ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.01.08                                                                                           Справа № 6/211

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючої           Дубник О.П.

суддів          Дух Я.В.

Юрченко Я.О.

При секретарі судового засідання          Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу Коломийської об’єднаної державної податкової інспекції (далі ОДПІ) від 01.11.07р. №21400/10/0-009

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.10.2007р.

у справі №6/211

за позовом Коломийської ОДПІ, м.Коломия

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Реліна», с.Руська Поляна

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Або-Мікс», м.Коломия

про          визнання недійсним господарського зобов’язання

за участю представників

від позивача –Тропець В.В. –представник (дов. у справі);

від відповідача 1 –не з’явився;

від відповідача 2 –Плекан Ю.В. –представник (дов. у справі).

Розпорядженням голови суду, яке знаходиться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів.

Права та обов’язки згідно ст.22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, докази чого знаходяться в матеріалах справи.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 25.10.2007р. у справі №6/211 (суддя Грица Ю.І.) в задоволені позову Коломийської ОДПІ до ТзОВ «Реліна», ТзОВ «Або-Мікс»про визнання недійсним господарського зобов’язання між ТзОВ «Реліна»та ТзОВ «Або-Мікс»від 31.08.05р. відмовлено.

Рішення суду мотивоване ч.1 ст.207 Господарського кодексу України, ст.ст.202, 203, 215, п.4 Перехідних положень Цивільного кодексу України, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про недоведеність позовних вимог, оскільки податковим органом не доведено, що спірне господарське зобов’язання укладено відповідачами з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, а саме з метою, спрямованою на приховування доходів від оподаткування та незаконного відшкодування з державного бюджету суми податку на додану вартість.

З мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, Коломийська ОДПІ оскаржила рішення суду, як прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ч.1 ст.207 ГК України, наполягаючи на наявності умислу у ТзОВ «Реліна»при укладені спірного договору на приховування від оподаткування прибутків та доходів, доказом чого є факт незаконного виписування та видачі останнім податкової накладної при невідображенні податкового зобов’язання в декларації з податку на додану вартість, несплата суми такого податку, відсутність сторони за юридичною адресою.

Враховуючи наведене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та задоволити позовні вимоги.

ТзОВ «Або-Мікс»у своєму відзиві вважає необґрунтованими доводи апелянта, стверджуючи, що судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачами при укладенні спірного договору (господарського зобов’язання) дотримано всіх вимог ст.203 ЦК України, тому відсутні жодні підстави визнання недійсності правочину згідно ст.215 цього ж Кодексу.

Заслухавши представників позивача та другого відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, суд встановив наступне:

відповідно до позовної заяви Коломийська ОДПІ на підставі ст.2 ГПК України, ч.1 ст.207 ГК України просить визнати недійсним господарське зобов’язання між ТзОВ «Реліна»та ТзОВ «Або-Мікс»від 31.08.05р., як таке, що укладене з метою завідомо суперечною інтересами держави, та зобов’язати ТзОВ «Реліна»повернути усе одержане нею другій стороні, а одержане останньою або належне їй до відшкодування стягнути в доход держави.

Як вбачається зі справи, її розгляд здійснено судом за правилами господарського процесуального законодавства.

Відповідно до п.5 розділу 7 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

За визначенням термінів, що наводяться у статті 3 цього ж Кодексу:

-          справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої);

-          адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (пункт 6 частини першої);

-          суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1).

Виходячи з вищенаведених норм, даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції в тому разі, якщо він виник із публічно-правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, який саме у цих відносинах здійснює надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Згідно ст.111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України (ч.1 п.1 ст.80 ГПК України).

З огляду на викладене, судова колегія скасовує оскаржуване рішення суду та припиняє провадження у цій справі, а апеляційну скаргу відхиляє.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 п.1 ст.80, ст.ст.103, 104, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу відхилити. Рішення господарського Івано-Франківської області від 25.10.07р. у цій справі скасувати, провадження припинити.

2.          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

3.          Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя О.П. Дубник

суддя Я.В.Дух

суддя Я.О.Юрченко

Постанова підписана 22.01.08р.