донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.04.2008 р.                                                              справа №39/342

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Мирошниченка С.В.

суддів

Колядко Т.М. , Скакуна О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Жеребченко О.М.-за довір.,

від відповідача:

Бабіч О.В.-за довір.

Василенко В.В.-за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Завод обважнювачів" м.Костянтинівка Донецька область

на рішення господарського суду

Донецької області

від

12.02.2008 року

по справі

№39/342 (Морщагіна Н.С.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Обважнювач" м.Красноармійськ Донецька область

до

Відкритого акціонерного товариства "Завод обважнювачів" м.Костянтинівка Донецька область

про

стягнення 947878грн.68коп.

за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства "Завод

обважнювачів" м.Костянтинівка Донецька

область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий

дім "Обважнювач" м.Красноармійськ Донецька

область

про стягнення 115301,46грн.

Відкрите акціонерне товариство "Завод обважнювачів" м.Костянтинівка Донецька область подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008р. по справі №39/342.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Морщагіна Н.С.) позовні вимоги ТОВ "Торговий дім "Обважнювач" м.Красноармійськ задовольнив. Стягнув з ВАТ "Завод обважнювачів" м.Костянтинівка на користь ТОВ "Торговий дім "Обважнювач" м.Красноармійськ заборгованість в сумі 1034636грн.87коп., витрати за державним митом в сумі 14447грн.00коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн. Зустрічні позовні вимоги ВАТ "Завод обважнювачів" м.Костянтинівка задовольнив. Стягнув з ТОВ "Торговий дім "Обважнювач" м.Красноармійськ на користь ВАТ "Завод обважнювачів" м.Костянтинівка заборгованість в сумі 115301грн.46коп., витрати за державним митом в сумі 1153,00грн., на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

Відкрите акціонерне товариство "Завод обважнювачів" наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Обважнювач" м. Красноармійськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Завод обважнювачів" м. Костянтинівка про стягнення заборгованості за договором №12/6-С від 01.12.2006р. в сумі 48019,98 грн., яка складається з основного боргу в сумі 39000,00 грн., пені в сумі 3323,97 грн., 3 % річних в сумі 1120,00 грн., суми інфляції в розмірі 4576,01 грн., та заборгованості за договором купівлі-продажу № БГ-007 від 13.07.2007 р. в сумі 899858,70 грн., що включає основний борг в сумі 882000,00 грн., 3% річних в сумі 4690,70 грн., інфляційну складову в сумі 13168,00грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № БГ-007 від 13.07.2007р., видаткові накладні №РН-0000058 від 31.07.2007р., №РН-0000060 від 30.08.2007р., РН-0000064 від 25.09.2007р., банківські виписки від 25.10.2007р., від 29.10.2007р., від 23.11.2007р., договір №12/6-С від 01.12.2006р., видаткові накладні №170 від 04.12.2006р., довіреність серії ЯНГ №703178 від 27.11.2007р., акт звірки розрахунків від 27.11.2007р., розрахунок.

В ході розгляду справи позивач, згідно ст. 22 ГПК України, неодноразово уточнював позовні вимоги, змінив предмет позову, зменшивши суму основного боргу за договором №БГ-007 від 13.07.2007р. до 472000грн.00коп., в зв"язку з частковим погашенням відповідачем наявної заборгованості та, одночасно, збільшивши розмір позовних вимог на 496758, 19 грн. суму заборгованості за договором № 12 від 22.11.2007р.

Ухвалою від 17.01.2008р. господарським судом спільно до розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву Відкритого акціонерного товариства "Завод обважнювачів" м. Костянтинівна про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Обважнювач" м. Красноармійськ заборгованості в сумі 115301,46 грн.

Відповідач надав відзив на заяву про уточнення позовних вимог, вважав, що одночасний розгляд всіх позовних вимог висунутих позивачем суттєво утруднить вирішення спору.

Водночас, враховуючи, що у спірних правовідношеннях приймають участь ті ж самі сторони, договори щодо яких у сторін виникли зобов’язання за своєю правовою природою є договорами поставки, суть спору стосується стягнення заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання умов в частині розрахунків, а також беручи до уваги той факт, що позовні вимоги носять майновий характер та мають грошовий вимір, суд доходить висновку про можливість їх об’єднання та сумісного розгляду в межах однієї справи.

01.12.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Обважнювач" м.Красноармійськ та Відкритим акціонерним товариством "Завод обважнювачів" м.Костянтинівка був укладений договір поставки №12/6-С.

Згідно з п.1.1. договору позивач ( продавець) зобов"язався поставити відповідачеві (покупцю) продукцію –СВУ у кількості 10 тн за ціною 3250,00 грн. за тону, а відповідач, в свою чергу, зобов"язався прийняти Продукцію та сплатити за неї встановлену ціну.

