ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"24" жовтня 2008 р.

Справа № 4/96

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді ДеревінськоїЛ.В., розглянув матеріали справи № 4/96

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", м. Кіровоград

до відповідача: державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в особі відокремленого підрозділу "Держенергонагляд у Дніпровському регіоні", від імені якого у спірних правовідносинах діє державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Кіровоградській області, м. Кіровоград

про визнання нечинним припису № 87 від 20.03.2007 року, тобто таким, що не підлягає виконанню

Секретар судового засідання Бойко А.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Григоренко В.В., довіреність № 2872/07 від 06.06.08;

від відповідача - Салюк Н.В., довіреність № 1270 від 06.05.08;

Час прийняття постанови – 12 год. 00 хв.

Відкрите акціонерне товариство "Кіровоградобленерго" просить визнати припис № 87 від 20.03.2007 року державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в особі відокремленого підрозділу "Держенергонагляд у Дніпровському регіоні", від імені якого у спірних правовідносинах діє державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Кіровоградській області нечинним, тобто таким, що не підлягає виконанню оскільки не визначає конкретний перелік дій чи заходів необхідних вжити позивачеві для усунення порушень, а припис стосовно зобов’язання привести розрахунки зі споживачами за січень 2007р. (без конкретного зазначення яких саме споживачів) у відповідність до ч. 5 та 6 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” викладено не чітко, що позбавляє позивача можливості його виконати. Тим більше, що розрахунки зі споживачами здійснюються у відповідності до вимог діючого законодавства - ст. 26 Закону України “Про електроенергетику”.

Відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволення з підстав викладених у запереченнях від 29.09.08р. Вважає, що у разі коли споживач зобов’язаний сплатити відповідно до ч. 5 ст. 26 ЗУ “Про електроенергетику” (далі Закон) суми за перевищення договірних величин споживання електроенергії у розмірі двократної вартості фактично спожитої і договірної величини електричної енергії, то структура такого платежу містить одну частину, яка відповідає оплаті за товар, та другу частину, яка відповідає штрафній санкції за перевищення договірних величин споживання електроенергії. Таке тлумачення закону міститься в листах НКРЕ України від 14.11.2005р., 25.02.2008р., наказі від 11.12.2007р. N 696 ДПА України. Фактично енергопостачальник примушує платити споживача 3-х кратний тариф.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2007р. старшим державним інспектором з енергетичного нагляду Кузенним Володимиром Васильовичем видано припис № 87, яким Позивачу приписується в термін до 30.03.2007 р. привести розрахунки зі споживачами за понад договірну величину споживання електричної енергії та потужності за січень 2007 року і в подальшому у відповідність до частини 5, 6 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» (зі змінами та доповненнями).

Вказаний припис видано на підставі акта-обстеження від 16.03.2007 р. № 146 стосовно розрахунків Позивача зі споживачами за використану електроенергію понад договірну величину.

При проведенні обстеження було встановлено, що за січень 2007 року всім споживачам, які перевищили договірну величину електроспоживання, ВАТ “Кіровоградобленерго” нараховано понад договірну величину за розрахунковий період 3-х кратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Підставою для такого висновку в акті стало наступне. Національна комісія регулювання електроенергетики України листом від 14.11.2005 року № 05-30-11/5321 надала роз’яснення щодо нарахування двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини з прикладом розрахунку. Відповідно до листа Державної податкової адміністрації України від 03.03.2006 року № 3980/7/16-1517 двократна вартість різниці фактично спожитої електроенергії і договірної величини фактично являє собою підвищену плату за використану з порушенням режимів споживання електроенергією, така оплата є додатковою компенсацією вартості електроенергії, яка є товаром і підлягає оподаткуванню у загально встановленому порядку.

ВАТ «Кіровоградобленерго» вказівкою № ОШ-18 від 22.01.2007р. змінив порядок нарахування понад договірної величини споживання електричної енергії з січня 2007 року, згідно якого споживачам, які перевищили понад договірну величину споживання електричної енергії, нараховують, так звані «штрафні санкції» у вигляді двократної вартості спожитої електроенергії, крім того, що однократна вартість понад договірного споживання електричної енергії вже врахована в сумі нарахування за весь обсяг спожитої електричної енергії за розрахунковий період (договірна величина електроспоживання + понад договірна величина споживання електричної енергії).

Не погодившись з виданим приписом, ВАТ «Кіровоградобленерго» звернулося до господарського суду з позовом про визнання його нечинним, тобто таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Засади організації та експлуатації енергосистем відповідно до п. 5 ч.1 ст. 92 Конституції України визначаються виключно законом, яким на сьогодні є Закон України «Про електроенергетику». Вказаний Закон окреслює правові, економічні та організаційні основи функціонування комплексу підприємств, що мають статус юридичних осіб та здійснюють виробничу, розподільчу, іншу діяльність з метою отримання прибутку на енергоринку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про електроенергетику» державний нагляд в електроенергетиці здійснює, зокрема, державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та інші органи, визначені законодавством України. Державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії мають право давати споживачам та суб’єктам електроенергетики обов’язкові для виконання приписи про усунення порушень нормативно-правових актів.

Як встановлено п. 5 «Положення про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.1996 р. № 929 (з наступними змінами та доповненнями), держенергонагляд підпорядковується Мінпаливенерго в частині виконання функцій, покладених на нього цим Положенням.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов’язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач, як орган державної виконавчої влади, зобов’язаний діяти в межах і у спосіб, визначені законодавством.

Порядок організації та проведення обстежень підприємств, види обстежень, періодичність їх виконання, перелік та форми документів, що складаються за результатами обстеження, порядок їх заповнення встановлено «Інструкцією з організації проведення обстежень електричних, тепловикористовуючих установок, теплових мереж та оформлення їх результатів», затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2004 р. № 817 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 20.01.2005 р. за № 71/10351.

У відповідності до п. 5.4. «Інструкції…», в редакції на момент видачі оскаржуваного припису, у приписі повинно бути зазначено чітке формулювання заходів, необхідних для усунення виявлених порушень чинного законодавства. При цьому робиться обов’язкове посилання на конкретний пункт нормативно-правового акта або пункт та параграф відповідного нормативного документа із зазначенням конкретного терміну виконання кожного заходу.

Зміст оскаржуваного припису суперечить положенням п. 5.4. «Інструкції…», оскільки не містить чіткого формулювання самого порушення, не визначає перелік споживачів, щодо яких було допущено порушення, розміру надмірно нарахованих санкції кожному споживачу, не встановлює, які заходи чи дії необхідно вжити Позивачу для усунення порушення, чим позбавляє можливості позивача виконати вимоги припису.

Крім того, розрахунки зі споживачами позивачем в січні місяці 2007р. здійснені відповідно до вимог діючого законодавства.

Так, згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», в редакції, чинній на момент видачі оскаржуваного припису, споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Частиною 7 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» відповідальність, передбачену ч. 5 ст. 26 цього Закону, визначено як санкцію.

Види правових засобів відповідальності у сфері господарювання (господарські санкції) визначено у ст. 217 Господарського кодексу України як заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Таким засобами є відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 ст. 231 ГК України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов’язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Вказане положення реалізоване в ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», якою визначена відповідальність споживачів за споживання електроенергії понад договірні обсяги – це обов’язок сплатити двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величин.

Положення ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» кореспондується з положеннями ч. 4 ст. 231 ГК України щодо застосування кратності розміру санкцій різниці вартості товару (робіт, послуг).

У відповідності до ст. 234 ГК України сплата штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до пп. 6.1, 6.11. пункту 6 «Правил користування електричною енергією», затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1999 р. № 28 (зі змінами та доповненнями), обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору (пп. 6.14, 6.16. пункту 6 Правил).

Таким чином, у випадку споживання електроенергії чи потужності понад договірні величини, споживачі сплачують вартість всієї спожитої в розрахунковому періоді електроенергії, а також додатково несуть відповідальність у вигляді сплати двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величин електроспоживання, що не враховує спожиту величину та її вартість, за яку сплачені кошти за тарифом та договором.

Даний висновок повністю відповідає положенням ч. 5 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та підтверджується встановленою практикою господарського судочинства (постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.06.2007 р. по справі № 4/20, номер 774196 в Єдиному державному реєстрі судових рішень України).

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність видачі оскаржуваного припису. Відповідачем заперечення на позовну заяву не спростовують доводів Позивача.

Зазначені в запереченнях відповідача листи НКРЕ України, не можуть вважатись доказами правомірності видачі оскаржуваного припису, оскільки не є нормативно-правовими актами, мають роз’яснювальний характер і не встановлюють правових норм.

Лист ДПА України від 03.03.2006 р. № 3980/7/16-1517, яким відповідач керувався при видачі припису, суперечить податковому роз’ясненню затвердженому наказом ДПА України від 12.07.2002 р. № 330, яке роз’яснює, що суми, що додатково та в обов'язковому порядку сплачуються споживачами електричної енергії (крім населення) на користь енергопостачальників відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» за споживання електроенергії понад договірні величини, відносяться до категорії штрафних санкцій та не включаються до складу валових витрат споживача електричної енергії, тому також не може бути прийнятий судом до уваги.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у вигляді сплати до державного бюджету в сумі 3 грн. 40 коп. судового збору присуджуються позивачеві з Державного бюджету.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 1 ст. 94, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 160, ст. 162, ст. 163, ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 254, ст. 258, п. 6 «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати припис державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», в особі відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Дніпровському регіоні», від імені якого у спірних правовідносинах діє державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Кіровоградській області, № 87 від 20.03.2007 р. нечинним, тобто таким, що не підлягає виконанню відкритим акціонерним товариством «Кіровоградобленерго».

Присудити з Державного бюджету України на користь відкритого акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» м. Кіровоград, пр-т. Комуністичний, 15 (код 23226362, р/р 1850/980 філія Кіровоградського відділення "Промінвестбанк", МФО 323301) 3,40 грн. сплаченого судового збору.

Виконавчий лист про стягнення судового збору видати за заявою позивача після набрання судовим рішенням законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але не була у встановлений строк подана апеляційна скарга, постанова набирає чинності після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Копії постанови направити сторонам: позивачеві - ВАТ «Кіровоградобленерго»(25015, м. Кіровоград, пр-т. Комуністичний, 15, код 23226362), відповідачу - державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго», за адресою: 01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 25, відокремленому підрозділу "Держенергонагляд у Дніпровському регіоні" ( адреса: 69015, м. Запоріжжя, вул. Генераторна, 5), Державній інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Кіровоградській області (адреса: 25026, м. Кіровоград, вул. Севастопольська, 9а).

Суддя