.07, у засідання суду надав додаткові обґрунтування позовних вимог, посилаючись на те, що висновки 2 відповідача відносно виявлених ним, при проведенні перевірки, порушень п.п.7.5.1 Закону України «Про ПДВ», є необґрунтованими та засновані лише на його припущеннях. Також повідомив, що директор ПП «Віраж»дізнався про проведення перевірки у момент отримання по пошті від відповідача 04.08.04 копії акту. Службова особа ДПІ Ляшенко Н.О. здійснила перевірку без отримання згоди на її проведення, у зв’язку з чим він вважає що перевірка проведена з порушенням закону, а тому і акт не може бути належним доказом , на підставі якого засновано оспорюєме податкове повідомлення.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

У січні 2004 року працівниками ДПІ у Станічно-Луганському районі в Луганській області на підставі посвідчення від 26.01.04 № 43 було проведено позапланову документальну перевірку фінансово-господарської діяльності ПП «Віраж»щодо правильності заявлених до відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість на розрахунковий рахунок по декларації з податку на додану вартість за червень 2003 року, згідно з затвердженим планом перевірки, про що складено довідку від 30.01.04 № 19/23-4/30199354.

Як зазначено в довідці, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп.4.4.1 п.4 Порядку заповнення та подання податкової декларації по податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА Україна №166 від 30.05.97, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.97 за № 250/2054 в редакції наказу № 170 від 18.04.01, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.01 за № 412/5603, в результаті чого підприємством не надана заява на повернення зайво сплаченого чи невідшкодованого податку з додержанням строків її надання, встановлених п. 15.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до розділу ІУ довідки зазначено, у зв'язку з тим, що на дату проведення перевірки не отримані відповіді по зустрічним запитам, при отриманні відповідей та при наявності негативних результатів, перевірка буде відновлена, що буде відображено у додатковому акті.

Після отримання відповідей на запити та у зв’язку з нововиявленими обставинами працівниками ДПІ у Станічно-Луганському районі Луганської області на підставі посвідчення від 28.07.04 № 360 та з врахуванням вимог п.3 «а»Указу Президента України від 23.07.98 № 817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності»було проведено додаткову позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності ПП «Віраж»щодо правильності заявлених до відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість на розрахунковий рахунок по декларації з податку на додану вартість за червень 2003 року, згідно з затвердженим планом перевірки, про що складено додатковий акт від 30.07.07 № 55/23-4/30199354.

Як зазначено у додатковому акті , перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп. 7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.97 № 168/97-ВР, а саме підприємством безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 49000 грн. по придбанню товару, який фактично не існує, (податкова накладна № 3 від 15.06.03 на суму 294000 грн., у тому числі ПДВ 49000 грн., постачальник –ДП «Гриф»ТОВ «Дакс»), в результаті чого зменшено від'ємне значення чистої суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість за червень 2003 року на суму 48998 грн.

На підставі додаткового акту від 30.07.04 № 55/23-4/30199354 до довідки від 30.01.04 № 19/23-4/30199354 ДПІ у Станічно-Луганському районі Луганської області прийнято податкове повідомлення-рішенням від 06.08.04 № /0/1070/23-30199354/4314 та застосовано до ПП «Віраж»штрафну санкцію в сумі 9799 грн. 60 коп.

Позивач вважає, що вказані рішення винесено незаконно з наступних підстав:

1. Перевірка, за результатами якої був винесений акт від 30.07.04 № 55/23-4 не проводилась та йому не відомо про її результати.

2. Перевірка проводилась у порушення вимог п. 3 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», а саме у ДПІ не було підстав для проведення позапланової перевірки.

3. Вказана перевірка проводилась за відсутністю керівника підприємства, головного бухгалтера, вони не були повідомлені про перевірку, яких-небудь документів або фактичних даних перевіряючим не надавали, в журналі перевірок, особа, яка проводила перевірку відповідного запису не внесено.

4. Директор ПП «Віраж»дізнався про проведення перевірки у момент отримання по пошті від відповідача 04.08.04 копії акту. Службова особа ДПІ Ляшенко Н.О. здійснила перевірку без отримання згоди на її проведення.

5. Висновки ДПІ відносно виявлених ним порушень п.п.7.5.1 Закону України «Про ПДВ»є необґрунтованими та засновані лише на його припущеннях.

