ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.02.08 р.                     Справа № 6/7

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Подколзіної Л.Д.___

При секретарі Шабановій Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” м.Краматорськ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства “Технологічне і спеціальне обладнання” м.Краматорськ

третьої особи _____________________________________________________________________

про зобов”язання виготовлення та поставки продукції і стягнення пені у сумі 8 626грн.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача - Литвиненко В.І.- представник по довіреності від 13.09.2007р.

від відповідача – Макаров А.А. – представник по довіреності від 01.04.2007р.,

Барвінок І.В. – представник по довіреності від 11.02.2008р.

від третьої особи

Відповідно ст. 77 ГПК України у судовому

засіданні з 28.01.2008р. по 12.02.2008р.

оголошувалася перерва для

врегулювання спору між сторонами.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” м.Краматорськ, звернувся до господарського суду з позовом про зобов”язання ВАТ “Технологічне і спеціальне обладнання” м.Краматорськ виконати свої договірні зобов”язання шляхом виготовлення та поставки продукції, вказаної у договорі №юр 08/63-07 від 06.08.2007р. та стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Технологічне і спеціальне обладнання” м.Краматорськ пені за прострочку виконання договірних зобов”язань у сумі 8 626грн. відповідно договору №юр 08/63-07 від 06.08.2007р.

12 лютого 2008р. позивач надав клопотання, в якому просить суд при розгляді справи та винесенні рішення застосувати ст.6 Цивільного кодексу України. Суд приймає до уваги дане клопотання та розглядає справу по суті.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги відхилив у повному обсязі, оскільки вважає, що пеня як відповідальність боржника перед кредитором за несвоєчасно виконане зобов”язання може бути застосована тільки у разі порушення стороною по договору (боржником) грошового зобов”язання. Відповідач вказує на те, що зобов”язання відповідача перед позивачем заключалось у виготовленні продукції, тобто дане зобов”язання за своєю правовою та договірною природою грошовим не є. Тому стверджує, що застосування п.7.2 договору у даному випадку є недопустимим. Крім того, вважає, що позовні вимоги про спонукання судом відповідача до виконання договірних зобов”язань суперечать ст.12 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін,суд

в с т а н о в и в :

6 серпня 2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” м.Краматорськ (замовник) та Відкритим акціонерним товариством “Технологічне і спеціальне обладнання” м.Краматорськ (виконавець) був укладений договір №юр 08/63-07, згідно умов якого відповідач зобов”язався на свій ризик, зі свого матеріалу та у відповідності з кресленнями №О-16-99-04 та № О-1699-06, наданими йому позивачем, виготовити та передати позивачу у власність десять патрубків сальникового компенсатора (далі-продукція), в найменуванні, асортименті та вартістю оговорених у специфікації (Додаток №1), яка є невід”ємною частиною даного договору, а позивач зобов”язався прийняти та оплатити вартість продукції.

Пунктом 2.4.1 договору №юр 08/63-07 від 06.08.2007р. сторони встановили, що відповідач повинен виконати продукцію зі свого матеріалу марки-сталь 3, відповідно з кресленнями №О-16-99-04 та № О-1699-06 і передати позивачу десять патрубків сальникового компенсатора в строк, установлений договором.          Вартість продукції становить 11 350грн. (п.3.1договору).

Пунктом 4.1 договору №15/09-2 від 15.09.2006р. сторони встановили, що відповідач повинен виготовити продукцію та поставити її позивачу не пізніше тридцяти календарних днів зі дня укладання даного договору.

Отже, продукцію відповідач повинен був виготовити та поставити позивачу не пізніше 10.10.2007р. Але відповідач договірні зобов’язання перед позивачем не виконав, в результаті чого продукція у адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” м.Краматорськ до теперішнього часу не не поставлена.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається. (ст.525 ЦК України).

Однак, відповідач всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов’язання по поставці продукції своєчасно не виконав.

Крім того, пунктом 7.2 укладеного договору сторони передбачили, що за прострочку виконання зобов”язань, передбачених п. 4.1 договору, відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 1% вартості продукції за кожен день прострочки.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання. Оскільки відповідач порушив умови договору №15/09-2 від 15.09.2006р. і своєчасно не поставив продукцію у адресу позивача, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення пені у сумі 8 626грн. обгрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки відповідачем до теперішнього часу продукція не поставлена у адресу позивача, то суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню повністю.

Суд відхиляє ствердження відповідача про те, що пеня як відповідальність боржника перед кредитором за несвоєчасно виконане зобов”язання може бути застосована тільки у разі порушення стороною по договору (боржником) грошового зобов”язання. Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Згідно ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо порушено господарське зобов”язання та спірні відносини є господарськими, то господарські санкції, зокрема пеня, можуть бути застосовані за порушення будь-яких господарських зобов”язань, а не тільки за невиконання грошового зобов”язання.

Крім того, згідно ч.3 ст.6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Вказана стаття визначає співвідношення між актами цивільного законодавства та договором. Допустимість конкуренції договору та акту законодавства виходить з того, що вказана норма встановлює ситуацію, при якій сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати відносини між собою на свій розсуд.

Отже, сторонам надається право вибору: використовувати вже існуючі норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки за своїм бажанням.

Суд також не погоджується з ствердженням відповідача про те, що позовні вимоги про спонукання до виконання договірних зобов”язань суперечать ст.12 ГПК України, так як даною статтею навпаки передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Витрати по сплаті держмита та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 6, 525, 526, 546, 549 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” м.Краматорськ до Відкритого акціонерного товариства “Технологічне і спеціальне обладнання” м.Краматорськ про зобов”язання виконати договірні зобов”язання шляхом виготовлення та поставки продукції, вказаної у договорі №юр 08/63-07 від 06.08.2007р. та стягнення пені за прострочку виконання договірних зобов”язань у сумі 8 626грн. відповідно договору №юр 08/63-07 від 06.08.2007р. задовольнити повністю.

Зобов”язати Відкрите акціонерне товариство “Технологічне і спеціальне обладнання” м.Краматорськ виконати договірні зобов”язання шляхом виготовлення та поставки продукції, вказаної у договорі №юр 08/63-07 від 06.08.2007р. до 01.04.2008р.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Технологічне і спеціальне обладнання” (84313, м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе, 10В, п/р № 5341 у “Донбаській філії ВАТ “Кредитпромбанк” м.Донецьк, МФО 335593, 6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” (84320, м.Краматорськ, вул.Бєляєва,113, п/р № 0 у Краматорському відділенні №2865 ВАТ “Ощадбанк України”, МФО 394222, ) пеню у сумі 8 626грн., витрати по сплаті держмита у сумі 102грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.

Рішення було оголошено у судовому засіданні 12.02.2008р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Видати накази після набрання рішення законної сили.

Суддя Подколзіна Л.Д.