На виконання умов Договору, позивач, згідно видаткової накладної №170 від 04.12.2006р. поставив відповідачеві обумовлену Продукцію на загальну суму 39000, 00 грн.

Відповідачем продукцію прийнято, що підтверджується підписами сторін на означеній накладній, а також довіреністю на право отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯНГ № 703178 від 04.12.2006р.

Відповідно до п.3.2 Договору, розрахунки за поставлену Продукцію здійснюються Покупцем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Продавця протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі.

За поясненнями представників сторін акт приймання-передачі сторонами безпосередньо не складався, оскільки Продукція була відпущена позивачем за видатковою накладною № 170 від 04.12.2006р. , яка підписана повноважними представниками сторін та скріплена печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

Проте, взяті на себе згідно Договору обов"язки, відповідач належним чином не виконував, виставлений позивачем рахунок-фактуру №СФ-1701 від 04.12.2006р. не оплатив, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 39000,00 грн., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 27.11.2007р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів оплати заборгованості на суму 39000,00 грн., не надав, заявлені позовні вимоги не спростував. Тобто, грошове зобов"язання відповідача перед позивачем на суму 39000,00 грн. залишилось невиконаним в порушення вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, які передбачають, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення Покупцем грошового зобов"язання за умовами пункту 4.2 Договору тягне за собою обов"язок сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченого платежу за кожен день прострочення, що відповідає змісту ст.ст.549-550 ЦК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань".

Судом арифметично перевірено вимогу позивача стосовно стягнення пені в сумі 3323грн. 97 коп., нарахованої у період з моменту виникнення права вимоги до 26.06.2007р. та оскільки зазначений порядок нарахування пені відповідає змісту ст. 232 ГК України, вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов"язання тягне за собою обов"язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого 3% річних за період з 26.12.2006р. по 10.12.2007р. складають 1112,00 грн., а сума інфляції за період з січня 2007р. по жовтень 2007р. складає 4576,01 грн., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, 13.07.2007 р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № БГ-007, відповідно до умов якого, позивач зобов"язався передати у власність відповідача Товар –глину бентонітову у кількості та за ціною відповідно до товаро-супровідних документів, а відповідач зобов"язався прийняти та оплатити вартість поставленого Товару.

На виконання умов Договору позивач, згідно видаткових накладних №РН-0000058 від 31.07.2007р., №РН-0000060 від 30.08.2007р., РН-0000064 від 25.09.2007р. передав, а відповідач прийняв глину бентонітову у кількості 8600 т. на загальну суму 1032000, 00 грн.

Факт передання позивачем/отримання відповідачем визначеного умовами Договору Товару підтверджується підписами сторін на означених накладних, скріплених печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт поставки відповідачеві Товару на суму 1032000,00 грн., тобто обов"язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм ст. 664 ЦК України та розділу 1 Договору.

Згідно п. 3.2 Договору розрахунки за поставлений Товар здійснюються Покупцем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Продавця в наступному порядку 50% в якості передоплати, а залишкова сума вартості поставленого Товару підлягає сплаті відповідачем протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження.

Взяті на себе згідно Договору обов"язки відповідачем виконані частково, зокрема, ним здійснено часткову оплату виставлених позивачем рахунків № СФ-0000058 від 31.07.2007р., № СФ-0000060 від 30.08.2007р., що підтверджується банківськими виписками за 25.10.2007р., 29.10.2007р. та 23.11.2007р.

Залишок неоплаченої відповідачем суми складає 882000,00 грн., про що також свідчить звірки взаємних розрахунків від 27.11.2007р., підписані та скріплені печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

В ході розгляду справи відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості за вказаним договором на суму 410000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою за 28.01.2008р., а також платіжними вимогами-дорученнями №3728 від 12.12.2007р., № 38833 від 24.12.2007р., №3842 від 25.12.2007р., №82 від 21.01.2008р., №258 від 11.02.2007р., з приводу чого позивачем було надано заяви про уточнення позовних вимог.

Таким чином, залишок неоплаченої відповідачем суми складає 472000, 00 грн., що є порушенням вимог ст.ст.525,526 ЦК України, які передбачають, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого 3% річних за період з 01.09.2007р. по 10.12.2007р. складають 4690,70 грн., а сума інфляції за період з вересня 2007р. по жовтень 2007 р. –13168,00 грн., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

22.11.2007р. між сторонами додатково укладено Договір №12, згідно якого ТОВ "Торговий дім "Обважнювач" зобов"язався поставити (передати у власність) ВАТ "Завод "Обважнювач" продукцію, згідно специфікації, що є його невід"ємною частиною, а останній, в свою чергу, зобов"язався прийняти Продукцію та сплатити за неї встановлену ціну.