У зв’язку з цим він вважає, що додатковий акт перевірки від 30.07.04 № 55/23-4 не може бути належним допустимим доказом, оскільки його не існує, а акт № 55/23-4/30199354 складено з порушенням закону, тому і податкове повідомлення-рішенням від 06.08.04 № /0/1070/23-30199354/4314, яке винесене на підставі даного акту є незаконним та підлягає скасуванню.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, судова колегія вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Пунктом 1 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу»від 04.09.90 № 509 (далі - Закон № 509) визначені права органів державної податкової служби щодо здійснення документальних невиїзних перевірок (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка проведена працівниками ДПІ у Станічно-Луганському районі у січні 2004 року була проведена з відома та у присутності директора ПП «Віраж», який підписав довідку перевірки від 30.01.04 № 19/23-4/30199354 та особисто отримав її. Крім того, у довідці перевірки зазначено, що журнал реєстрації перевірок на підприємстві відсутній.

У розділі ІУ вказаної довідки зазначено, що на дату проведення перевірки не отримані відповіді по зустрічним запитам, при отриманні відповідей та при наявності негативних результатів, перевірка буде відновлена, що буде відображено у додатковому акті.

Відповідно до вимог ст. 3 абз. «а»зазначено, що позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи контролюючого органу і проводиться у зв’язку з тим, що за наслідками зустрічних перевірок виявлено факти, які свідчать про порушення суб'єктом підприємницької діяльності норм законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження встановленого ДПІ порушення 2 відповідачем було надіслано запити до на проведення зустрічних перевірок до інших органів податкової служби.

Додатковий акт перевірки було складено, у зв’язку з отриманням відповідей на запити про проведення зустрічних перевірок, які були направлені у ході перевірки у січні 2004 року, результати якої оформлені довідкою від 30.01.04 № 19/23-4/30199354, що не протирічить та складено у відповідності з вимогами наказу ДПА України від 31.01.03 № 50. Додатковий акт було направлено директору ПП «Віраж»рекомендованою поштою з повідомленням 31.07.07 № 578, яке було отримано директором особисто 04.08.07.

З врахуванням вищевикладеного, посилання позивача на порушення з боку 2 відповідача порядку проведення перевірки та неповідомлення керівника підприємства про проведення перевірки судом не приймається та спростовується матеріалами справи.

Щодо посилань позивача на відсутність акту № 55/23-4 на підставі якого було винесене оскаржуєме податкове повідомлення-рішення судом слід зазначити наступне.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами», затвердженого наказом ДПА України від 16.09.02 N 429, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.02 1023/7311 номер акту перевірки повинен відповідати номеру реєстрації у спеціальному журналі перевірок.

Журнал реєстрації актів структурного підрозділу прошнуровується, пронумеровується та скріплюється печаткою органу державної податкової служби.

2 відповідачем до матеріалів справи надано витяг з журналу реєстрації тематичних перевірок ДПІ Станічно-Луганського району де зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 06.08.04 № 1070 винесено на підставі акту перевірки № 55 від 30.07.04.

З пояснень 2 відповідача вбачається, що додатковий акт перевірки № 55/23-4/30199354 від 30.07.04 містить на прикінці номеру акту ідентифікаційний номер підприємства, 23 –це номер структурного підрозділу ДПІ. Податкове повідомлення-рішення формується в автоматичному режимі, в зв'язку із чим в ньому відсутній ідентифікаційний код підприємства на прикінці номеру акту перевірки. Наявність чи відсутність на прикінці номеру акту ідентифікаційного коду підприємства не свідчить про те, що вказаний акт не існує. Тому оскаржуєме податкове рішення було винесене на підставі додаткового акту перевірки № 5/23-4/30199354 від 30.07.04.

Крім того, судовою колегією, не приймається до уваги і доводи позивача, що висновки ДПІ відносно виявлених ним порушень п.п.7.5.1 Закону України «Про ПДВ», зроблені у додатковому акті перевірки № 5/23-4/30199354 від 30.07.04 є необґрунтованими та засновані лише на його припущеннях оскільки ним не спростовано висновки 2 відповідача, викладені ним у довідці від 30.01.04 № 19/23-4/30199354 та додатковому акті перевірки № 55/23-4/30199354 від 30.07.04.

На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, з віднесенням судового збору на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників 2 відповідача про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія

п о с т а н о в и л а:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 16.01.08 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.О.Седляр

Суддя Т.М. Мінська

Суддя Є.Ю. Пономаренко