ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.08                                                                                           Справа№ 5/1535-28/262А

(5/3228-11/357)

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Львівзовніштранс”, м. Львів

до відповідача: Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова, м. Львів

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 10.11.2004 року № 25465/15-2

Суддя Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Брик І.С.

м.Львів, вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Дубас В.М. - представник

Від відповідача: Пилип”як П.В. –головний державний податковий інспектор

Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю „Львівзовніштранс” до ДПІ у Залізничному районі м. Львова про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 10.11.2004 року № 25465/15-2.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25 січня 2005 року у справі № 5/3228-11/357(залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13 квітня 2005 року) позов задоволено, визнано недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 10.11.2004 року № 25465/15-2.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.07.2006 року рішення господарського суду Львівської області від 25.01.2005 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.04.2005 року скасовано і справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Згідно резолюції голови господарського суду Львівської області справу передано на розгляд судді Морозюку А.Я.

Ухвалою суду від 15.09.2006 року провадження у справі було зупинено, ухвалою суду від 19.02.2008 року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у по зовній заяві та письмовій заяві у справі, позивач просить суд визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 10.11.2004 року № 25465/15-2.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у поданому суду письмовому відзиві на позовну заяву, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанову в повному обсязі складено 04.04.2008 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДПІ у Залізничному районі м. Львова проведено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю „Львівзовніштранс” з питань правильності обчислення сум податку на додану вартість за липень, серпень та вересень 2004 року. За результатами перевірки складено Акт від 20.10.2004 року №250/15-2, в якому встановлено порушення п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року №168/97-ВР (із змінами та доповненнями), в результаті чого позивачем безпідставно включено до податкового кредиту суми ПДВ, які не підтверджені податковими накладними, за липень, серпень та вересень 2004 року на загальну суму 1775,68 грн.

На підставі зазначеного Акту перевірки ДПІ у Залізничному районі м. Львова прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.11.2004 року № 25465/15-2, яким ТзОВ „Львівзовніштранс” визначено суму податкового зобов”язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 1775,68 –основного платежу та 569,65 грн –штрафних (фінансових) санкцій, всього 2345,33 грн.

Відповідно до п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року №168/97-ВР (із змінами та доповненнями, в редакції станом на час існування описаних в Акті перевірки правовідносин), платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 зазначеного Закону, не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до п.п.7.2.4 пункту 7.2. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, право на нарахування податку на додану вартість та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники ПДВ у порядку, передбаченому цим Законом.

Інші недоліки у формі податкової накладної, зокрема, неповнота або незазначення відомостей, визначених у п.п. 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, можуть бути підставою позбавлення сили належного доказу цієї накладної у разі, коли сумніви щодо вказаних відомостей не були усунуті під час розгляду спору (відповідає викладеному у п.1.8 Рекомендацій ВГСУ від 09.12.2004 року № 04-5/3358).

Недоліки в заповненні податкових накладних, виявлені ДПІ в результаті перевірки позивача, зокрема: відсутність в деяких з них ціни продажу одиниці продукції без врахування ПДВ, в інших - місця знаходження покупця(позивача по справі), чи одниці виміру товару, кількість(об’єм,обсяг), не робили податкові накладні наперед недійсними, не свідчили про їх неналежність та недопустимість як доказів. Ці податкові накладні(при їх оцінці в сукупності з іншими доказами) можуть бути підставою для висновку суду про можливість ідентифікації контрагентів позивача, про достовірність підтвердження фактичності здійснення господарських операції, сплати ПДВ та його сум (відповідає викладеному в Постанові Верховного суду України від 06.12.2005 року у справі № 21-105, копія в матеріалах справи).

Недотримання позивачем порядку, встановленого п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону (в частині подання заяви до відповідного органу державної податкової служби), не є підставою для висновку про неправомірність віднесення понесених позивачем витрат до податкового кредиту та не свідчить про обґрунтованість рішення податкового органу, так як відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону підставою для відповідальності платника податку є непідтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

Згідно із п.п 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Отже, Закон України „Про податок на додану вартість” не пов”язує право будь-якого суб”єкта підприємництва на виникнення податкового кредиту з ПДВ із заповненням за певною формою податкових накладних, лише пов”язуючи таке право виключно із фактами сплати коштів у оплату товарів (робіт, послуг) чи отриманням податкових накладних, що у даному випадку і мало місце.

В матеріалах справи наявні податкові накладні, виписані контрагентами позивача, також позивачем додані платіжні доручення, які підтверджують оплату вартості отриманої продукції(послуг) та сум ПДВ в складі її вартості контрагентам позивача.

В матеріалах справи також наявні: свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ контрагента позивача ТзОВ „Менс”; довідка ДПІ у м. Львові про підтвердження наявності у ВАТ „Львівобленерго” свідоцтва платника ПДВ, а також про його фінансові показники (зокрема податкового кредиту та податкових зобов”язань) за червень, липень 2004 року; довідка ДПІ у Залізничному районі м. Львова про підтвердження наявності у ТзОВ „Менс” свідоцтва платника ПДВ, а також про його фінансові показники(зокрема податкового кредиту та податкових зобов”язань) за серпень 2004 року; довідка ДПІ у Личаківському районі м. Львова про підтвердження наявності у ТзОВ „ОЛІМП СОЛАР” свідоцтва платника ПДВ, а також про його фінансові показники (зокрема податкового кредиту та податкових зобов”язань) в липні 2004 року; довідка ДПІ у Франківському районі м. Львова про підтвердження наявності у ПП „Домінік” свідоцтва платника ПДВ, а також про його фінансові показники (зокрема податкового кредиту та податкових зобов”язань) за 3 квартал 2004 року.

Отже безпідставними є висновки податкового органу про неправомірність включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у зв”язку із придбанням товарів (робіт, послуг) у вищенаведених контрагентів ТзОВ „Львівзовніштранс” за липень, серпень та вересень 2004 року на загальну суму ПДВ 1775,68 грн.

Згідно із ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку про те, що позовна вимога про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 10.11.2004 року № 25465/15-2 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Судові витрати покладаються на позивача, за його згодою.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71,86,158,160,162,163,167 Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити повністю.

2.          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 10.11.2004 року № 25465/15-2.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                     Морозюк А.Я.