ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

Справа № 2/254-14/107-3/112

Господарський суд Івано-Франківської області в складі судді Фрич Марії Миколаївні

При секретарі Ковалюк С.Я.

розглянув матеріали справи

за позовом Івано - Франківського національного технічного університету

нафти і газу, вул. Карпатська, 15, м. Івано-Франківськ, 76000

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кий",

вул. Тичини, 44а, м. Івано-Франківськ, 76019

про стягнення 1162,45 грн. заборгованості по орендній платі.

Представники:

від позивача: Протас В.В. - начальник юридичного відділу, (довіреність № 67-32-38 від 25.06.08р.);

від відповідача: Моклович М.М. - директор, (довіреність № 44 від 01.09.08р.).

Заявлено позов про стягнення заборгованості по орендній платі на суму 1162,45 грн.

Листом від 6.03.08 року за № 67-32-16 позивач зменшив розмір позовних вимог до 1020,33 грн. Відповідно до ст.22 ГПК України - сторона вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Тому, спір розглядається з урахуванням вимог сторони, викладених в названому листі.

При розгляді матеріалів справи з участю представників сторін судом встановлено, позивач просить стягнути заборгованість по орендній платі на суму 1020,33 грн., посилаючись при цьому на:

- договір оренди від 20.04.2001р. № 2,

-акт прийому-передачі нежитлового приміщення від 29.06.2006р., в якому зафіксована заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі заявленої до стягнення суми,

- факт непогашення цієї заборгованості відповідачем в добровільному порядку.

Відповідач вимоги позивача не визнає, вказуючи на виконання ним обов"язків щодо сплати оредної плати відповідно до умов договору в повному розмірі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги вказівки постанови Вищого господарського Суду від 3 липня 2008р. на підставі вимог діючого законодавства дійшов по спору наступних висновків:

- 20 квітня 2001р. сторони уклали між собою договір оренди індивідуально визначеного /нерухомого або іншого/ майна, що належить до державної власноті, п.1.1 якого передбачено, що орендодавець /позивач/ передає, а орендар /відповідач/ приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення гуртожитку № 5 площею 54,1 кв.м., розміщене за адресою Північний Бульвар,11. Пунктом 3.1 договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів. Орендар за договором зобов"язувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату /п.5.2 договору/.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу договір є обов"язковим для виконання сторонами і зміна його умов допускається лише за згодою сторін / ст.651 Цивільного кодексу/.                     Таким чином, відповідач взяв на себе зобов"язання по оплаті за використання орендованого майна в розмірі, як це передбачено Методикою розрахунку орендної плати, затвердженою Кабінетом Міністрів /дальше Методика/.

Факт користування приміщенням відповідачем не заперечується. Проте орендна плата ним сплачувалася відповідно до виставлених рахунків позивачем без перевірки відповідності розміру орендної плати в цих рахунках умовам підписаної ним угоди. Перевіркою КРУ в Івано-Франківській області окремих питань виконання кошторисів доходів і видатків Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу виявлено, що відповідачем недоплачено орендну плату внаслідок неправильного застосування орендної ставки 13 відсотків від вартості нерухомого майна, визначеного експертним шляхом, замість передбаченої ставки Методикою ... 15 відсотків.

Оскільки сторони в договорі обумовили розмір орендної плати відповідно до Методики... - правильним є той розмір орендної плати, який відповідає такій Методиці... При звірянні фактично проплаченої орендної плати і розміру орендної плати, нарахованої відповідно до умов договору - відповідач має заборгованість перед позивачем на суму 980,35 грн. В цій частині вимоги позивача визнаються судом обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки відповідач, підписуючи договір, взяв на себе таке зобов"язання.

Вимоги позивача на суму 39,98 грн. підлягають відхиленню, оскільки ця сума складає вартість дезинфекції, обов"язок по сплаті якої договором не передбачено. До такого висновку дійшов Вищий господарський Суд України, вказівки якого в силу ст. 111-12 ГПК України є обов"язковими для суду в цьому провадженні.

Щодо доводів та заперечень відповідача, то вони судом до уваги не приймаються, оскільки умовами договору розмір орендної плати встановлено не в сумах, вказаних орендодавцем в його платіжних вимогах, а в розмірі відповідно до Методики... І тому, випадок , коли суми орендної плати , вказаних позивачем в його платіжних документах, не відповідають тим сумам, які повинні бути відповідно до умов договору - не є тією обставиною, яка звільняє відповідача від обов"язку сплатити орендну плату в розмірі, який він погодив в договорі.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, а саме:

- вимогу позивача про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 980,35 грн. задоволити;

- у задоволенні вимоги позивача про стягнення 39,98 грн. (вартість дезинфекції) відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на сторони пропорційно.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 629, 651 Цивільного кодексу України ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кий", вул. Тичини, 44а, м. Івано-Франківськ, 76019 на користь позивача Івано - Франківського національного технічного університету нафти і газу, вул. Карпатська, 15, м. Івано-Франківськ, 76000 , у-ту 02070855, р/р №0004 в УДК в Івано-Франківській обл., МФО 836014, Станція Івано-Франківськ, Львівської залізниці, код 388404 - 980 грн.35 коп. заборгованості по орендній платі, 102 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

У задоволенні вимоги позивача про стягнення вартості дизенфекції в сумі 39,98 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Фрич Марія Миколаївна

Рішення підписано _____________

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

помічник судді