ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.08р.

Справа № 39/202-07

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Племторгекспорт",с.Знаменівка Новомосковського району

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Унірем-Агро", м. Дніпропетровськ

Третя особа: Новомосковська об'єднана державна податкова інспекція, м. Новомосковськ

про стягнення збитків у сумі 136 400грн.

Головуючий колегії Ліпинський О.В.

Судді Манько Г.В.

Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Бутенко О.О., дов. від27.08.2008

від третьої особи: Панченко Л.О., дов. від 08.01.2008р. № 75/10/10-009

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Племторгекспорт” (надалі Позивач) звернулося з позовом, в якому з урахуванням поданих уточнень просить суд зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Унірем-Агро” (надалі Відповідач) передати ліквідатору ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт” Федько Н.А. озиму пшеницю в кількості 378535 кг., а також посіви ячменю, розташовані на полі № 1 площею 112 га в с. Катеринополь, Криничанського району Дніпропетровської області.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що згідно акту приймання-передачі майна від 20.06.2005, та акта приймання-передачі майна від 27.07.2005, на відповідальне зберігання Відповідача було передано спірне майно, однак на письмову вимоги Позивача щодо повернення майна, Відповідач відповіді не надав, майно не повернув.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на відсутність у позивача підстав для набуття прав на витребуване ним майно, відсутність в нього прав (речових або зобов’язальних) на витребуване ним майно, а також наявність у відповідача речового права (права приватної власності) на майно, що витренується.

Третя особа в своїх поясненнях наданих суду зазначає, що Новомосковською ОДПІ, як ліквідатором у справі про банкрутство ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт” було виявлено майно боржника, яке передано на відповідальне зберігання Відповідача (ТОВ „Унірем-Агро”) на підставі актів приймання-передачі, які наявні в матеріалах даної справи.

За згодою представників відповідача та третьої особи, в судовому засіданні 13.10.2008 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

18.04.2005 року господарським судом Дніпропетровської області було порушено провадження у справі № Б24/71/05 про банкрутство ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт”. Постановою суду від 28.04.2005 року боржника (ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт”) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Новомосковську ОДПІ (надалі Третя особа).

В ході проведення Новомосковською ОДПІ ліквідаційної процедури, було виявлено майно боржника ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт”, у зв’язку з чим ліквідатор звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з клопотанням про накладення арешту вказане майно з метою його збереження.

Ухвалою суду від 18.08.2005 року накладено арешт на зібраний Позивачем врожай 2005 року, у вигляді 311 тон пшениці, 300 тон ячменю, який знаходиться на току ТОВ „Унірем-Агро”.

20.07.2005 року між Новомосковською ОДПІ, як ліквідатором ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт”, та ТОВ „Унірем-Агро” був підписаний акт приймання-передачі майна ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт” на відповідальне зберігання, згідно якого Відповідач прийняв на відповідальне зберігання озиму пшеницю фізичною вагою 311235 кг.

27.07.2005 між тими ж сторонами був підписаний акт приймання-передачі майна ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт” на відповідальне зберігання, згідно якого Відповідач прийняв посіви ячменю, розташовані на полі № 1 загальною площею 112 га в с. Катеринополь, Криничанського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач)

зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За змістом ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках встановлених ст. 208 цього Кодексу (правочини між юридичними особами). Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчується розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Таким чином, за умов складання та підписання сторонами актів приймання передачі майна на відповідальне зберігання, слід дійти висновку, що сторони дотрималися письмової форми договору зберігання, в зв’язку з чим відносини сторін мають регулюватися положеннями глави 66 ЦК України.

За змістом ст. 938, 949 ЦК України зберігач зобов’язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Зберігач зобов’язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Строк зберігання майна переданого Відповідачеві на відповідальне зберігання, сторонами в актах встановлений не був, в зв’язку з чим, в силу вимог ч. 2 ст. 938 ЦК України Відповідач зобов’язаний зберігати майно до пред’явлення Позивачем вимоги про його повернення.

08.09.2006 року Позивач направив на адресу Відповідача лист № 404 від 07.09.2006, в якому вимагав повернути майна з відповідального зберігання, та повідомити про дату здійснення можливої передачі. Зазначений лист, був отриманий Відповідачем 14.09.2006 року, що підтверджується наданою до матеріалів справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 14).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На час розгляду справи, доказів повернення Відповідачем майна з відповідального зберігання суду не надано, в зв’язку з чим, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню частково шляхом зобов’язання відповідача повернути на користь ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт” озиму пшеницю фізичною вагою 311235 кг., та посіви ячменю, розташовані на полі № 1 загальною площею 112 га в с. Катеринополь, Криничанського району Дніпропетровської області.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить із того, що вимога позивача про повернення озимої пшениці в кількості 378535 кг. не підтверджується матеріалами справи, адже як вище встановлено судом, за актом приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 20.07.2006 року, Відповідачем було прийнято 311235 кг. озимої пшениці. Суд також не знаходить підстав для задоволення позову шляхом зобов’язання Відповідача повернути спірне майно шляхом передачі його ліквідатору Федько Н.А., оскільки учасником правовідносин щодо зберігання спірного майна виступала юридична особа - ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт”, а ні ліквідатор чи будь-який інший керівник товариства.

Суд відхиляє доводи Відповідача щодо відсутності у ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт” підстав для набуття ним права, та самого права на витребуване майно, а також щодо наявності у відповідача речового права (права власності) на вказане майно, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 12.04.2005 року між сторонами у справі був укладений договір підряду № 20, відповідно до умов якого Відповідач (Підрядник) зобов’язався на замовлення Позивача (Замовника) виконати роботи з вирощування врожаю сільськогосподарських культур на орендованих Замовником землях, а останній в свою чергу виплатити Підряднику винагороду згідно з розцінками на виконання робіт, наведеними в додатку № 4 до договору.

Обґрунтовуючи свої заперечення, Відповідач зазначає, що ним як підрядником належним чином були виконані зобов’язання по вирощуванню врожаю за договором підряду № 20 від 12.04.2005 року, але майно не було передано Замовнику (Позивачу) через невиконання останнім зобов’язань в частині прийняття результатів робіт і здійснення оплати за виконані підрядні роботи, в зв’язку з чим, Відповідач вважає, що Позивач не набув речового права на зазначене майно, в той час як згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України відповідне право було набуто Відповідачем, як особою, що виготовила (створила) нову річ.

Доводи Відповідача щодо відсутності у Позивача речового права (права власності) на спірне майно, та наявності цього права у ТОВ „Унірем-Агро” спростовуються наступними наявними в матеріалах справи доказами.

З метою забезпечення виконання Замовником зобов’язань за договором підряду № 20 від 12.04.2005 року, сторони уклади договір застави майбутнього вражаю, за яким Заставодержатель (ТОВ „Унірем-Агро”), в разі невиконання Заставодавцем (ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт”) зобов’язання щодо сплати за виконані підрядні роботи, набуває право звернення стягнення на предмет застави, яким виступає майбутній врожай пшениці, кукурудзи, та соняшнику 2005 року, що буде вирощений на земельних ділянках розташованих в с. Катеринополь, Криничансього району Дніпропетровської області.

В силу вимог ч. 3 ст. 11 Закону України „Про заставу”, заставодавцем майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Таким чином, факт укладення між сторонами договору застави, за яким Позивач виступав Заставодавцем свідчить про наявність у зазначеної особи відповідного речового права на предмет застави – посіви пшениці, кукурудзи та соняшнику 2005 року, які водночас частково являються предметом даного спору;

01.09.2005 державним нотаріусом першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори було вчинено виконавчий напис № 1-3223, за яким було запропоновано звернути стягнення на належне ТОВ „Агрофірма „Племторгекспорт” на праві власності майно, яке є предметом договору застави майбутнього вражаю від 29.04.2005.

І нарешті, про прийняття Позивачем результатів робіт виконаних за договором підряду, а саме прийняття вирощеного врожаю зернових 2005 року, свідчить сам факт передачі в подальшому зазначеного майна на відповідальне зберігання від Позивача Відповідачеві згідно актів приймання-передачі майна від 20.07.2005 та від 27.07.2005.

Відповідно до вимог ст.. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись, ст.ст. 525, 526, 936, 937, 938, 949 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Унірем-Агро” (51927, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пров. Більшовицький, 4а, ) передати Товариству з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Племторгекспорт” (49074, м. Дніпропетровськ, вул. Оренбурзька, 120, ) озиму пшеницю фізичною вагою 311235 кг., та посіви ячменю, розташовані на полі № 1 площею 112 га в с. Катеринополь, Криничанського району Дніпропетровської області, видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Унірем-Агро” (51927, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пров. Більшовицький, 4а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Племторгекспорт” (49074, м. Дніпропетровськ, вул. Оренбурзька, 120, ) 682 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита, 59 грн. 00 коп. витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

В решті позову відмовити.

Головуючий колегії

О.В. Ліпинський

Суддя Г.В. Манько

Суддя І.А. Рудь

Рішення підписано 22.10.2008