ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2008 р.

№ 2-15/8186-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.,

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши касаційне подання заступника прокурора Автономної Республіки Крим

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду

від 14.11.2007р.

у справі №2-15/8186-2007

за позовом прокурора міста Севастополя в інтересах держави в особі Головного

управління капітального будівництва при Раді Міністрів АР Крим

до            Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичні системи України"

про            стягнення 1 412 250,0 грн.,

за участю представників:

від позивача: Николаєва Е.А. (довір. від 16.01.08 №074/62), Липченко С.В.,

від відповідача: не з'явився,

від Генеральної прокуратури України: Попенко О.С. –прокурор відділу,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Севастополя звернуся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом в інтересах держави в особі Головного управління капітального будівництва при Раді Міністрів АР Крим до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичні системи України" і просив суд стягнути з останнього 1 412 250,0 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №2/569/070 від 14.01.2006р. на будівництво об'єкту "Монтаж вимикачів 110 кВ на трансформаторах 110/10 кВ на ПС "Масандра", "Гурзуф", "Артек" та АВР трансформаторів" щодо повернення після закінчення 3-х місячного строку невикористаної суми авансу на придбання обладнання, як то передбачено п.3.3. договору та п.19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1764.

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, посилається на неналежне виконання Головним управлінням капітального будівництва при Раді Міністрів АР Крим своїх зобов'язань за договором, що полягає у невжитті ним заходів щодо коригування проектно-кошторисної документації за договором, що, у свою чергу, перешкоджає будівництву об'єкту та освоєнню грошових коштів відповідачем.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.09.2007р. (суддя І.А.Іщенко) позов задоволено: присуджено до стягнення з відповідача 1 412 250,0 грн. заборгованості.

Вказане рішення мотивовано тим, що передбачені п.3.3. договору умови використання бюджетних коштів (авансу) протягом 3-х місяців і їх повернення у випадку невикористання, не залежать від наявності або відсутності вини підрядника (відповідача) у неможливості використання авансу, вказані умови мають пряму дію, а тому невикористана підрядником сума авансу повинна бути повернута у випадку її невикористання.

Оскільки відповідач не міг використати перераховану позивачем 05.04.2006р. суму авансу, то вона підлягала поверненню у строк до 06.07.2006р. Враховуючи приписи ст.193 ГК України, ст.ст.526, 530 ЦК України, а також факт неповернення відповідачем у строк до 06.07.2006р. невикористаного ним авансу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.11.2007р. (головуючий, суддя Прокопанич Г.К., судді Заплава Л.М., Ткаченко М.І.), рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказана постанова мотивована тим, що пасивні дії позивача (замовника) щодо невнесення ним корегування до діючого проекту, оскільки використання підрядником авансової суми за призначенням є неможливим через виникнення суттєвих змін фактичних умов відносно проектних, є простроченням кредитора (замовника), що позбавляє останнього права вимоги повернення невикористаного авансу. Аапеляційний суд дійшов висновку про те, що бездіяльність замовника позбавила підрядника можливості належним чином виконати зобов'язання за договором, у даному випадку використати суму авансу.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, заступник прокурора Автономної Республіки Крим вніс до Вищого господарського суду України касаційне подання, в якому просить суд її скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційного подання, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акта, знаходить касаційне подання таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням їх результату замовникові.

В силу ст.877 ЦК України, підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

При вирішенні даного спору по суті заявлених вимог, судами двох інстанцій встановлено, що між Головним управлінням капітального будівництва при Раді Міністрів АРК (замовник) та ТОВ "Енергетичні системи України" (підрядник) укладено договір №2/569/070 від 14.01.2006р. на будівництво об'єкту "Монтаж вимикачів 110 кВ на трансформаторах 110/10 кВ на ПС "Масандра", "Гурзуф", "Артек" та АВР трансформаторів".

Відповідно до ст.1 цього договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання здійснити роботи по будівництву об'єкту "Монтаж вимикачів 110 кВ на трансформаторах 110/10 кВ на ПС "Масандра", "Гурзуф", "Артек" та АВР трансформаторів".

Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна договору є динамічною та становить 4707,500 тис.грн.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що оплата за цим договором здійснюється у вигляді авансових, проміжних та кінцевих платежів у межах фактичного фінансування з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1764 "Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва".

Підрядник використовує одержаний аванс на придбання та поставку необхідних для проведення робіт матеріалів, конструкцій, виробів, обладнання. Використання авансу допускається протягом 3-х місяців. Після закінчення тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Згідно з пунктами 4.1.1, 4.1.2 договору, підрядник зобов'язався виконати роботи по будівництву у відповідності до проекту, в обсязі та строки, передбачені цим договором. Придбання обладнання покладається на підрядника за погодженням з замовником. Попередньо у письмовій формі погодити із замовником вартість обладнання, що використовується.

Даний договір за своєю правовою природою є договором підряду, який є підставою для виникнення у його сторін прав та обов'язків, визначених цим договором.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмову від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судами двох інстанцій встановлено, що на виконання умов договору замовник 05.04.2006р. перерахував підряднику суму авансу у розмірі 1 412 250,0 грн.

Невикористання підрядником протягом 3-х місяців одержаного авансу на придбання та поставку необхідного обладнання, визначеного проектно-кошторисною документацією, та неповернення його замовнику, як то передбачено п.3.3. договору та п.19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1764, стало підставою для звернення прокурора з даним позовом.

Так, пунктом 3.3. договору передбачено, що підрядник використовує одержаний аванс на придбання та поставку необхідних для проведення робіт матеріалів, конструкцій, виробів, обладнання. Використання авансу допускається протягом 3-х місяців. Після закінчення тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані умови договору мають пряму дію, і не залежать від будь-яких обставин, що зумовили невикористання підрядником протягом 3-х місяців одержаного ним авансу. Отже, питання щодо наявності вини підрядника у невикористанні ним авансу, не входить до предмету доказування у даній справі.

Оскільки судами встановлений факт невикористання підрядником у визначений договором строк одержаного ним авансу у сумі 1 412 250,0 грн., то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обов'язок останнього в силу договору його повернути.

Обґрунтування судом апеляційної інстанції своєї постанови нормами матеріального права, які визначають правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за порушення зобов'язання, є помилковим, оскільки спір у даній справі виник через безпідставне неповернення (утримування) підрядником суми перерахованого йому авансу, невикористаного в обумовлений договором строк, а не у зв'язку з неналежним виконанням чи невиконанням підрядником умов договору, внаслідок чого настають правові наслідки, визначені ст.611 ЦК України.

Окрім того, суд апеляційної інстанції послався на те, що підрядник неодноразово звертався до замовника про необхідність внесення змін до проектно-кошторисної документації і зміни типа обладнання, у зв'язку із зняттям з виробництва конкретних моделей обладнання, передбачених проектним рішенням, і такі звернення залишені замовником без розгляду. Така бездіяльність замовника, за висновком суду апеляційної інстанції, позбавила можливості підрядника належним чином виконати зобов'язання за договором, що, у свою чергу, позбавляє замовника права вимагати повернення авансу.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна, враховуючи, що наслідки невиконання замовником вимог підрядника визначені у ст.848 ЦК України, якою передбачено, що якщо замовник, незважаючи на своєчасне попередження з боку підрядника, у відповідний строк не замінить недоброякісний або непридатний матеріал, не змінить вказівок про спосіб виконання роботи або не усуне інших обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи, підрядник має право відмовитися від договору підряду та право на відшкодування збитків.

Частиною 3 статті 877 ЦК України також передбачено, що у разі неодержання від замовника у розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов'язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника.

Наведене свідчить про відсутність підстав утримувати підрядником невикористаний ним аванс, який підлягає поверненню замовнику в силу договору, та наявність у нього права на зупинення відповідних робіт чи відмову від договору підряду та відшкодування збитків.

Помилковим також є посилання суду апеляційної інстанції на те, що на виконання умов договору щодо придбання обладнання підрядником було укладено договір з іншою юридичною особою –ТОВ "Високовольтний союз-Україна" №40/ЄСУ від 20.03.2006р. на поставку обладнання вартістю 4 116 747,39 грн.

Так, відповідно до пункту 4.1.2 договору придбання обладнання покладається на підрядника за погодженням з замовником. Попередньо у письмовій формі погодити із замовником вартість обладнання, що використовується.

Між тим, матеріалами справи доведено, що підрядник не узгоджував із замовником ні придбання іншого обладнання, ніж передбаченого у проектній документації, ні його вартість.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції не було правових підстав для його скасування.

За таких обставин, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційне подання заступника прокурора Автономної Республіки Крим задовольнити.

2. Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.11.2007р. у справі №2-15/8186-2007 скасувати.

3. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.09.2007р. у даній справі залишити в силі.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій