Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" березня 2008 р. Справа № 1/1577"НМ"

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді Гансецького В.П.

при секретарі Байдала І.Г.

за участю представників сторін

від позивача Грищук Ю.Г., дов. від 01.02.08р., Сопелкін І.С., дов. від 01.02.08р.

від відповідача Подибайло В.М., дов. № 16/1/16-15/21 від 08.01.08р.

прокурор: Вихристюк О.Л., посв. № 80 від 01.08.05р.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" (м.Новоград-Волинський)

до Житомирської митниці (м.Житомир)

про визнання недійсним податкового повідомлення №5 від 19.09.05р.

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення Житомирської митниці №5 від 19.09.2005 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем: 020-мито на товари, що були ввезені на митну територію України в період з 20.01.05р. по 31.03.05р. на суму 9388525,57грн.

За час провадження у справі позивач декілька разів уточнював позовні вимоги (т.1 а.с.127, т.2 а.с.27-29, 133-138).

Заявою від 10.04.06р. № 05-13р з метою представництва інтересів держави у справу вступила прокуратура Житомирської області (т.2 а.с.5).

В судовому засіданні представник позивача просив визнати зазначене податкове повідомлення нечинним.

При цьому представником зазначено, зокрема, що оспорюване повідомлення прийнято відповідачем всупереч чинного законодавства, яке надавало позивачу право пільгового (безмитного) ввезення на територію України м'ясної сировини, а також зазначив, що оспорюване повідомлення суперечить підпунктам 4.2.2 п.4.2 та 4.4.1 п.4.4 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ.

Відповідач у відзиві та численних запереченнях на позов, а також його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили в позові відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог та на відповідність оспорюваного податкового повідомлення чинному законодавству.

Представник відповідача зазначила, зокрема, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування підакцизних та деяких інших товарів" від 24.12.02р. № 347-IV позивач не мав права на пільги при ввезенні на митну територію України товарів 1-24 груп УКТЗЕД.

Прокурор повністю підтримала позицію відповідача та його представника в судовому засіданні.

Заслухавши представників сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" від 03.12.99р. № 1276-XIV (далі Закон № 1276-ХІV) ВАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" введено до зони пріоритетного розвитку як таке, що розташоване на території Новоград-Волинського району (ст.2 Закону) та займається видом діяльності „виробництво м’ясних продуктів - код 15.13.”, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2000 №1175 віднесено до переліку пріоритетних видів економічної діяльності на території пріоритетного розвитку в Житомирській області.

Частиною 3 ст.3 Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" однією з умов застосування спеціального режиму інвестиційної діяльності є реалізація суб'єктом підприємницької діяльності, в даному випадку позивачем, інвестиційного проекту вартістю, еквівалентною не менше 200 тис. дол. США.

28 грудня 2000 року рішенням № 16 Радою з питань територій пріоритетного розвитку в Житомирській області схвалено інвестиційний проект позивача "Модернізація ковбасних та консервних виробів".

На підставі зазначеного рішення в межах передбаченого п.11 "Порядку розгляду і затвердження інвестиційних проектів, що реалізуються у пріоритетних видах економічної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2000р. № 1205 позивачем 25.01.01р. укладено договір з виконавчим комітетом Новоград-Волинської міської ради на реалізацію інвестиційного проекту.

В процесі реалізації вказаного інвестиційного проекту у зв’язку із змінами в законодавстві до договору вносилися відповідні зміни, про що укладалися відповідні угоди.

Відповідно до п.7.1 договору, в редакції останніх змін, сторонами узгоджено строк його дії до кінця 2007 року.

Відповідно до вказаного договору та інвестиційного проекту позивач набував права на ввезення на пільгових умовах сировини в кількості 220859 тонн.

24 грудня 2002 року Президентом України було підписано Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування підакцизних та деяких інших товарів" № 347-IV, яким було визначено, що функціонування вільних та інших спеціальних зон, які мають економічний режим, відмінний від загального, здійснюється з урахуванням того, що цей режим не поширюється на підакцизні товари 1-24 груп Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД).

У зв'язку з прийняттям вказаного Закону між позивачем та Житомирською митницею виникли спірні правовідносини з приводу різного тлумачення прийнятих змін.

Наслідком цього спору стала судова тяганина у справі № 2/91"НА".

Під час розгляду справи № 2/91"НА" судовими інстанціями України, позивач продовжував ввозити з закордону на митну територію України м'ясну сировину, а відповідач, у свою чергу, здійснював пропуск цієї продукції без стягнення з позивача митних платежів.

Житомирська митниця здійснювала безмитне оформлення у зв'язку з тим, що рішенням господарського суду Житомирської області від 17.10.03р., залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.01.05р. у справі № 2/91"НА" було підтверджено право ВАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" користуватись пільгами відповідно до Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області".

У зв'язку з оскарженням Житомирською митницею до Верховного Суду України зазначеної постанови Вищого господарського суду України від 20.01.05р., митниця при здійсненні митного оформлення ввезеної позивачем сировини на поданих ним митних деклараціях (на звороті) робила відповідні відмітки про те, що безмитне оформлення здійснюється у зв'язку з постановою Вищого господарського суду України від 20.01.05р.

Таким чином, до скасування Верховним Судом України постанови ВГСУ від 20.01.05р., в період з 20.01.05р. по 31.05.05р. Житомирською митницею було оформлено 47 вантажних митних декларацій без сплати ввізного мита на загальну суму 9388525,57грн. (т.1 а.с.52-99).

Постановою Верховного Суду України від 19.04.05р. всі судові рішення у справі № 2/91"НА" були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду в першій інстанції провадження у справі було припинено на підставі заяви ВАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат".

19 вересня 2005 року за № 5 Житомирська митниця прийняла оспорюване податкове повідомлення, яким визначила позивачу податкове зобов'язання за платежем: 020-мито на товари, що були ввезені на митну територію України в період з 20.01.05р. по 31.03.05р. на суму 9388525,57грн. (т.1 а.с.29).

Підставою для прийняття даного податкового повідомлення Житомирська митниця зазначила: Закони України "Про єдиний митний тариф" від 05.02.92р. № 2097-ХІІ, "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування підакцизних та деяких інших товарів" від 24.12.02р. № 347-IV, акт камеральної перевірки Житомирської митниці вантажних митних декларацій, оформлених "Новоград-Волинським" м'ясокомбінатом в період з 20.01.05р. по 31.03.05р., пп."в" пп.4.2.2 ст.4 та пп.5.2.1 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ.

Господарський суд дійшов висновку, що податкове повідомлення Житомирської митниці від 19.09.05р. № 5 має бути визнано нечинним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.9 Закону № 1276-ХІV, до суб'єктів підприємницької діяльності під час реалізації ними інвестиційних проектів, затверджених у встановленому цим Законом порядку, застосовується запроваджений цим Законом спеціальний правовий режим підприємницької діяльності та надаються передбачені цим Законом пільги щодо сплати ввізного мита, податку на додану вартість, податку на прибуток підприємства та плати за землю. Звільняються від сплати ввізного мита на період реалізації затверджених у встановленому цим Законом порядку інвестиційних проектів, але не більше ніж па п 'ять років, суб'єкти підприємницької діяльності, які ввозять на митну територію України на території пріоритетного розвитку для потреб власного виробництва, пов'язаного з реалізацією затверджених у встановленому цим Законом порядку інвестиційних проектів матеріали та сировину.

Таким чином, позивач, який здійснював свою діяльність на території пріоритетного розвитку в Житомирській області відповідно до Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" №1276-ХІV від 03.12.99р. користувався пільгами щодо сплати ввізного мита.

Верховний Суд України у своїй постанові від 19.04.05р. у справі № 2/19"НА" зазначив, що Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування підакцизних та деяких інших товарів" № 347-ІV від 24.12.02р. поширюється на сировину, яку ввозив позивач, тобто, що останній повинен був сплачувати ввізне мито.

На цій підставі 21.09.05р. позивач отримав від Житомирської митниці оспорюване податкове повідомлення № 5 від 19.09.05р.

Прийнявши вказане повідомлення Житомирська митниця порушила права позивача, які були гарантовані державою та закріплені Законами України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області", "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування у зв'язку з запровадженням спеціального режиму інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області", від 03.12.99р. № 1278-XIV, "Про Єдиний митний тариф" № 2097-XII від 05.02.92р.

Підставою для визначення суми податкового зобов'язання, як зазначено в оспорюваному повідомленні, є Закон України "Про Єдиний митний тариф" № 2097-XII від 05.02.92р.

Але, відповідно до ст.17 Закону "Про Єдиний митний тариф", який є спеціальним законом з питань оподаткування, в редакції яка діяла до 31.03.2005р., мито нараховується митним органом України відповідно до положень цього Закону і ставок Єдиного митного тарифу України, чинними на день подання митної декларації...

Частиною 2 ст.21 цього ж Закону визначено, що розмір пільг, передбачених цією статтею, і порядок їх надання встановлюються Верховною Радою України згідно з законами України про спеціальні митні зони шляхом прийняття окремого закону для кожної з таких зон.

