ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 р.

№ 2/57

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого, Остапенка М.І., Харченка В.М.,

розглянувши касаційну скаргу ТОВ "Енерго-МИГ" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 6 серпня 2008 року у справі господарського суду Кіровоградської області за позовом ТОВ "Енерго-МИГ" до КП "Теплоелектроцентраль" про стягнення суми,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2008 року ТОВ "Енерго-МИГ" звернулося до господарського суду з позовною заявою до КП "Теплоелектроцентраль про стягнення 609 600 грн. боргу з урахуванням втрат від інфляції та стягнення 96 000 штрафу, 1210, 72 грн. пені та 22 492,2 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 8 квітня 2008 року позов задоволено частково.

З відповідача на користь ТОВ "Енерго –миг" стягнуто 480 000 грн. боргу, 129 600 грн. втрати коштів від інфляції, 22492,2 грн. - 3% річних та 1210,72 грн. пені.

Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 96000 гривень штрафу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 6 серпня 2008 року апеляційну скаргу ТОВ "Енерго-МИГ" залишено без задоволення, а рішення господарського суду Кіровоградської області від 8 квітня 2008 року - без зміни.

У касаційній скарзі ТОВ "Енерго-МИГ" просить частково скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 6 серпня 2008 року і рішення господарського суду Кіровоградської області від 8 квітня 2008 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стверджує, що судами порушено положення ст. ст. 546, 547, 549, 551, 624 ЦК України ст. ст. 173, 230 ГК України ст. ст. 47, 43, 101, 104 ГПК України.

Наголошує, що суди належним чином не перевірили доводи позивача щодо застосування передбачених договором штрафних санкцій у спірних правовідносинах.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

З огляду на те, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за їх відсутності.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 20 березня 2006 року ТОВ "Енерго-МИГ" та КП "Теплоелектроцентраль" уклали договір позики, за яким позивач надав відповідачу безвідсоткову фінансову допомогу.

Також встановлено, що відповідач зобов'язаний був повернути отриману грошову суму до 30 липня 2006 року.

Відповідно до п. 3.6 договору сторони обумовили, що у випадку прострочення строку повернення грошових коштів відповідач сплачує пеню в розмірі 0,5% від розміру фінансової допомоги за кожен день прострочення.           Крім того, у випадку прострочення повернення коштів більш ніж на 15 днів, на КП “Теплоелектроцентраль” покладається обов'язок сплатити штраф в розмірі 20% від розміру фінансової допомоги.

На виконання умов договору позивач платіжним дорученням №951 від 22 березня 2006 року перерахував відповідачу 480000 грн. фінансової допомоги.

Суди встановили, що в порушення умов договору відповідач отриману фінансову допомогу в строк до 30 липня 2006 року позивачу не повернув.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…

Стаття 525 ЦК України встановлює заборону односторонньої відмови від виконання зобов'язання.

Враховуючи встановлений судами двох інстанцій факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення отриманої фінансової допомоги у строки, визначені договором, правильним є висновок судів двох інстанцій про наявність правових підстав для стягнення з відповідача основної суми боргу з урахуванням 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Проте, перевіривши оскаржувані судові рішення, Вищий господарський суд України не може погодитись з висновком судів про відмову в задоволенні вимог про стягнення штрафу з тих підстав, що відповідно до частини 3 ст. 549 ЦК України за невиконання грошового зобов'язання передбачається стягнення лише пені, а не штрафу.

Так, відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, зазначені види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними заходами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора.

Крім того, вбачається, що законодавець не забороняє сторонам передбачити в договорі положення щодо сплати штрафу за порушення зобов’язання, як і не прив'язує цей вид неустойки до конкретного виду правовідносин, в зв'язку з чим твердження судів про неможливість застосування до спірних правовідносин положень договору щодо стягнення штрафу є помилковими і надуманими та свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права.

Відтак, враховуючи наведене, вбачається, що суди також в порушення ст. 43 ГПК України взагалі не надали належної правової оцінки вимогам позивача щодо стягнення передбаченого договором штрафу, зокрема, в частині співрозмірності суми штрафу з реальними наслідками негативного характеру, яких зазнав позивач.

Наведене є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та направленню справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду необхідно врахувати наведене, повно та всебічно встановити обставини справи, більш ретельно перевірити доводи сторін, зокрема, за яких умов, визначених договором, у відповідача настає обов’язок сплатити штраф, чи настали вказані умови в дійсності, чи відповідає розмір штрафу, заявлений до стягнення позивачем, умовам договору щодо його визначення, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 6 серпня 2008 року і рішення господарського суду Кіровоградської області від 8 квітня 2008 року.

Справу передати до господарського суду Кіровоградської області на новий розгляд в іншому складі суду.

Головуючий                                          Т. Козир

Судді М. Остапенко

В. Харченко