На виконання умов Договору ТОВ "Торговий дім "Обважнювач" згідно специфікації №1 до Договору поставив обумовлену Продукцію на загальну суму 496758,19 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000070 від 30.11.2007р., підписаною та скріпленою печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

Факт передання позивачем/отримання відповідачем Продукції підтверджується підписами сторін на означеній накладній, а також довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯОЛ № 051440 від 30.11.2007р. на ім’я Кравченко В.В.

На підставі вищезазначеного, суд робить висновок, що позивачем доведено факт поставки відповідачеві Товару на суму 496758,19 грн., тобто обов"язок позивача вважається виконаним у відповідності до ст. 664 ЦК України та розділу 1 Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору, розрахунки за поставлену Продукцію здійснюються Покупцем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Продавця протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі.

За поясненнями представників сторін акт приймання-передачі сторонами безпосередньо не складався, оскільки Продукція була відпущена позивачем за видатковою накладною №170 від 04.12.2006р., яка підписана повноважними представниками сторін та скріплена печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

Проте, взяті на себе згідно Договору обов"язки, відповідач належним чином не виконував, виставлений позивачем рахунок-фактуру №СФ-0000070 від 30.11.2007р. не оплатив, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 496758,19 грн.

Відповідач доказів оплати заборгованості на суму 496 758, 19 грн., не надав, заявлені позовні вимоги не спростував.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов"язання відповідача перед позивачем на суму 496758,19 грн. залишилось невиконаним, що є порушенням вимог ст.ст.525,526 ЦК України, які передбачають, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі заявник наполягає на тому, що окрім договорів, розглянутих у справі №39/342, між підприємствами, наприклад, укладений договір на виготовлення продукції з давальницької сировини (матеріалів) від 01.04.2005р. Згідно вказаного договору та відповідно до ст.601 ЦК України, заявник наполягає на припиненні своїх зобов"язань перед позивачем заліком зустрічних однорідних вимог на суму 615287,15грн.

Ухвалою від 19.03.2008р. апеляційний суд зобов"зав відповідача представити докази вручення позивачу заяви про проведення заліку. Але всупереч вимог суду відповідач не надав доказів направлення заяви про проведення заліку на адресу позивача. Відповідно до ч.2 ст.601 ЦК України, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Таким чином, заперечення відповідача про проведення заліку судом до уваги не приймаються.

Що стосується зустрічних позовних вимог, судом встановлено наступне.

01.04.2006р. між сторонами укладено договір №П5706, згідно якого ВАТ "Завод "Обважнювач" зобов"язався передати для переробки ТОВ "Торговий дім "Обважнювач" в якості сировини глину бентонітову, згідно специфікації, що є його невід"ємною частиною та оплатити вартість робіт з виготовлення продукції.

На виконання умов Договору ВАТ "Завод "Обважнювач" згідно додатків до Договору, поставив на адресу ТОВ "Торговий дім "Обважнювач" перероблену сировину на загальну суму 824888, 53 грн., що підтверджується видатковими накладними № 001380 від 31.10.2007р., №001431 від 30.11.2007р., підписаних та скріпленими печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

Факт передання позивачем/отримання відповідачем сировини підтверджується підписами сторін на означених накладних.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт поставки відповідачеві Товару на суму 824888,53 грн., тобто обов"язок позивача вважається виконаним відповідно до ст. 664 ЦК України та розділу 1 Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору, додатку № 2 до Договору, вартість робіт з виготовлення продукції на давальницьких умовах сплачується Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 60 календарних днів з моменту передачі продукції Замовнику.

Зобов"язання за вказаним Договором на суму 727587,07 грн. припинено сторонами в порядку ст. 601 ЦК України шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог:

з боку відповідача за договором №П57/06 від 01.04.2006р.;

з боку позивача за договором № 56/06-к від 01.03.2006р.

Позивач згідно заяв №11 від 30.11.2007р., №10 від 31.10.2007р. повідомив відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 727587, 07 грн., в порядку ст. 601 ЦК України, ст. 203 ГК України.

Вимогою відповідача, яка була підставою для припинення зобов"язань за договором №П57/06 від 01.04.2006р., визначено грошову вимогу, яка виникла на підставі договору №56/06-к від 01.03.2006р. та №26к від 01.04.2006р.

За змістом п.2 ст.601 ЦК України зарахування зустрічних однорідних вимог являє собою односторонній правочин.

Відповідно до встановленої ст.204 ЦК України презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він невизнаний судом недійсним.

На момент винесення рішення відомостей щодо визнання недійсним, скасування вказаного правочину суду не представлено.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов"язання відповідача перед позивачем на суму 115301,46 грн. залишилось невиконаним, що є порушенням вимог ст.ст.525,526 ЦК України, які передбачають, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що господарський суд прийняв вірне рішення, яким задовольнив первісний та зустрічний позови.

Керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008р. по справі №39/342 залишити без змін.

Головуючий          С.В. Мирошниченко

Судді:          Т.М. Колядко

О.А. Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду