ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2008 р.                                                    Справа № 12/270

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі –Петько Л.В., за участю представників сторін: позивача –Шкуропат Я.О. за довіреністю, відповідача –Осадчої Н.М. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Екстрема-Україна” до товариства з обмеженою відповідальністю “Сінніс ЛТД” про стягнення 9 879 грн. 63 коп., –

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 9 879 грн. 63 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що ним на підставі договору майнового найму № 120-04 від 01.12.2004 року передано відповідачу устаткування у тимчасове користування за плату. Відповідач, у свою чергу, зобов’язався щомісячно сплачувати орендну плату. 11.07.2006 р. сторони за взаємною згодою достроково розірвали договір майнового найму. Відповідно до угоди про розірвання договору від 11.07.2006 р. за відповідачем рахувалась заборгованість у сумі 7 778 грн. 88 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь з урахуванням інфляційних нарахувань в сумі 1768 грн. 92 коп. і 3% річних від суми основної заборгованості - 331 грн. 83 коп., а разом - 9 879 грн. 63 коп., та відшкодувати судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача подала заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення заборгованості в розмірі 7 778 грн. 88 коп. у зв’язку зі сплатою цієї суми боргу відповідачем, просила стягнути інфляційні нарахування в сумі 1768 грн. 92 коп., 3% річних - 331 грн. 83 коп. та відшкодувати судові витрати. В такому розмірі представник позивача позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримала і просила суд його задовольнити.

Представник відповідача подала письмовий відзив. Із відзиву і пояснень представника позивача в суді слідує, що вимоги позивача відповідач вважає безпідставними, оскільки сторони за договором № 120-04 від 01.12.2004 р. домовились про його дострокове розірвання, тому норми ст. 625 ЦК України, які стосуються прострочення виконання зобов’язання за даним договором, не повинні застосовуватись. Сума боргу в розмірі 7778 грн. 88 коп. відповідачем перерахована на користь позивача до подачі позову, тому, з зазначених підстав, представник відповідача просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Із пояснень представника позивача, договору № 120-04 від 01.12.2004 р. та специфікацій, які є частиною договору вбачається, що між сторонами виникли зобов’язання з договору майнового найму, згідно якого, позивачем передано відповідачу устаткування у тимчасове користування за плату, а відповідач зобов’язався щомісячно сплачувати орендну плату. Оплата за зобов’язаннями, що виникли з умов даного договору проводилась згідно розрахунків. 11.07.2006 р. сторони, за взаємною згодою, достроково розірвали договір майнового найму № 120-04 від 01.12.2004 р.

Відповідно до угоди про розірвання договору від 11.07.2006 р. та бухгалтерських даних (акт звірки за 01.12.2004 –13.09.2007) за відповідачем рахувалась заборгованість в сумі 7 778 грн. 88 коп. Дана сума боргу перерахована відповідачем на користь позивача платіжним дорученням № 29 від 24.12.2007 р. до подання позивачем позовної заяви до суду.

З огляду на вищенаведені обставини справи вимоги позивача в частині стягнення основного боргу суд визнає безпідставними і в їх задоволенні відмовляє.

Згідно ст.ст. 193 ГК, 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, розрахунок розміру 3 % річних судом і інфляційних втрат судом перевірений і визнаний вірним.

З урахуванням викладеного, відповідно до обставин справи та вимог законодавства позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення інфляційних втрат і 3 % річних.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем господарські витрати –сплачене державне мито в розмірі 102 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу., а всього –220 грн.

Керуючись ст. 49 ст.ст. 82-84 ГПК України, господарський суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Сініс, ЛТД”, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 195, кв. 711, на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Екстрема-Україна”, м. Вінниця, просп. Юності, 14-А, р/р 26000696 в ВФ ВАТ “Кредит промбанк”, МФО 302623, ЄДРПОУ № 30594469 –інфляційні втрати в сумі 1768 грн. 92 коп., 3% річних - 331 грн. 83 коп., 220 грн. судових витрат.

В іншій частині позову про стягнення боргу в сумі 7778 грн. 88 коп., - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          В.М. Грачов