ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2008 Справа № 5/253

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

Білецька Л.М. (доповідач)

суддів

Науменко І.М., Голяшкін О.В.

при секретарі судового засідання:

Прокопець Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача

у судове засідання не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача:

від третьої особи:

Донченко Д.Є., довіреність №010-01/2984 від 25.04.2007 року, провідний юрисконсульт;

у судове засідання не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства „Агропромислова компанія”, м. Олександрія

на рішення

від 24.12.2007 року

господарського суду

Кіровоградської області

у справі

№ 5/253

за позовом

Закритого акціонерного товариства „Агропромислова компанія”, м. Олександрія

до

третя особа

Відкритого акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України”, м. Київ в особі філії в м. Кіровограді

Закрите акціонерне товариство “Олександрія Хліб”, смт. Приютівка

про

Визнання відсутнім права застави на майно, зобов’язання виключити запис із реєстру

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 24.12.2007р. (суддя Змеул О.А.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що договір застави є укладеним та дійсним, відповідає положенням Закону України "Про заставу", Цивільного кодексу України. Вимоги до договору застави встановлюються законом. Таким законом є спеціальний закон - Закон України "Про заставу". Сторонами за договором застави є Заставодавець і Заставодержатель, договір містить всі необхідні умови, передбачені Законом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій посилається на те, що:

-          оскаржуване рішення було прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права України, висновки викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи;

-          відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди із всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди;

-          наведена норма не містить обмежень щодо кількості нормативних документів, у яких встановлюється перелік істотних умов договору. Тож істотні умови одного виду договору можуть встановлюватися в кількох нормативних документах. При цьому не має жодних правових підстав встановлювати, який із нормативних документів має пріоритет у застосуванні до певного виду договорів, якщо ці нормативні документи явно не суперечать один одному;

-          відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням є істотною умовою договору застави. При цьому наведена істотна умова не вступає у жодне протиріччя із Законом України "Про заставу", оскільки у ст. 12 Закону України "Про заставу" не зазначено, що наведений в ньому перелік істотних умов договору застави є вичерпним;

-          відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Закон України "Про заставу" такого положення не містить. Тож Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" має вищу юридичну силу у відносинах між заставодавцем та заставодержателем за договором застави ніж Закон України "Про заставу";

-          Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є обов'язковим для сторін при укладенні договору застави і тому при укладенні договору застави обов'язковою його умовою є максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. Тому договір застави рухомого майна не може вважатися укладеним, оскільки в ньому відсутня одна з істотних умов, яка визначена Законом - умова про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням;

-          суд першої інстанції не розмежував поняття розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням і максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням;

- суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався та при вирішенні питання щодо визначення істотних умов договору застави не застосував норми чинного законодавства України, які підлягали застосуванню (ст. 22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"), ст. 638 ЦК України, чим порушив вимоги ст. 3, ст.22 та п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст. 638 Цивільного кодекс України та ст. 43 Господарського процесуального кодексу України;

-          суд першої інстанції приймаючи рішення неповно, необ'єктивно та не всебічно дослідив обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення і тому воно підлягає скасуванню відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу та вважає її необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству України, поданою за формальних підстав. Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення вірно застосував норми матеріального та процесуального права та прийняв рішення об’єктивне та таке, що ґрунтується на всебічному дослідженні доказів. Просить апеляційну скаргу не задовольняти, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.01.2008р. апеляційна скарга прийнята до провадження суду, її розгляд призначений на 04.02.2008року, 04.02.2008 року розгляд апеляційної скарги був відкладений до 25.02.2008 року.

У зв’язку з учбовою відпусткою судді Голяшкіна О.В. згідно розпорядження голови судової палати № 27 від 04.02.2008р. справа № 5/253 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого - Білецької Л.М.(доповідач), суддів –Науменко І.М., Джихур О.В.

У зв’язку з виходом з учбової відпустки судді Голяшкіна О.В. згідно розпорядження голови судової палати № 78 від 25.02.2008р. справа № 5/253 передана на розгляд постійній колегії суддів у складі: головуючого - Білецької Л.М.(доповідач), суддів –Науменко І.М., Голяшкін О.В.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу не задовольняти, рішення залишити без змін. Позивач та третя особа у судове засідання не з’явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Вислухавши думку представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, інші матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.10.2007 року позивач ЗАТ “Агропромислова компанія” звернувся до відповідача ВАТ Державний експортно-імпортний банк України”, м. Київ в особі філії в м. Кіровограді з позовом про визнання відсутності у відповідача права застави на його, позивача майно, перелік якого міститься в договорі застави №5505Z170 від 30.11.2005 року.

З матеріалів справи видно, що за цим договором (т. 1 а.с.45) позивач передав в заставу як Заставодавець Застоводержателю (відповідачу належні йому автотранспортні засоби в асортименті (п.1.2.1. договору), забезпечивши таким чином вимоги відповідача по кредитному договору від 30.11.2005 року до ЗАТ “Олександрія Хліб” (боржника).

В силу застави кредитор ( заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов’язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ст. 584 ЦК України встановлені вимоги до договору застави він має містити суть, розмір і строк виконання зобов’язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Опис предмета застави в договорі може бути поданий у загальній формі.

Предметом позову є матеріально-правова вимога визнати відсутність у відповідача права застави на майно позивача через відсутність згоди щодо максимального розміру вимоги, яка забезпечується обтяженням.

Проте суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо того, що відсутність цієї обставини не спричиняє недійсності договору, а за наявності дійсного договору не можна визнати у відповідача відсутність права застави в розумінні ст. 584 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, воно є законним, обґрунтованим і підстави для його скасування –відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Агропромислова компанія”, м. Олександрія - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.12.2007 року у справі № 5/253 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена у місячний строк до Вищого господарського Суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                             Л.М.Білецька

Суддя                                                                                 І.М.Науменко

Суддя                                                                                 О.В.Голяшкін