РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.08
Справа № 15/7.

Суддя Пономаренко Є.Ю., розглянувши
матеріали справи за позовом

фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1,                                        м. Дніпропетровськ

до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Красний Луч Луганської області

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство
з обмеженою відповідальністю «Майстер-Профі-Україна, м. Дніпропетровськ

про стягнення 6648
грн. 00 коп.

За участю
представників сторін:

від
позивача -не прибув;

від відповідача -ОСОБА_3, представник по довіреності
№ 180 від 17.01.08р.

від третьої особи  - не прибув,

встановив наступне.

До
початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою
звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з чим відповідно до ст. ст.
4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом
не здійснювалося.

Суть
спору: позивачем
заявлена вимога про стягнення з відповідача -підприємця ОСОБА_2 на користь
приватного підприємця ОСОБА_1 вартості недопоставленого за договором
перевезення вантажу в сумі 6648 грн. 00 коп.

Представник
позивача в позаминулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав,
наведених у позовній заяві та запереченні на відзив від 31.01.2008р. Позивач не
скористався правом на участь свого представника в даному судовому засіданні,
хоча про дату, час та місце був повідомлений належним чином -ухвали суду
направлялися за належною адресою місцезнаходження підприємства та не
поверталися підприємством поштового зв'язку.

Представник
відповідача проти позовних вимог заперечує з підстав викладених  у відзиві на позовну заяву, просить відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог та визнати недійсним повністю
договір-замовлення № ЧП-001056 від 07.11.2007р.

Третя
особа не скористалася правом на участь свого представника в судовому засіданні,
хоча про дату, час та місце була повідомлена належним чином. Разом з тим, від
неї надійшли письмові пояснення по справі.

З
огляду на закінчення встановленого ст. 69 Господарського процесуального кодексу
України двомісячного строку вирішення господарського спору спір розглянуто
судом у даному засіданні з прийняттям рішення.

Встановивши
фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та третьої особи і надані
ними докази суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Між
позивачем як експедитором та ТОВ «Майстер-Профі-Україна»укладено договір від
01.09.2007р. на надання експедиційних послуг.

За
договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується
за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу (ч. 1
ст. 909 ЦК України).

Договором
транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора
організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним
експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або
від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і
одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Так,
Експедитор за вказаним договором (позивач у справі) укладаючи від свого імені
договори перевезення з перевізниками набувають прав та обов'язків
вантажовідправника.

Позовні
вимоги мотивовані наступним: 07.11.2007р. між підприємцем ОСОБА_1, як
Експедитором від свого імені та підприємцем ОСОБА_2, як перевізником по факсу
був укладений договір-замовлення № ЧП-001056 про організацію перевезення
вантажів автомобільним транспортом. Відповідно вказаного замовлення СПДФО
ОСОБА_2 зобов'язався доставити вантаж автомобільним транспортом Сканія № ВВ
1597 ВА, НОМЕР_1, водій ОСОБА_4, по маршруту м. Дніпропетровськ - м. Луганськ.
На підставі договору замовлення № ЧП-001056 від 07.11.07р. підприємець ОСОБА_2
виконав перевезення про що свідчить товарно-транспортна накладна № 2019,
підписана водієм. Під час приймання вантажу вантажоодержувачем було виявлено нестачу
профілю на суму 6648,00 грн.

Так,
підставами заявленого позову у даній справі позивач вказує обставини з
невиконання у повному обсязі відповідачем зобов'язань за договором перевезення
від 07.11.2007р. №ЧП-001056, між позивачем та відповідачем.

Дослідивши
надані докази суд дійшов висновку, що договір перевезення від 07.11.2007р.
№ЧП-001056 є неукладеним у зв'язку з тим, що він не підписаний відповідачем як
перевізником або уповноваженою ним особою.

Згідно
ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється за договором перевезення.

За
договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату (ч. 2 ст. 909 ЦК України).

Згідно
ч. 2 ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу
укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 3 зазначеної статті
укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної
накладної.

Загальні
вимоги до письмової форми правочину визначені статтею 207 ЦК України.

Згідно
ч. 2 вказаної статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Також,
відповідно до п. 3.4. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України N 363 від
14.10.97 (далі -правила перевезень), після того, як Перевізник і Замовник
узгодили умови перевезень і розрахунки, стверджений підписом
і печаткою Перевізника проект Договору з необхідними до нього додатками в двох
екземплярах Перевізник зобов'язаний направити Замовнику не пізніше ніж через
три дні після його узгодження.

На
копії нібито факсимільного примірника договору, наданого суду позивачем
відсутній підпис ОСОБА_2 (відповідача), або іншої уповноваженої ним особи.

Оригінал
договору перевезення суду не наданий. Відповідач стверджує, що він не
підписував з позивачем договір перевезення та відповідно у нього такий договір
відсутній.

Вимоги
про стягнення збитків по договору, який визнано судом неукладеним не підлягають
задоволенню.

Товарно-транспортна
накладна, складена при перевезенні спірного вантажу теж не підписана належним
чином уповноваженою перевізником (ОСОБА_2) особою.

Відповідно
до факсимільної копії накладної вона підписана водієм транспортного засобу
-ОСОБА_4.

У
перевізника відсутні не лише договір перевезення, а і  товарно-транспортна накладна.

Відповідно
до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних
та допустимих доказів уповноваження ОСОБА_4 на укладення договору перевезення з
позивачем та підписання товарно-транспортної накладної суду, тобто виконання
спірного перевезення не надано.

Водій
ОСОБА_4 не перебуває в трудових відносинах з відповідачем.

Відшкодування
збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди можуть мати місце при
наявності складу цивільного правопорушення, який включає до себе протиправну
поведінку заподіювача збитків - відповідача; наявність  негативних наслідків (збитків), причинний
зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та наслідками (збитками); вина
відповідача - заподіювача збитків.

Притягнення  до
цивільно-правової
відповідальності  можливо лише при
наявності певних,  передбачених  законом
умов.  Їх  сукупність
утворює  склад цивільного
правопорушення, який і є підставою цивільно-правової  відповідальності.

Одним
з елементів складу цивільного правопорушення, який вимагається законом для
настання  відповідальності  у формі відшкодування збитків, є об'єктивна сторона,
яку  утворюють:  наявність
збитків у майновій сфері кредитора; протиправні дії, які  виражені
у невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе
зобов'язання;  причинний  зв'язок
між протиправними діями боржника та збитками.

При  цьому
важливим  елементом  об'єктивної
сторони правопорушення є причинний зв'язок  між
збитками, які виникли у кредитора та протиправними діями боржника,
які  виражені у порушенні ним взятих на
себе зобов'язань. Тобто, протиправна дія є причиною,  а збитки -наслідком протиправної дії.

Враховуючи
фактичні обставини справи, суду не доведено належним чином всіх складових
обставин, що можуть бути підставами стягнення з відповідача заявлених збитків.

Крім
того, вимоги позивача про відшкодування шкоди за нестачу вантажу є
необґрунтованими з огляду на наступне.

У
спірних відносинах з перевезення вантажу між експедитором та перевізником,
позивач набув прав та обов'язків вантажовідправника.

Вимоги
по відшкодуванню вартості недопоставленого товару позивач, як вантажовідправник
мотивує виявленням нестачі товару при його прийнятті, з посиланням на
примітку на товарно-транспортній накладній.

Відповідно
до 160 Статуту автомобільного транспорту в Україні при перевезеннях вантажів
автомобільним транспортом право на пред'явлення перевізнику  претензії, або позову у випадку
недостачі, зіпсуття або ушкодження вантажу має вантажоодержувач.
Аналогічна норма закріплена і у п. 16.2. Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства
транспорту України N 363 від 14.10.97.

Тому,
у спірній ситуації позивач не є належною особою, права та охоронювані законом
інтереси якої можуть бути визнані порушеними. У зв'язку з цим враховуючи
положення ст. 1 Господарського процесуального кодексу України позовні вимоги
позивача є необґрунтованими.

Таким
чином, у задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення вартості недопоставленого за договором
перевезення вантажу в сумі 6648 грн. 00 коп. слід відмовити.

Відповідно
до ст. 49 ГПК України судові витрати у складі: державного мита у сумі 102 грн.
00 коп., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
у сумі 118 грн. покладаються на позивача.

Згідно
ч.2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні
за згодою присутніх представників сторін оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85  Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

1.          У задоволенні позову відмовити
повністю.

2.
Судові витрати у складі: державного мита у сумі 102 грн. 00 коп., а також
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.
покласти на позивача.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання.

Рішення підписане
29.02.2008р.

Суддя

Є.Ю.Пономаренко