РІШЕННЯ

"10" січня 2008 р.

Справа № 16/302-4889

Господарський суд Тернопільської області у складі судді:

судді Хоми С.О.

Розглянув справу

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3», вул. В.Стуса,1 м.Тернопіль

до відповідача Приватне підприємство «Українська служба комерційної безпеки «Вітязь», вул.Танцорова,20 м.Тернопіль

За участю представників сторін:

Позивача: Криницький О.М. –представник, довіреність №1 від 01.03.2007 року

Відповідача: Ленько Р.І. - представник, довіреність №26/04/07-01 від 26.04.2007 р.

Суть справи: Розгляд справи було відкладено відповідно до ухвали суду від 14.12.2007 року керуючись п.п.2,3 ч.1 ст.77 ГПК України на 10.01.2008 року на 10 год 15 хв.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3», вул. В.Стуса,1 м.Тернопіль звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Українська служба комерційної безпеки «Вітязь», вул.Танцорова,20 м.Тернопіль про стягнення 20736 грн. збитків завданих неналежним виконанням зобов’язань, 207 грн витрат по сплаті державного мита, 118 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (сума позову з врахуванням поданої позивачем заяви № 02/01/01 від 02.01.2008 року про збільшення позовних вимог).

Як зазначив позивач в позовній заяві та заяві № 02/01/01 від 02.01.2008 року про збільшення позовних вимог підставою для звернення до суду з позовом до відповідача стало неналежне виконання приватним підприємством «Українська служба комерційної безпеки «Вітязь»умов договору №3 від 16 квітня 2007 року щодо забезпечення належної охорони об’єкту будівництва по вул.Монастирського в м.Тернополі , що призвело до втрати частини орендованого обладнання, яке товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3»довелось оплатити в повному розмірі, в результаті чого позивач поніс збитки у розмірі вартості відшкодування втраченого обладнання в сумі 20736 грн.

Учасникам судового процесу роз’яснено їх права та обов’язки згідно ст.ст.20, 22, 81-1 ГПК України. Також роз’яснено наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу відповідно до ст.81-1 ГПК України не проводилась за відсутності відповідних клопотань представників позивача та відповідача.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача суд встановив наступне.

16 квітня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3», вул. В.Стуса,1 м.Тернопіль , в подальшому «Замовник»в особі в.о.директора Чорній А.Т., та приватним підприємством «Українська служба комерційної безпеки «Вітязь», вул.Танцорова,20 м.Тернопіль, в подальшому «Охоронна фірма», в особі генерального директора Сафонова В.Ю., що діє на підставі Статуту, було укладено договір №3 про надання послуг по охороні об’єкту.

Згідно пункту 1.1. розділу 1 укладеного Договору: «Замовник»доручає, а «Охоронна фірма»бере під охорону об’єкт, що знаходиться за адресою м.Тернопіль вул..Монастирського, а саме –будівництво торгового комплексу ; охорону об’єкту забезпечує один пост охорони.

Згідно розділу 1 укладеного Договору, а саме пунктів:

-          1.2. –охорона об’єкту здійснюється в наступному режимі: з понеділка по неділю включно, цілодобово, з 9 год 00 хв. по 9 год 00 хв;

-          1.3. –щоденний прийом та здача об’єкта «Замовникові»здійснюється з обов’язковим записом в журналі прийому-здачі об’єкта під охорону, що зберігається на об’єкті;

-          1.4. –вказівки «Охоронної фірми», дотримання встановленого режиму охорони у відповідності до вимог діючих інструкцій, настанов та інших документів є обов’язковими для «Замовника».

Розділом 2 укладеного Договору передбачено обов’язки «Охоронної фірми», зокрема, пунком 2.1. Договору передбачено такий обов’язок як організувати та забезпечити охорону товарно-матеріальних цінностей «Замовника», прийнятих під охорону, від розкрадання та не допускати проникнення сторонніх осіб на об’єкт, що охороняється, без дозволу «Замовника».

Пунктом 3.1. розділу 3 укладеного Договору передбачено, що «Замовник»зобов’язаний сприяти «Охоронній фірмі»у виконанні нею своїх завдань, а також у вдосконаленні організації охорони об’єкту, створювати належні умови для забезпечення схоронності матеріальних цінностей на об’єкті.

Згідно Розділу 4 укладеного Договору, а саме пунктів:

-          4.1. –«Охоронна фірма»несе матеріальну відповідальність за збиток:

а/ завданий знищенням або пошкодженням майна ( в тому числі шляхом підпалу) сторонніми особами, як проникли на об’єкт, що охороняється, без дозволу замовника у результаті неналежного виконання «Охоронною фірмою»узятих за Договором зобов’язань;

б/ спричинений пожежами або в силу інших причин з вини працівників, що здійснюють охорону об’єкта .

Факти крадіжки, грабунку, розбійництва, а також факти знищення або пошкодження майна сторонніми особами, які проникли на об’єкт, що охороняється, без дозволу замовника або через пожежу, або в силу інших причин з вини працівників, що здійснюють охорону об’єкта, встановлюються органами дізнання, слідства або судом;

-          4.2. –про факт завдання збитку шляхом пошкодження майна «Охоронна фірма»повідомляє у чергову частину органів внутрішніх справ та «Замовнику»; зняття залишків товарно-матеріальних цінностей повинно бути здійснено негайно «Замовником»у присутності представника «Охоронної фірми»;

-          4.3. –відшкодування «Замовнику»завданого з вини «Охоронної фірми»збитку здійснюється після надання «Замовником»розрахунку вартості викрадених, знищених або пошкоджених товарно-матеріальних цінностей. Розмір збитку повинен бути підтверджений відповідними документами та розрахунком вартості викрадених, знищених або пошкоджених товарно-матеріальних цінностей та викрадених грошових сум, що відбулося з причини неналежного виконання «Охоронною фірмою»своїх обов’язків, та звіреними з бухгалтерськими даними. До збитку, що відшкодовується, входить вартість викраденого або пошкодженого майна, розмір зниження вартості пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, витрати, здійснені на відновлення пошкодженого майна, а також викрадені грошові суми;

-          4.4. –якщо збитки виникли в результаті абсолютної або часткової вини зі сторони «Замовника», його працівників, то сума, яка підлягає відшкодуванню «Охоронною фірмою», буде зменшена пропорційно розміру його вини;

-          4.5. - у випадку виявлення винних осіб майновий збиток стягується з них «Охоронною фірмою»;

-          4.6. - «Охоронна фірма»не несе відповідальності за збитки завдані майну підприємства, що не було включене в об’єкт охорони та за збитки, які виникли внаслідок форс-мажорних обставин;

-          4.7. –якщо «Замовник»після відповідних письмових звернень «Охоронної фірми»не виконує своїх зобов’язань за Договором, або виконує їх не в повному обсязі, що може призвести до погіршення умов здійснення охорони, «Охоронна фірма»не несе відповідальності за завдані за цих умов збитки.

У відповідності до пункту 6.1. розділу 6 Договору термін дії Договору –шість місяців з 17.04.2007 року.

Як зазначив позивач в своїй позовній заяві, заяві № 02/01/01 від 02.01.2008 року про збільшення позовних вимог та як стверджує повноважний представник позивача в судових засіданнях, приватне підприємство «Українська служба комерційної безпеки «Вітязь»незадовільно та неналежно виконувало взяті на себе зобов’язання по наданню послуг по охороні об’єкту згідно укладеного між сторонами 16 квітня 2007 року договору № 3, що призвело до нестачі матеріальних цінностей орендованих позивачем та які використовувались на об’єкті. Так, у вересні 2007 року виявлено в процесі демонтажу обладнання та підготовки його до повернення орендодавцю в перших числах вересня 2007 року за участі представників сторін недостачу (втрату) триніг універсальних опалубки РЕRI в кількості 60 штук. Даний факт було належним чином зафіксовано шляхом складання 28.09.2007 року акту недостачі, який підписаний позивачем односторонньо оскільки представник відповідача даний акт відмовився підписати. А відтак позивач звернувся до відповідача шляхом надсилання претензії 302/10/01 від 2.10.2007 року та листа-вимоги 312/10/01 від 12.10.2007 року відшкодувати завдані збитки. Таким чином, порушення відповідачем взятих на себе зобов’язань, а саме не забезпечення належної охорони об’єкту, призвело до втрати частини орендованого обладнання, яке товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3»довелось оплатити в повному розмірі, в результаті чого позивач поніс збитки у розмірі вартості відшкодування втраченого обладнання в сумі 20736 грн.

Відповідач в своєму відзиві на позов від 14.11.2007 року без номера та повноважний представник відповідача в судових засіданнях заперечили проти позовних вимог, вважають їх безпідставними та необгрунтованими та зазначили, що позовні матеріали не містять належних докаів, які підтверджували б наявність обов’язкових умов, за яких «Охоронна фірма»несе відповідальність за втрачене майно «Замовника»з об’єкта охорони, а саме: передача відповідного майна «Замовником»та прийняття його «Охоронною фірмою»під охорону; факт втрати майна повинен бути встановлений відповідним компетентним державним органом(органом дізнання, слідства або судом); втрата майна є наслідком неналежного виконання «Охоронною фірмою»узятих на себе за Договором зобов’язань.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до частин 1 та 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов’язковим.

Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із умов зазначених вище Договору вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли зобов’язання з надання послуг по охороні об’єкту –будівництва торгового комплексу.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов’язання, а саме зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 906 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 4.1. розділу 4 укладеного Договору сторони передбачили, що «Охоронна фірма»несе матеріальну відповідальність за збиток завданий знищенням або пошкодженням майна ( в тому числі шляхом підпалу) сторонніми особами, як проникли на об’єкт, що охороняється, без дозволу замовника у результаті неналежного виконання «Охоронною фірмою»узятих за Договором зобов’язань, та за збиток спричинений пожежами або в силу інших причин з вини працівників, що здійснюють охорону об’єкта. Однак цей же пункт договору передбачає і те, що факти крадіжки, грабунку, розбійництва, а також факти знищення або пошкодження майна сторонніми особами, які проникли на об’єкт, що охороняється, без дозволу замовника або через пожежу, або в силу інших причин з вини працівників, що здійснюють охорону об’єкта, встановлюються органами дізнання, слідства або судом. Будь-яких доказів наявності встановлених органами дізнання, слідства або суду фактів крадіжки, грабунку, розбійництва, а також фактів знищення або пошкодження майна сторонніми особами, які проникли на об’єкт, що охороняється, без дозволу замовника або через пожежу, або в силу інших причин з вини працівників відповідача, що здійснюють охорону об’єкта –будівництво торгового комплексу по вул. Монастирського позивачем не надано, а судом не здобуто. До матеріалів справи позивачем надано копію листа №167 від 04.01.2008 року Тернопільського міського відділу Управління МВС України в Тернопільській області адресованого директору товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3», в якому повідомляється про те, що згідно бази даних в період з 26.09.2007 року по 30.09.2007 року повідомлення ПП «Витязь»по факту крадіжки з будівельного майданчика торгово-розважального комплексу, що знаходиться по вул. Монастирського не значиться. Однак повноважний представник позивача в судових засіданнях в усному порядку ствердив, що в вересні 2007 року Приватне підприємство «Українська служба комерційної безпеки «Вітязь»не надавало послуги товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3» по охороні об’єкту - будівництво торгового комплексу по вул. Монастирського. Також письмових доказів підтвердження надання відповідачем позивачу послуг охорони згідно договору №3 від 16.04.2007 року в вересні 2007 року до матеріалів справи не подано. Однак, як зазначено і позивачем в позовній заяві, саме 28.09.2007 року було зафіксовано актом (зняття залишків) факт недостачі триніг універсальних опалубки РЕRI в кількості 60 штук на будівельному майданчику по вул. Монастирського(копія акту знаходиться в матеріалах справи). Даний акт (зняття залишків) від 28.09.2007 року підписаний повноважними представниками товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3»в односторонньому порядку (підписи повноважних представників приватного підприємства «Українська служба комерційної безпеки «Вітязь»відсутні).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено матеріалами справи, що відповідач невиконував або неналежно виконував договір №3 від 16.04.2007 року про надання послуг по охороні об’єкту - будівництво торгового комплексу по вул. Монастирського в вересні 2007 року, в результаті чого замовником - товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3»понесено збитки та не доведено матеріалами справи наявність вини виконавця - приватного підприємства «Українська служба комерційної безпеки «Вітязь»в тому, що позивач втратив частину обладнання, та в результаті чого поніс збитки.

Позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі вартості відшкодування втраченого обладнання в сумі 20736 грн.

Згідно частини 1 та 2 статті 623 Цивільного кодексу України відповідно боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. Згідно частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1)          втрати, яких особа зазнала у зв’язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)          доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вимога).

Відповідно до пункту 4 статті 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вимоги) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

З врахуванням норм статті 22 Цивільного кодексу України, в якій чітко наведено визначення збитків, наявність збитків та розмір нанесених збитків повинен бути обов’язково підтверджений документально. Згідно частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Однак, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, зокрема, якщо в цих актах прямо вказано про це.

Пунктом 4.3. розділу 4 укладеного Договору сторони передбачили, що розмір збитку повинен бути підтверджений відповідними документами та розрахунком вартості викрадених, знищених або пошкоджених товарно-матеріальних цінностей та викрадених грошових сум, що відбулося з причини неналежного виконання «Охоронною фірмою»своїх обов’язків, та звіреними з бухгалтерськими даними. До збитку, що відшкодовується, входить вартість викраденого або пошкодженого майна, розмір зниження вартості пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, витрати, здійснені на відновлення пошкодженого майна, а також викрадені грошові суми.

Ухвалами суду від 07 грудня 2007 року та від 14 грудня 2007 року від позивача було витребувано документальне обґрунтування розміру понесених збитків.

Господарський суд провів оцінку доданих позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3»до позовної заяви документів та додатково наданих на вимогу суду документів як доказам на предмет їх належності та допустимості по даній справі. В розрахунку № 12/12/07 від 12.12.2007 року (розрахунок наданий позивачем до матеріалів справи 14.12.2007 року) суми завданих збитків, позивач зазначив, що ним у відповідності до договору оренди було відшкодовано орендодавцю повну вартість втраченого майна, а саме триніг універсальних опалубки РЕRI в кількості 60 штук, ціна без ПДВ- 288 грн, ціна з ПДВ -345 грн 60 коп, всього - 20736 грн, при цьому посилаючись на накладну №02485/оп від 29.10.2007 року (копія накладної долучена до розрахунку).

Закон України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” № 996-ХІУ від 16 липня 1999 року з наступними змінами визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні та поширюється, зокрема, на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності. Згідно частини 1 статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо –безпосередньо після її закінчення. Первинні документи повинні мати обов’язкові реквізити, зокрема, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (стаття 9 частина 2 зазначеного Закону).

Також у відповідності до підпункту 2.4. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати обов’язкові реквізити, зокрема, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа; залежно від характеру операції до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Згідно підпунктів 2.5. та 2.11. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку відповідно документ може бути підписаний особисто, із застосуванням факсиміле, штампу, символу або іншим механічним чи електронним способом посвідчення та вільні рядки в первинних документах підлягають обов’язковому прокреслюванню.

Як вбачається із зазначеної вище накладної, такий первинний документ не містить обов’язкових реквізитів, передбачених нормами Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а саме:

-          посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення (в даному випадку посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, як позивача так і відповідача);

-           інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (в даному випадку прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, як позивача так і відповідача, а також підпису відповідальної особи відповідача ).

Крім того, із копій актів приймання-передачі риштування РЕRI, що знаходяться в матеріалах справи, не вбачається можливим встановити факт передачі орендованого обладнання, зокрема триніг універсальних, саме на об’єкт, охорона якого здійснюється згідно договору №3 від 16.04.2007 року, оскільки в зазначених актах визначено об’єкт: «Торгово-побутовий комплекс» по вул.Монастирського у м.Тернополі, а згідно вказаного договору «Охоронна фірма»бере під охорону об’єкт, що знаходиться за адресою м.Тернопіль вул.Монастирського, а саме –будівництво торгового комплексу . Крім того, в складених товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3»актах приймання- передачі риштування РЕRI, зазначено про передачу майна від відділу постачання в особі начальника відділу постачання Смачила І.О. майстру, відповідальному за ведення робіт на об’єкті будівництва торгово-побутового комплексу «МЕНС» - Бурдашу І.С.

Також позивачем до матеріалів справи додано копію листа за № 20/12/07 від 20.12.2007 року Тернопільського підрозділу ТОВ «Пері Україна»адресованого товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3», із якого вбачається, що: договір оренди №1211 на підставі якого відбулась передача опалубки в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3»був укладений 20.09.2007 року, однак в матеріалах справи знаходяться копії актів прийому-передачі № 00771 та №00997, які датовані відповідно 27.04.2007 року та 25.05.2007 року; здача (повернення)опалубки з оренди на центральний склад ТОВ «Пері Україна»була здійснена на підставі актів приймання-передачі № 01807 від 04.09.2007 року, № 01950 від 27.09.2007 року та № 02041 від 12.10.2007 року із зазначенням в них повного переліку повернутих елементів опалубки та оплата товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-3»за неповернуті з оренди елементи опалубки була проведена на рахунок ТОВ «Пері Україна»згідно договору-рахунку №00689 від 16.10.2007 року, водночас як позивач посилається на накладну №02485/оп від 29.10.2007 року, згідно якої була проведена оплата за неповернуті з оренди елементи опалубки. Тобто, має місце суперечливість даних зазначених в документах, доданих до матеріалів справи. Судом проведено оцінку на предмет належності по даній справі листа за № 20/12/07 від 20.12.2007 року Тернопільського підрозділу ТОВ «Пері Україна», копія якого долучена до матеріалів справи, як одному із доказів. Загалом, матеріали справи свідчать, що позивач всупереч нормам статті 22 Цивільного кодексу України та пункт 4.3. розділу 4 укладеного договору №3 від 16.04.2007 року документально не обґрунтував розмір понесених збитків.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позивач не довів всіма належними і допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. А відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 20736 грн. збитків у розмірі вартості відшкодування втраченого обладнання, що понесені позивачем в результаті неналежного виконання зобов’язань відповідачем, є недоведеними матеріалами справи та такими, що не підлягають до задоволення.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у відповідності із ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 43,49, 82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.В позові відмовити.

2.Рішення надіслати сторонам по справі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Сторони мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          С.О. Хома

Рішення підписано: 15.01.2008 року