ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

“ 29 ” січня 2008 року справа № 7/253/13

Суддя Н.О. Скорик, розглянувши матеріали за позовом

Комунального підприємства ?Чернігівбудінвест? Чернігівської міської ради

14013, м. Чернігів, вул.. Інтернаціоналістів, 41

Дочірнє підприємство ?УкрСіверБуд? Закритого акціонерного товариства ?ДСК?

14000, м. Чернігів, вул.. Попова, 8А

Про визнання договору недійсним

Представники сторін:

Від позивача : Шевченко О.А. –дов. № 1 від 10.01.2008 р., Миронюк А.М. –дов. № 2 від 10.01.2008 р.

Від відповідача : Городник Т.В. –дов. № 4 від 10.01.2008 р.

Суть спору:

Комунальним підприємством ?Чернігівбудінвест? Чернігівської міської ради ( позивач) заявлено позов про визнання недійсним договору підряду № 88 від 07.09.2005 р., укладеного між Комунальним підприємством ?Чернігівбудінвест? Чернігівської міської ради та Дочірнім підприємством ?УкрСіверБуд? Закритого акціонерного товариства ?ДСК?.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невідповідність та суперечливість змісту договору нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, неузгодженість сторонами при укладанні договору умов щодо вартості будівництва (ціни договору), порядку фінансування об?єкту будівництва та інших істотних умов для договору підряду на капітальне будівництво.

Посилаючись на неузгодженість сторонами договору при його укладанні істотних умов договору підряду позивач не заперечує вірогідність фактичного неукладення спірного договору.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на виконання ним будівельних робіт за спірним договором, здачі збудованого за договором об?єкту в експлуатацію та передачі двох квартир на виконання п. 1.5. договору.

В судовому засіданні оголошено перерву до 15 год.00 хв. згідно ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

07.09.2005 р. Комунальне підприємство ?Чернігівбудінвест? Чернігівської міської ради (позивач) та Дочірнє підприємство ?УкрСіверБуд? Закритого акціонерного товариства ?ДСК? (відповідач) підписали договір № 88.

В розділі ?предмет договору та його вартість? сторони визначили, що позивач передає відповідачу будівельний майданчик для будівництва 45-квартирного житлового будинку в м. Чернігові за адресою: м. Чернігів, вул.. Інтернаціоналістів, 41 –А, далі Об?єкт. Відповідач фінансує і здійснює будівництво Об?єкту. Об?єкт є власністю відповідача. Вартість обсягів робіт, пов?язаних з будівництвом Об?єкту, та витрат на інженерне забезпечення , необхідне для його експлуатації, визначається відповідачем у двотижневий термін після отримання від позивача затвердженої в установленому порядку проектно –кошторисної документації та погоджується додатковою угодою до цього договору.

Умовами договору сторони передбачили обов?язок позивача щодо організації робіт з технічного нагляду за будівництвом об?єкту (п. 3.1.3.), порядок розрахунків за технічний нагляд та вартість цих робіт (п. 2.1., п. 3.2.10.).

Виходячи з тексту спірного договору він має ознаки договору підряду на капітальне будівництво, що також стверджують сторони.

Згідно з ч. 1 ст. 318 Господарського кодексу України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

Відповідно зі ст.. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

При укладанні спірного договору сторони не узгодили ціну договору та його предмет у відповідності до вимог ст.. 180 та ст.. 318 Господарського кодексу України . Так, сторонами не узгоджено вартості та обсягів робіт, пов?язаних з будівництвом та витрат на інженерне забезпечення для його експлуатації, що повинно бути узгоджено додатковою угодою до цього договору –додаткова угода не укладалась, а також в договорі відсутнє зобов??язання позивача , як замовника, оплатити виконані роботи. При цьому пунктом 1.2. договору визначено, що будівництво і фінансування будівництва здійснює підрядник (відповідач) і об?єкт є власністю відповідача. Отже, відповідач мав наміри щодо будівництва об?єкту не для позивача, як замовника, що спростовує наявність намірів сторін щодо укладання договору підряду, де позивач мав би бути замовником.

Крім того, як передбачено ч.5 ст. 318 Господарського кодексу України договір підряду на капітальне будівництво повинен передбачати: найменування сторін; місце і дату укладення; предмет договору (найменування об'єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом); строки початку і завершення будівництва, виконання робіт; права і обов'язки сторін; вартість і порядок фінансування будівництва об'єкта (робіт); порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об'єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору.

При укладанні спірного договору сторонами не досягнуто згоди щодо ряду істотних умов договору підряду на капітальне будівництво, визначених ч. 5 ст. 318 Господарського кодексу України , зокрема в частині предмету договору, прав і обов?язків сторін щодо будівництва, порядку розрахунків, за виконані роботи, порядку проектного забезпечення (відповідно до п. 3.1.1 договору проектно –кошторисна документація повинна передаватись у передбачений графіком термін –графік сторонами не узгоджено), порядку прийняття робіт (об?єкта), страхування ризиків та фінансових гарантій.

Таким чином, згідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України договір № 88 від 07.09.2005 р. підряду є неукладеним, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Заперечення відповідача з посиланням на виконання ним будівельних робіт, здачу об?єкта в експлуатацію та передачу позивачу двох квартир за спірним договором спростовується матеріалами справи, оскільки, як вбачається з вищевикладеного, позивач не є замовником за договором підряду на капітальне будівництво № 88 від 07.09.2005 р., виконані будівельні роботи відповідачем за цим договором не приймались і не оплачувались (доказів прийняття та оплати робіт відповідач не надав), дві квартири за іншою ніж в спірному договорі адресою : пр-т миру, 263, передаються за актом від 24.09.2007 р. іншій особі – Чернігівській міській раді, як зазначено в цьому акті.

Посилаючись на ст.. 207 Господарського кодексу України позивач зазначає, що господарське зобов?язання , що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін визнано судом недійсним та просить визнати недійсним , укладений між сторонами договір № 88 від 07.09.2005 р..

Позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки недійсним з підстав, встановлених законом, може бути визнаний лише укладений договір. Спірний договір підряду № 88 від 07.09.2005 р. є неукладеним, отже визнанню недійсним не підлягає. Стаття 207 Господарського кодексу України не містить особливостей регулювання у господарських відносинах, а містить загальні правила про недійсність господарських зобов?язань, які суперечать Цивільному кодексу України як за термінологією, так і за змістом. Тому стаття 207 Господарського кодексу України відповідно до абзацу першого частини другої статті 4 Цивільного кодексу України, абзацу другого частини першої статті 4 Господарського кодексу України застосуванню не підлягає.

Керуючись ст.. 180,318 Господарського кодексу України, ст..ст. 49, 77,82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя                                                             Н.О. Скорик

31.01.2008 р.