Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2008 р. Справа № 33/290-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шевель О.В., судді Бухан А.І. , Демченко В.О.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Кропівцова Н.Ф. (директор), Ситнікової Н.Д. (дов. №15 від 28.01.2008р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 3904Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 13 грудня 2007 року у справі № 33/290-07

за позовом Закритого акціонерного товариства "Харківське АТП № 16368", м. Харків

до Науково-виробничої фірми "Сінтал’Д"- Товариство з обмеженою відповідальністю, м. Харків

про стягнення 10 474,03 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 13 грудня 2007 року у справі №33/290-07 (суддя Савченко А.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Науково-виробничої фірми "Сінтал’Д" Товариство з обмеженою відповідальністю на користь Закритого акціонерного товариства "Харківське АТП № 16368" 7109,40 грн. боргу, 604,77 грн. пені, 3% річних в розмірі 105,76 грн., 1878,98 грн. інфляційних, 96,98 грн. витрат по оплаті державного мита, 109,25 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення 408,26 грн. пені, 77,52 грн. 3% річних, 289,34 грн. інфляційних відмовлено.

Відповідач з рішенням господарського суду Харківської області не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в стягненні з відповідача індексу інфляції, розмір якого складає 1 878,98 грн., крім того, всі судові витрати покласти на позивача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, а також його представники у судовому засіданні проти вимог заявника скарги заперечують та просять залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідача –без задоволення.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь представника у судовому засіданні. Враховуючи, що Науково-виробничу фірму "Сінтал'Д" Товариство з обмеженою відповідальністю було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання (відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення №3831390 від 28.12.2007р.), а також згоду представників позивача, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без участі представника відповідача.

Заслухавши представників позивача у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи на предмет правильності їх юридичної оцінки місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

28.09.2006 року між Науково-виробничою фірмою "Сінтал’Д" Товариство з обмеженою відповідальністю (Замовник) та Закритим акціонерним товариством "Харківське АТП № 16368" (Перевізник) був укладений договір № 70-С на перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов‘язався надавати позивачу для перевезення вантажі, а позивач зобов‘язався приймати вантажі для перевезення їх до місцезнаходження бурякопункту Замовника.

Пунктом 2.1.5 Договору сторони передбачили зобов‘язання позивача - перевезення вантажу у визначеному Договором обсязі до 20 листопада 2006 року.

Розділом 3 Договору сторони, відповідно, передбачили вартість та порядок розрахунку відповідача з позивачем за перевезення цього вантажу. Пунктами цього розділу Договору передбачено, що перший платіж має бути здійснено відповідачем у розмірі 100,00 грн. в строк –до 01.1.0.2006 року, наступні - в строк 5 календарних днів з дня підписання сторонами Договору двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, позивач свої зобов’язання за Договором виконав у повному обсязі, що підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с. 10 - 48).

30 листопада 2006 року сторонами був складений акт виконаних робіт за Договором, який свідчить, що позивач виконав роботи на користь відповідача по перевезенню цукрового буряку і загальна вартість виконаних робіт склала 23 109,40 грн. Даний акт був підписаний як з боку Перевізника, так і з боку Замовника та скріплений печатками підприємств сторін.

Проте відповідач свої договірні зобов’язання виконав частково та несвоєчасно, у зв‘язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 7 109,40 грн.

13 червня 2007 року за вих.№80 та 25 вересня 2007 року за вих.№125 ТОВ ЗАТ "Харківське АТП № 16368" направило НВФ "Сінтал'Д" ТОВ відповідні вимоги щодо стягнення вищевказаної суми. Проте на момент звернення ТОВ ЗАТ "Харківське АТП № 16368" з позовом до господарського суду (25.10.2007р.) вказана заборгованість сплачена не була, відповідач не надав суду доказів щодо її погашення та в апеляційній скарзі не заперечує факту існування зазначеного боргу перед позивачем.

Тобто, як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідач не виконав свої зобов’язання з погашення боргу за виконану роботу Перевізникові, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, що обумовило звернення ТОВ ЗАТ "Харківське АТП № 16368" з позовом до суду.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними документально матеріалами справи, тому вони приймаються судом та підлягають задоволенню, а вказана сума основного боргу в розмірі 7 109,40 грн. - стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п.4.4 Договору Замовник, який прострочив виконання грошового зобов’язання по цьому договору, на вимогу Перевізника зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми, а також пеню, розмір якої встановлений законодавством України.

У відповідності до вказаної норми Договору, а також –до статті 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, за порушення строків виконання зобов’язання позивач нарахував відповідачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, щодо якої місцевим господарським судом обґрунтовано зроблено висновок про часткове задоволення у сумі 604,77 грн. за 6 місяців відповідно до статті 232 Господарського кодексу України, і відмові в іншій частині, як необґрунтованій, оскільки розрахунок позивачем був здійснений за 314 днів.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі зазначеної статті судом першої інстанції також вірно та обґрунтовано позовні вимоги задоволені частково, а саме - три відсотки річних в сумі 105,76 грн. та індекс інфляції - в сумі 1878,98 грн. В іншій частині задоволення цих санкцій судом першої інстанції відмовлено, у зв‘язку з наданим позивачем до господарського суду Харківської області невірним розрахунком, який відкоригований та виправлений був наданий суду апеляційної інстанції (а.с. 92).

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що сума 1878,98 грн. нарахована з порушенням формули розрахунку, яку вказано в листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997р. Разом з тим, відповідачем не вказано, в чому саме полягає дане порушення. Натомість, як вбачається з вищевказаного наданого позивачем розрахунку, він узгоджується з приписами статей 530, 538, 625 Цивільного кодексу України, а також з вимогами, викладеними у вищевказаному листі Верховного Суду України.

Отже місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній частині.

В апеляційній скарзі відповідач також вказує на те, що він не був повідомлений належним чином про час та місце засідання суду першої інстанції. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме: зі штампів канцелярії господарського суду Харківської області на зворотній стороні ухвал від 29.10.2007р. та від 20.11.2007р., копії даних ухвал, в яких було вказано час та місце проведення засідання суду, надсилалися обом сторонам у справі, а також з повідомлення про вручення поштового відправлення за №363674. Проте відповідач не скористався своїм диспозитивним правом на участь у судовому засіданні та не додав до апеляційної скарги доказів того, що ним не отримано копії вищевказаних ухвал.

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що відповідач не направив свого представника і в судове засідання апеляційного господарського суду, хоча, як вже зазначалося, був повідомлений належним чином про час та місце його проведення.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що посилання відповідача на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема, статті 77 Господарського процесуального кодексу України –є недоведеними та безпідставними.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що аргументи заявника апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, не узгоджуються з приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України щодо необхідності доведення обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу відповідача має бути залишено без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду –без змін.

Колегія суддів відзначає також, що подання відповідачем апеляційної скарги без фактичного та правового обґрунтування викладених в ній вимог, не направлення ним свого представника у судове засідання –без повідомлення суду про причини його нез’явлення – дає підстави для висновку про наявність у діях відповідача зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування судового розгляду справи.

Керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 13 грудня 2007 року у справі №33/290-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Головуючий суддя Шевель О.В.

cуддя Бухан А.І.

суддя Демченко В.О.