Частиною 8 ст.21 цього ж Закону визначено, що на період запровадження спеціального режиму інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку - в Житомирській області справляння ввізного мита здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області".

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" № 1276 - XIV від 03.12.1999р. (в редакції до 25.03.05р.) звільняються від сплати ввізного мита на період реалізації затверджених у встановленому цим Законом порядку інвестиційних проектів, але не більше ніж: на п'ять років, суб'єкти підприємницької діяльності, які ввозять на митну територію України на території пріоритетного розвитку для потреб власного виробництва, пов'язаного з реалізацією затверджених у встановленому цим Законом порядку інвестиційних проектів матеріали, сировину, перелік та обсяги яких визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.10 цього ж Закону, держава гарантує стабільність спеціального режиму інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області на весь строк, визначений у статті 3 цього Закону (з 1 січня 2000 року і діє протягом 30 років при реалізації в порядку визначеному цим Законом, інвестиційних проектів у пріоритетних видах економічної діяльності, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України).

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону № 1276 - XIV, у разі зміни законодавства України щодо спеціального режиму інвестиційної діяльності, передбаченого статтею 9 цього Закону, на вимогу платника податку застосовуються особливості оподаткування, що діяли на момент укладення органом місцевого самоврядування договору (контракту) з суб'єктом підприємницької діяльності.

Отже, в період з 20.01.2005р. по 31.03.2005р. Закон України "Про Єдиний митний тариф" відсилав до Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області", відповідно до яких Позивач правомірно користуватися пільгами.

Даний факт є незаперечним, оскільки лише з 16.05.2005р. до Закону України "Про Єдиний митний тариф" внесені зміни передбачені розділом 18 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" № 2505-ІV від 25.03.2005р., тобто зміни згідно яких ч.8 ст.21 втратила чинність у зв'язку з втратою чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування у зв'язку з запровадженням спеціального режиму інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" від 03.12.1999р. № 1278-XIV.

Також, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" № 2505-ІV від 25.03.2005р. виключено абзац третій ч.1 ст.1, ст.9, ст.10 Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" № 1276 - XIV від 03.12.1999р., якими позивачу надавались пільги.

Тобто, лише Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" № 2505-ІV від 25.03.2005р. були скасовані пільги.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про Єдиний митний тариф" № 2097 - XII від 05.02.1992р., митне обкладення на території спеціальних митних зон регулюється цим Законом, іншими законами України та міжнародними договорами, які встановлюють спеціальний правовий режим цих зон у кожному окремому випадку.

З наведеного видно, що внести зміни або скасувати закони, якими встановлено спеціальний правовий режим, можливо тільки і виключно шляхом внесення змін до кожного з них окремо.

Отже, не можна однозначно стверджувати, що Законом України № 347-ІV від 24.12.2002р. було скасовано пільги по ввізному миту, які надавались позивачу відповідно до Законів України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" № 1276- XIV від 03.12.1999р., "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування у зв'язку з запровадженням спеціального режиму інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" № 1278-XIV від 03.12.1999р., "Про Єдиний митний тариф" № 2097-XII від 05.02.1992р.

Тому висновком є те, що норми цих законів щодо пільг для позивача діяли до моменту їх скасування Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" № 2505-ІV від 25.03.2005р.

З матеріалів справи вбачається, що Житомирська митниця і ВАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" з самого початку реалізації інвестиційного проекту та договору щодо його реалізації знаходяться у постійному конфлікті інтересів.

В період з 20.01.2005р. по 31.03.2005р., коли було оформлено 47 спірних вантажних митних декларацій, Закони України, на які посилаються в своїх вимогах і запереченнях сторони, були чинними.

Оскільки у вказаний період, тобто у 2005 році, були чинними норми зазначених законів, які по різному визначали права та обов'язки суб'єктів господарювання, то наявний конфлікт інтересів - держави та цих суб'єктів.

У зв'язку з цим, для визначення спірних правовідносин підлягає обов'язковому застосуванню спеціальний закон з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), тобто пп.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ, згідно якого, у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Тобто, наведене свідчить про те, що дії Житомирської митниці по визначенню суми податкового зобов'язання платника податків та прийняття рішення не на користь ВАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" суперечать законодавству України.

Крім того, приймаючи рішення у справі, господарський суд виходить також з наступного.

У статті 1 Закону України "Про систему оподаткування" від 25.06.91р. № 1251-ХІІ, зазначено, що встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів України про оподаткування.

Ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Зміни і доповнення до цього Закону, інших законів України про оподаткування стосовно надання пільг, зміни податків, зборів (обов'язкових платежів), механізму їх сплати вносяться до цього Закону, інших законів України про оподаткування не пізніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності з початку нового бюджетного року.

Всі інші закони України про оподаткування мають відповідати принципам, закладеним у цьому Законі.

Відповідно до ч.2 ст.7 цього ж Закону, зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть запроваджуватись Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до п.З ст.27 Бюджетного кодексу України, закони України, які вливають на формування доходної та видаткової частини бюджетів повинні бути офіційно оприлюднені до 15 серпня року, що передує плановому. В іншому разі норми відповідних законів, що впливають на формування доходної та/або видаткової частини бюджетів, застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, наступного за плановим.

Закон України "Про державний бюджет України на 2005 рік" від 23.12.04р. № 2285-IV прийнятий у 2004 році та опублікований в газеті "Урядовий кур'єр" № 249 від 29.12.04р.

Закон України Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" від 25.03.05р. № 2505-IV прийнятий у 2005 році та опублікований в газеті "Урядовий кур'єр" № 58-59 від 31.03.05р.

Таким чином, є незаперечним факт, що вищезазначені зміни до Законів України, якими позивача позбавлено пільг, суперечать Закону України "Про систему оподаткування" та Бюджетному кодексу України, а тому не можуть застосовуватись у 2005 році.

Слід також зазначити, що Житомирська митниця однією з підстав для прийняття оспорюваного податкового повідомлення зазначила пп."в" пп.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ.

Вказана норма Закону встановлює, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Господарський суд вважає безпідставним застосування даної норми права, як підстави для прийняття оспорюваного повідомлення у зв'язку з тим, що по-перше -вищезазначені 47 вантажних митних декларацій форми МД-2 не є податковими деклараціями в розумінні ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ; по-друге - відповідачем (митницею) не подано доказів, що позивач (ВАТ "'Новоград-Волинський м'ясокомбінат") в даних деклараціях допустив арифметичні або методологічні помилки, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання; по-третє - на підставі даних декларацій не відбулось заниження позивачем податкового зобов'язання, оскільки йому не було необхідності це робити через звільнення від цього зобов'язання.

Відповідно до принципів адміністративного судочинства, визначених у ст.ст.7,9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом також враховується наступне.

Відповідно до ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Такою особою, в даному випадку є ВАТ "'Новоград-Волинський м'ясокомбінат" у зв'язку з тим, що 19.02.07р. у справі №1/1637-НМ, господарський суд Житомирської області прийняв постанову, згідно якої визнав право ВАТ "'Новоград-Волинський м'ясокомбінат", крім іншого, на пільги, передбачені ст.9 Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" № 1276-ХІV від 03.12.1999р. в редакції до 31.03.2005р. при реалізації інвестиційного проекту "Модернізація виробництва ковбасних та консервних виробів", затвердженого Радою з питань територій пріоритетного розвитку в Житомирській області 28.12.2000року рішенням № 16 зі змінами, затвердженими 13.11.2001р. рішенням № 36, відповідно до договору щодо реалізації інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку від 25.01.2001р. з додатками та змінами до нього (т.2 а.с.144-149).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2007р. за результатом розгляду апеляційної скарги першого заступника прокурора Житомирської області на постанову господарського суду Житомирської області від 19.02.2007р. у справі № 1/1637-НМ, апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 19.02.07р. без змін (т.2 а.с.150-152).

Таким чином, законодавством України та судовим рішенням у справі № 1/1637-НМ, яке набрало законної сили і яке, відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, є обов'язковим до виконання на всій території України, підтверджено право ВАТ "'Новоград-Волинський м'ясокомбінат" на пільги при реалізації інвестиційного проекту згідно Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Житомирській області" № 1276-XIV від 03.12.1999р., у тому числі і в період з 20.01.05р. по 29.03.05р.

У зв'язку з цим, позовні вимоги щодо визнання нечинним податкового повідомлення Житомирської митниці від 19.09.05р. № 5 про визначення позивачу податкового зобов'язання на суму 9388525,57грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення позивача та прокурора судом відхиляються, як такі, що суперечать вищезазначеному законодавству.

З Державного бюджету України підлягає стягненню на користь позивача 03,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.7,9,14,72,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення Житомирської митниці (м.Житомир, вул.Перемоги 25, ) від 19.09.05р. № 5 про визначення Відкритому акціонерному товариству "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" (м.Новоград-Волинський, вул.Борисова 4, ) податкового зобов'язання на суму 9388525,57грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" (11708, м.Новоград-Волинський, вул.Борисова 4, ) - 03,40грн. судового збору.

Постанова господарського суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі заяви, а в разі складення постанови суду у повному обсязі відповідно до ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Дата виготовлення постанови в повному обсязі 31.03.08р.