ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21"
січня 2008 р.
Справа № 55/419-07

вх. № 12359/5-55

Суддя господарського суду Гребенюк Н.В.

при секретарі судового засідання Калашніков М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився

відповідача- не з"явився

розглянувши справу за позовом Закритого акціонерного товариства
"Лисичанський пивоварний завод", м.Лисичанськ

до  Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Лозова

про стягнення 2985,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Лисичанський пивоварний
завод", м. Лисичанськ, звернулось до господарського суду Харківської
області з позовною заявою про стягнення
з Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Лозова, 2985,20 грн. основного боргу
та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов
договору № 157 від 17.11.05 р. неналежним чином виконав свої зобов"язання
щодо оплати товару. Позивач просить суд з метою забезпечення позову накласти
арешт на майно відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29
листопада  2007 р. було прийнято вказану
позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 17
грудня 2007 р.

Приймаючи до уваги неявку у судове засідання 17 грудня 2007 року
представника  відповідача, враховуючи
принцип змагальності сторін та те, що правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом
і судом, а також те, що  у сторін
необхідно витребувати додаткові документи, суд дійшов висновку про відкладення
розгляду справи на інший день.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 грудня 2007
р. було відкладено розгляд справи на 21 січня 2008 р.

Представник позивача у призначене судове засідання 21.01.2008 року
не з'явився,   про час та місце розгляду
справи повідомлений був належним чином.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився,
документів, витребуваних ухвалою, суду не надав.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами .

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши
обставини та докази на їх підтвердження,
судом встановлено наступне.

17 листопада 2005 р. між Закритим акціонерним товариством
"Лисичанський пивоварний завод", м. Лисичанськ(позивач) та Приватним
підприємцем ОСОБА_1, м. Лозова(відповідач) було укладено договір №157,  у відповідності до умов якого позивач
зобов"язався передати товар у власність, а
саме пиво та воду, в строки та на умовах, передбачених даним договором,
відповідач,  в свою чергу, прийняти та
оплатити його. Пунктами 6.2 та 6.3 договору передбачений порядок розрахунків,
який здійснюється відповідачем шляхом перерахування попередньої оплати, проте
за рішенням позивача поставка партії товару може бути здійснена до моменту надходження
передоплати, у цьому випадку умови оплати та гранічна дата сплати вартості
товару зазначаються у відповідному рахунку- фактурі.  Пунктом 13.6 договору передбачений строк дії
договору, а саме договір  є укладеним з
17 листопада 2005 р. та діє до 31 грудня 2005 р., але не раніше повного
виконання зобов"язань сторонами за договором.

На виконання умов вказаного договору позивачем було поставлено
відповідачу товар на загальну суму 5685,20 грн., що підтверджуються товарно-
транспортною накладною № Э1-0007640 від 18.11.05 р. Вказана накладна підписана
обома сторонами та скріплена печатками товариства позивача та  відповідача, що свідчить про отримання
вказаного товару з боку відповідача.

Як зазначає позивач, 21 листопада 2005 р. відповідач частково
розрахувався за отриманий товар та перерахував позивачу грошові кошти у сумі
2700 грн.( прих. кас. ордер № ЛИ-0029624).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неоднаразово звертався
до відповідача з претезією про оплату 2985,20 грн. суми заборгованості.(б/н від
27.02.07 р., б/н від 18.05.07 р.). На підтвердження позивачем до матеріалів
справи надані чеки про відправку, але відповідач на претензію не відреагував,
кошти не перерахував.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач прийняті на себе
зобов”язання згідно договору від 17 листопада 2005 р. виконав належним чином,
поставивши відповідачеві товар, проте
відповідач свої зобов"язання
виконав неналежним чином щодо повної та своєчасної оплати товару,
внаслідок чого у нього виникла забогованість на суму 2985,20 грн. перед
позивачем, що і стало підставою позивачу для звернення до господарського суду з
відповідним позовом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вказані обставини та враховуючи вимоги ст.526
Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобов"язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи
те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував
наявність заборгованості перед позивачем, хоча
мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати
документи в обгрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те,
що позовна вимога позивача в частині стягнення боргу в сумі -2985,20 грн.  правомірна та обгрунтована, така , що не
спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову шляхом
накладання арешту на  майно
відповідача,  суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні вказаного клопотання, у зв*язку з не обгрунтуванням і не
підтвердженням належними доказами необхідністі такого забезпечення, а також не
доведенням документально ним того, що невжиття
таких заходів може утруднити   чи
зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У відповідності  зі статтями
44, 49 Господарського процесуального кодексу України суд вважає необхідним
витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу покласти на відповідача, з вини якого виник спір.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.  526,  ст. 629
ЦК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст.82-85 ГПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення
позову.Позов задовольнити.

Стягнути з  Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Лозова(АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь  Закритого акціонерного товариства
"Лисичанський пивоварний завод", м. Лисичанськ(Луганська обл., м. Лисичанськ,
вул. Генерала Потапенка, б. 500, , р/р 116 в ПІБ
м. Лисичанська, МФО 304416) 2985,20 грн. основного боргу, 102 грн.  державного мита   та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 22 січня 2008 року.

Суддя
Гребенюк Н.В.