ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№
21/56-27/78

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді

Добролюбової
Т.В.,

суддів

Гоголь
Т.Г.,

Швеця
В.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1

на постанову

Київського апеляційного господарського суду
від 26 вересня 2007 року

у
справі

№
21/56-27/78

господарського
суду

м. Києва

за позовом

суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1

до
про та за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю
"БІТ"  стягнення 245 957, 50
грн.  Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІТ"

до
про

суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1  визнання договору та акту недійсним

за участю
представників сторін від:

позивача: не з'явилися, належним чином
повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги;

відповідача: Гребеник Ю.В. (дов. від 10.09.07),

ВСТАНОВИВ:

У
грудні 2005 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1
(далі -позивач) звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до
Товариства з обмеженою відповідальністю "БІТ" (далі -відповідач) про
стягнення з відповідача 245 957,50 грн. заборгованості з урахуванням індексу
інфляції, що утворилася внаслідок невиконання останнім зобов'язань,
передбачених договором про надання послуг № 1 від 06.05.02.

10
лютого 2006 року ТОВ "БІТ" звернулося до Господарського суду м. Києва
з зустрічною позовною заявою до СПД -фізичної особи ОСОБА_1, в якій просило
визнати недійсними договір про надання послуг № 1 від 06.09.02 та акт від 24
грудня 2002 року, з тих підстав, що вони укладені особою, яка не мала на це
відповідних повноважень.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 28 березня 2006 року       (суддя - Шевченко Е.О.), залишеним без
змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 червня 2006
року (колегією суддів у складі: Зеленін В.О. -головуючий, Репіна Л.О., Синиця
О.Ф.)  у задоволенні первісного позову
відмовлено. Зустрічні позовні вимоги задоволені частково, визнано недійсним
договір № 1 від 06.05.02. В частині визнання недійсним акту від 24.12.02 до
договору від 06.05.2002 № 1 - провадження у справі припинено.

Постановою
Вищого господарського суду України від 16 листопада 2006 року касаційну скаргу
СПД -фізичної особи ОСОБА_1 задоволено, рішення Господарського суду м. Києва
від 28.03.06 та постанову Київського апеляційного господарського суду від
14.06.06 скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою
Верховного Суду України від 18 січня 2007 року відмовлено ТОВ "БІТ" у
порушенні провадження з перегляду в касаційному порядку постанови Вищого
господарського суду України  від
16.11.06.

Рішенням
Господарського суду м. Києва  від 08
травня 2007 року            (суддя
-Дідиченко М.А.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26 вересня 2007 року (колегією суддів у складі:
Григорович О.М. -головуючий, Гольцова Л.А., Рябуха В.І.) у первісному позові
відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено частково, визнано недійсним
договір від 06.05.2002 № 1, провадження у справі в частині визнання недійсним
акта від 24.12.2002 до договору від 06.05.2002 № 1 припинено.

Не
погоджуючись з винесеними судами попередніх інстанцій рішеннями, СПД-фізична
особа ОСОБА_1 звернувся до Вищого господарського суду України  з касаційною скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду м. Києва від 08.05.07 і постанову Київського апеляційного господарського
суду від 26.09.07 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити
первісний позов, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, мотивуючи
касаційну скаргу доводами щодо порушення судами приписів статті 43 ГПК України
щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи та статті 63 ЦК УРСР.

У
відзиві на касаційну скаргу ТОВ "БІТ" вказує на законність та
обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, а тому не вбачає підстав для їх
зміни чи скасування.

Заслухавши
суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування господарськими судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу
України, касаційна інстанція переглядає за касаційною скаргою (поданням)
рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських
судів та, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіряє
застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і
процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 06
травня 2002 року між сторонами у справі було укладено договір № 1 про надання
послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач за первісним позовом
(виконавець) зобов'язався надати відповідачеві (замовнику)
консультаційно-інформаційні, юридичні та маркетингові послуги стосовно
придбання (оренди) виробничих приміщень площею до 5000 кв.м., розташованих на
території 4-5 га, вартістю не більше 1000000 грн., а відповідач -прийняти та
оплатити послуги (т.1, а.с. 9).

Підписаним
сторонами актом від 24.12.02 до договору відповідач за первісним позовом
підтвердив факт виконання позивачем зобов'язань за договором та зобов'язався
сплатити позивачу за послуги 185000 грн. не пізніше 10.01.03 (т.1, а.с.10).

При
цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що Договір та акт до нього від
імені ТОВ “БІТ” підписані ОСОБА_2, який на момент підписання вказаних
документів діяв на підставі Статуту товариства,
що також вбачається з преамбули Договору.

Відповідно
до п. 7.1.1 Статуту ТОВ “БІТ” ОСОБА_2 є учасником товариства з часткою 50% у
статутному фонді.

Пунктом
10.1. Статуту ТОВ “БІТ” передбачено, що вищим органом товариства є збори його
учасників. Виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною
діяльністю є директор. Директор має право, в тому числі, першого підпису
банківських та інших фінансових документів у тому числі договорів, включаючи
зовнішньоекономічні, а також документів, пов'язаних з використанням
матеріальних цінностей товариства, без доручення здійснювати дії від імені
товариства, укладати договори (контракти) та чинити юридичні дії від імені
товариства (пп. 10.4, 10.6. Статуту). Тобто, саме директор наділений правом від
імені товариства підписувати договори.

Судами
також встановлено, що відповідно до Протоколу
установчих зборів засновників ТОВ “БІТ” від 01.03.99 № 4 директором
товариства призначено Фролова Анатолія Олександровича, який займав посаду
директора товариства до 15.04.03. При цьому, ОСОБА_2 був призначений директором
товариства згідно з Протоколом № 6 загальних зборів учасників ТОВ “БІТ”  лише з 15.04.03.

Статтею
29 Цивільного кодексу Української РСР (далі -ЦК УРСР) встановлено, що юридична
особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов'язки через свої
органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом (положенням).

Довіреність
на ім'я ОСОБА_2, якою останній наділявся правом підпису Договору та акту, або
інші докази, які б підтверджували надання таких прав - у матеріалах справи
відсутні.

Відповідно
до статті 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в
тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Пунктом
9 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 № 02-5/111 “Про
деякі питання вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними”
встановлено, що, як правило, письмова угода укладається шляхом складання
документа, що визначає її зміст, і підписується безпосередньо особою, від імені
якої вона укладена або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих,
зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для укладення угод
органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють в межах
повноважень, наданих законом, іншим правовим актом або установчими документами.

Статтею
63 ЦК УРСР передбачено, що угода, укладена від імені другої особи особою, не
уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює,
змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише
в разі дальшого схвалення угоди цією особою.

Судами
встановлено, що відповідач не звертався до філії “Київський аукціонний центр”
ДАК “Національна мережа аукціонних центрів” щодо оформлення заявки на учать в
аукціоні стосовно придбання об'єкту незавершеного будівництва корпусу № 114,
площею 3 900 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 100/1
(т.1, а.с.195-196), а призначення 15 квітня 2003 року директором товариства
ОСОБА_2 не може свідчити про автоматичне схвалення Договору.

Інші
доказів, зокрема, листи, телеграми тощо, які б свідчили про схвалення
відповідачем за первісним позовом Договору - у матеріалах справи відсутні.

Відповідно
до статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України)
кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Отже,
відмовляючи у задоволенні первісного позову, суди попередніх інстанцій дійшли
до висновків, з якими погоджується й колегія суддів Вищого господарського суду
України, відповідно до яких, Договір був підписаний від імені ТОВ
"БІТ" учасником товариства без належних на це повноважень, тобто
неуповноваженою особою, при цьому юридично-значимі дії, які спрямовані на
подальше схвалення спірного Договору відсутні, що свідчить про необґрунтованість
заявлених позовних вимог та наявність підстав для визнання такого Договору
недійсним.

Підписання
особою (органом юридичної особи) угоди без відповідних повноважень, а також з
порушенням наданих їй повноважень може згідно зі статтею 48 ЦК УРСР бути
підставою для визнання укладеної угоди недійсною як такої, що не відповідає
вимогам закону.

В
силу частини 1 статті 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною
з моменту її укладення, а отже не може створювати ніяких юридичних наслідків,
крім тих, що пов'язані з її недійсністю.

Акт
від 24.12.02 до Договору не є актом нормативного чи ненормативного характеру в
розумінні статті 12 ГПК України, у зв'язку з чим, суди дійшли вірного висновку
щодо необхідності припинення провадження в частині визнання його недійсним.

З урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені апеляційним господарським судом на
підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів,
висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з
правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Згідно
з частиною другою статті 1117 Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Доводи
позивача, що містяться в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції. Інші ж доводи скарги зводяться до намагань позивача
надати перевагу його доказам над іншими, що суперечить вимогам статті 1117
Господарського процесуального кодексу України, тому судовою колегією до уваги
не приймаються.

Враховуючи
вищенаведене, судова колегія вважає, що оскаржувана постанова Київського
апеляційного господарського суду є законною та обґрунтованою, а тому не
вбачається підстав для її зміни чи скасування.

На
підставі викладеного, керуючись статтями. 1115, 1117, п.1
статті 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 вересня 2007 року
- без змін.

2.
Справу № 21/56-27/78 скерувати до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя:
Добролюбова Т.В.

Гоголь
Т.Г.

Судді:

Швець В.О.