ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.08                                                                                           Справа № 12/201

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                        Давид Л.Л.

Суддів                                                            Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого підприємства «ЕРГО», (вхід № Львівського апеляційного господарського суду 1866 від 03.12.2007 р.)

на рішення Господарського суду Львівської області від 06.09.2007 р.

у справі № 12/201 (суддя –Запотічняк О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер Тех», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого підприємства «ЕРГО», с. Малехів, Львівська область

про стягнення 7 210,05 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Шиманська Н.В. –юрисконсульт (довіреність за №1093 від 25.12.2007 р.);

від відповідача: не з‘явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.09.2007 р. у справі №12/201 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер Тех», м. Київ (надалі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого підприємства «ЕРГО», с. Малехів, Львівська область (надалі –Відповідач) про стягнення 7210,05 грн. боргу.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Відповідач заборгував Позивачу суму в розмірі 5 986,08 грн. за отриманий товар. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов‘язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив зобов‘язання повинен сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього, за невиконання зобов‘язання боржник повинен сплатити штрафні санкції відповідно до вимог ст. 229 ГК України. Відповідачем доказів погашення заборгованості не подано, відповідно до цього позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідач –ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ЕРГО», не погодившись з вищезазначеним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права. Судом порушено принцип рівності сторін, оскільки оскаржуване рішення прийнято без участі представника Відповідача, і крім цього, скаржник стверджує, що ухвал місцевого господарського суду по справі не отримував.

Дана обставина, на думку скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Представник Позивача в судовому засіданні вважає доводи апеляційної скарги надуманими, а рішення місцевого господарського суду вірним та таким, яке прийнято у відповідності до норм чинного законодавства та матеріалів справи, просить останнє залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки не повідомив, вимог ухвали суду в частині подання повного тексту апеляційної скарги не виконав, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 07.12.2007 р., про що свідчить поштове повідомлення про вручення за №277571 1. Участь представників сторін ухвалою суду від 07.12.2007 р. визначено на власний розсуд.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, порадившись на місці, вирішила розглядати справу по наявних матеріалах у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

02.08.2005 р. ТОВ «Авер-Тех»(«Постачальник») та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ЕРГО»(«Покупець») укладено договір №ОС/ОП 166 про поставку товару (а.с.5). Відповідно до п.1.1. Постачальник зобов‘язується здійснити поставку в Україну і передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов‘язується прийняти та сплатити вартість такого товару, відповідно до накладних. Термін дії договору визначено до 31 грудня 2005 р. (п.12.1.)

Пунктом 12.2. Договору визначено, що в разі, якщо за 15 днів до закінчення строку дії договору жодна сторона не виявить бажання розірвати його дію, при відсутності у сторін взаємних претензій до виконання договірних зобов‘язань, дія договору продовжується на невизначений строк на тих же умовах. В зв‘язку з відсутністю взаємних претензій у сторін до виконання зобов‘язань за Договором станом на 31.12.2005 р., дія договору була продовжена на невизначений термін на тих же умовах.

На виконання умов вищезазначеного Договору, Позивач поставив і передав у власність Відповідачу товар згідно накладної №АЛ-Л3415 від 11.12.2006 р. (а.с.6) на загальну суму 5986,08 грн., а Відповідач прийняв поставлений товар та взяв на себе зобов‘язання сплатити його вартість на умовах передплати.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України та ч.1 ст. 193 ГК України зобов‘язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, в за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов‘язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов‘язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов‘язку в натурі.

Згідно п. 5.3 Договору - Відповідач протягом 28 календарних днів з дати, вказаної в накладній на відпуск товару, зобов‘язаний перерахувати на поточний рахунок Постачальника повну вартість поставленого товару.

Відповідач взяті на себе зобов‘язання в частині оплати товару не виконав в повному обсязі, і відповідно до цього станом на 21.06.2007 р. заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар складає у розмірі 5 986,08 грн.

На час розгляду справи в місцевому господарському суду Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт відсутності заборгованості перед Відповідачем за поставлений товар по накладній №АЛ-Л3415 від 11.12.2006 р., а тому судом правомірно стягнуто 5 986,08 грн. основного боргу.

Частиною 1 ст. 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов‘язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов‘язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов‘язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 610 ЦК України порушенням зобов‘язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов‘язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведене, порушення строків оплати за поставлений товар, визначених п.5.3 Договору є порушенням зобов‘язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

У відповідності до п.8.3 Договору у разі порушення строків і порядку розрахунків за поставлений товар, покупець повинен сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУкраїни за кожен день прострочення платежу від неоплаченої суми отриманих товарів за перші десять днів прострочення платежу, а за прострочення розрахунку понад 10 календарних днів, покупець зобов‘язаний сплатити штраф у розмірі 10% від несплаченої суми та пеню у вищезазначеному розмірі.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про стягнення з Відповідача пені в розмірі 451,17 грн. та штрафу у розмірі 598,61 грн.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов‘язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов‘язання, на вимогу кредитора зобов‘язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано Відповідачу інфляційні витрати в сумі 84,40 грн. та 3% річних в сумі 89,79 грн., які правомірно задоволені судом.

Як вбачається з клопотання Позивача (а.с.45) останній просить стягнути з Відповідача 381,60 грн. витрат, пов‘язаних з необхідністю забезпечення явки уповноваженого представника Позивача в судові засідання для розгляду даної справи.

У відповідності до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної судом, витрат, пов‘язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов‘язаних з розглядом справи. Дані витрати, при задоволенні позову покладаються на відповідача, згідно вимог ч.6 ст. 49 ГПК України.

Витрати, пов‘язані з необхідністю забезпечення явки уповноваженого представника Позивача в судові засідання для розгляду даної справи в сумі 381,60 грн. підтверджені проїздними документами (а.с.46-47), а відповідно до цього правомірно задоволенні судом.

Скаржник в апеляційній скарзі покликається на те, що ним не отримувались ухвали по справі, дане твердження спростовується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення за №1925972 (а.с.19), №2057150 (а.с.44), та реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції Господарського суду Львівської області за 22.08.2007 р. (а.с.66-65).

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, чого скаржником не зроблено.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 06.09.2007 р. у справі №12/201 залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ «Науково-виробничого підприємства «ЕРГО»- без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу №12/201 повернути Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська