ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

22.05.2008 р.                                                                                Справа №14/576

за позовом Прокурора кременчуцького району, 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул.. 60 років Жовтня, 4а в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі, 39610, Полтавська область, м. Кременчук, вул.. Карнаухова, 15

до Максимівського комунального господарства, 39610, Полтавська область, Кременчуцький район, с. Максимівка, вул.. Леніна, 10

про стягнення 3334,10 грн.

Суддя Іваницький О.Т.

Секретар судового засідання Пістряк М.С.

Представники:

від позивача: Зінзюра О.В., дов. №347/06 від 21.01.2008р.

від відповідача: Слюсаренко Н.І., дов. б/н від 17.04.2008р.

від прокуратури: Ленець Н.О., посв. №74 від 12.06.2002р.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення штрафних санкцій та пені в сумі 3334,10 гривень та заяви про зміну позовних вимог (вхід. №03599 від 06.03.2008р. канцелярії суду), згідно якої позивач зменшив позовні вимоги до суми 2172,27 гривень, та заява (вхід. №07446 від 19.05.2008р.) про зменшення позовних вимог до 1689,57 гривень, з яких борг по фінансовій санкції 958,58 гривень та пеня в сумі 730,99 гривень.

В судовому засіданні 22.05.2008р. було оголошено вступну і резолютивну частини постанови відповідно до частини 3 статті 160 КАС України.

Відповідач у запереченнях на позов, а його представник у судових засіданнях проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість в зв'язку з порушенням позивачем ст.ст. 20,106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV та п.п. 9.3.2, 9.10, 10.1, 10.11 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» від 19.12.2003р. №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №64/8663, що призвело до неправильного розрахунку штрафних санкцій і пені.

Позивач у судове засідання 21.02.2008р. подав уточнення до позовної заяви №254вих/08 від 15.02.2008р., щодо обґрунтування позовних вимог в частині правомірності застосування до відповідача фінансових санкцій та пені, а саме: «Максимівське комунальне господарство неналежно сплачує збір на обов’язкове державне пенсійне страхування до Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі, в результаті чого в листопаді 2007 році застосована фінансова санкція в сумі 2222 грн. 44 коп. та нарахована пеня в сумі 1290 грн. 75 коп. на заборгованість, яка виникла: по особовому рахунку 4%, 32%, 42% (розділ 1) – за період з 22.01. 07р. по 22.10. 07р.; по особовому рахунку 1-5% (розділ 1) – за період з 20.09.06р. по 22.10.07р.; по особовому рахунку 1-5%, 4%, 32%, 42% (розділ 2) – 3 20.12.05р. по 24.04.06р.»

Суд заяву прийняв до розгляду.

Сторони в судове засідання 21.02.2008р. подали клопотання про продовження строку вирішення спору.

Суд клопотання прийняв і задовольнив.

Позивач в судове засідання 06.03.2008р. подав заяву №386 вих/08 від 03.03.2008р. в порядку статті 137 КАС України про зменшення позовних вимог до суми 2172,27 грн.

Суд заяву прийняв до розгляду.

В судове засідання 22.05.2008р. позивач подав заяву №967вих/08 від 16.05.2008р. в порядку статті 137 КАС України про зменшення позовних вимог до суми 1689,57 грн.

Дослідивши і оцінивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників сторін та прокуратури, суд встановив, що згідно зі статтями 14,15 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.08.2003 р. №1058 Максимівське комунальне господарство, с. Максимівка (далі –відповідач) є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та фіксованого сільськогосподарського податку.

Порядок нарахування, обчислення, сплати страхових внесків передбачено статтями 19, 20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.08.2003 року № 1058 (далі-Закон України № 1058), розділу 5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за № 21-1 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі-Інструкція).

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону №1058 страхові внески нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Частиною 12 статті 20 Закону №1058 встановлено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану страхувальника.

Згідно із частиною 1 статті 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 Закону-1058 (протягом 20 календарних днів після закінчення звітного місяця), в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум – у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

20 відсотків зазначених сум – у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

50 відсотків зазначених сум – у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно несплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахованих за кожен день простроченого платежу.

Але, як зазначає позивач, відповідач неналежно сплачує збір на обов’язкове державне пенсійне страхування до Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі, в результаті чого в листопаді 2007 році застосована фінансова санкція в сумі 2222 грн. 44 коп. та нарахована пеня в сумі 1290 грн. 75 коп. на заборгованість, яка виникла: по особовому рахунку 4%, 32%, 42% (розділ 1) – за період з 22.01.07р. по 22.10. 07р.; по особовому рахунку 1-5% (розділ 1) – за період з 20.09.06р. по 22.10.07р.; по особовому рахунку 1-5%, 4%, 32%, 42% (розділ 2) – 3 20.12.05р. по 24.04.06р. (Рішення №167 від 01.11.2007р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду (копія в матеріалах справи).

Заборгованість відповідача по даним позивача станом на 22.05.2008р. (день винесення постанови) повністю не погашена і складає 1689,57 грн., в тому числі: 958,58 грн. – заборгованість по фінансовим санкціям та 730,99 грн. – пені.

В матеріалах справи знаходиться акт від 13.11.2007р. перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, з висновку якого вбачається, що за період із 01.03.2006р. по 12.11.2007р. відповідач повинен був перерахувати до пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі 14235,04 грн., фактично перераховано 14492,50 грн. Переплата по внескам 310,31 грн. Заборгованість по заробітній платі 5901 грн.

В даному акті не відображено, що Рішенням №167 від 01.11.2007р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду до відповідача застосована фінансова санкція в сумі 2222 грн. 44 коп. та нарахована пеня в сумі 1290 грн. 75 коп.

Крім того, в матеріалах справи знаходяться платіжні доручення за період із 23.02.2007р. по 23.11.2007р. про сплату внесків до Пенсійного фонду України та розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування (Додаток №23), з яких вбачається що відповідач своєчасно подавав зазначені розрахунки до Управління Пенсійного фонду Кременчуцького району.

Крім того, з пункту 1.1 Статуту Максимівського комунального господарства останнє є комунальним підприємством, заснованим на власності адміністративно-територіальної (одиниці) громадян с. Максимівка, від імені якої відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» - діє Максимівська сільська рада. Засновником підприємства є Максимівська сільська рада.

Тобто, відповідач фінансується за рахунок бюджету сільради та районного бюджету. А отже, своєчасність розрахунків, в тому числі і сплати внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування залежить від дати надходження коштів із зазначених вище бюджетів.

Відповідно до платіжного доручення №U1976297 від 24.10.2007р. ВДВС Кременчуцького району в примусовому порядку було перераховано 7112,52 грн. УПФУ в Кременчуцькому районі на підставі наказів №№5/520, 11/247, 11/70 від 20.08.2007р., 12.03.2007р., 01.03.2007р. Господарського суду Полтавської області.

Позивачем подані платіжні доручення з 15.02.2008р. по 15.04.2008р. про сплату відповідачем внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, а також повідомлення №1 від 29.02.2008р. про здійснення перерозподілу сплаченої 24.10.2007р. суми 7112,52 грн. відповідно до календарної черговості виникнення недоїмки, пені та фінансових санкцій перерахунку (без доказів його надіслання та отримання відповідачем).

Але ні прокурор, ні позивач не подали суду належних доказів щодо обґрунтування правових підстав стягнення з відповідача фінансових санкцій в сумі 958,58 грн. та пені в розмірі 730,99 грн., а надані розрахунки документально не підтверджені (відсутній період стягнення, суми стягнення за кожен період). До того ж позивач в процесі судового розгляду справи зменшив свої вимоги до суми 1689,57 грн.

В Рішенні УПФУ в Кременчуцькому районі №167 від 01.11.2007р. період нарахування фінансових стягнень та пені зазначений із 22.01.2007р. по 24.10.2007р., тоді як в акті від 13.11.2007р. перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, зазначено, що за період із 01.03.2006р. по 12.11.2007р. відсутня заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків.

Таким чином, позивач безпідставно заявлено позов і у відповідача відсутні підстави сплати 1689,57 гривень, з яких борг по фінансовій санкції 958,58 гривень та пеня в сумі 730,99 гривень відповідно до Рішенням УПФУ в Кременчуцькому районі №167 від 01.11.2007р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно зі статтею 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Позивач у відповідності до вимог статей 69-71,79 Кодексу адміністративного судочинства України не надав належні докази і не довів ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог.

Суд на підставі вищенаведеного, оцінивши докази, які є в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Провадження у справі в частині відмови позивача в сумі 1644,53 грн. підлягає закриттю відповідно до пункту 2 частини 1 статті 157 КАС України.

В частині стягнення фінансових санкцій і пені в сумі 1689,57 грн. відмовити.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 2,4-12,23,37,41-42,47-51,56,58-59, 62-63, 69-71,76,79,86,94,157 (п.2 ч.1),158-163,167 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження в частині відмови позивача в сумі 1644,53 грн.

3. Відмовити в стягненні фінансових санкцій і пені в сумі 1689,57 грн.

Суддя                                                                      Іваницький О.Т.

Повний текст постанови складено і підписано 02.06.2008 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.