ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.10.08 р.                     Справа № 32/230

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М. при секретарі судового засідання: Фесечко Ю.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Лакута А.В. довіреність від 03.01.07р.

від відповідача: Савченко С.В. довіреність від 05.06.07р.

від третіх осіб: 1. Косенко І.В.

2. Шляхова Т.М.

прокурор: Черних О.В. - посвідчення

у справі за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Донецький енергозавод” м. Донецьк

до відповідача: Державної податкової інспекції в Куйбишевському районі м. Донецька

треті особи у справі: 1) Косенко І.В.

2) Шляхова Т.М.

про стягнення збитків в розмірі 192510, 40 грн.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Донецький енергозавод” м. Донецьк, 08.08.07р. звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції в Куйбишевському районі м. Донецька про стягнення збитків в розмірі 192510, 40 грн.

В обгрунтування позовних вимог він посилався на те, що в ході проведення перевірки посадовими особами відповідача, внаслідок необережних дій останніх сталася пожежа в приміщенні актового залу ВАТ “Донецький енергозавод”. Підтвердженням вини працівників відповідача вважає постанову № 58 від 09.05.2007р. начальника СДПЧ-7 про відмову в порушенні кримінальної справи. В зв’язку з цим позивачу заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у знищенні майна останнього, проведення ремонту на відновлення приміщення актового залу та моральна шкода.

02.10.2007р. позивачем подана заява, в який він частково змінює підстави позову, а саме вважає, що винні дії посадовців відповідача підтверджуються постановою заступника начальника СДПЧ-7 від 02.08.2007р. про відмову в порушенні кримінальної справи.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що винні дії посадовців не доведені у встановленому законом порядку, а саме обвинувальним вироком суду. Стверджував, що саме недотримання позивачем правил пожежної безпеки стало причиною пожежі. Вважає, що позивач не обґрунтував розмір заподіяної майнової шкоди в сумі 92 000,00грн., оскільки, в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи йдеться про знищення майна лише на суму 5141,45грн.

Крім того, звертав увагу суду, що доказів, які б підтверджували настання негативних наслідків щодо морального становища позивача – не надано.

Ухвалою суду від 04.09.2007р. до участі в справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено Косенко І.В. та Шляхову Т.М., які повністю підтримували позицію відповідача у справі.

В ході судового розгляду справи, в порядку ст. 30 ГПК України, було залучено посадову особу Державного пожежного нагляду Куйбишевського району м. Донецька для надання пояснень по суті справи.

13.10.08р. господарським судом було отримане повідомлення про ініціативний вступ прокурора у розгляд справи № 32/230, який в судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача безпідставні та є такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, третіх осіб та посадову особу та прокурора, суд встановив.

У квітні 2007 року працівниками відповідача, в тому числі третіми особами у справі, проводилась виїзна планова документальна перевірка позивача.

Для здійснення перевірки працівникам відповідача було надано приміщення актового залу адміністративної будівлі, розташованої за адресою: 83049, м. Донецьк, вул. Проф. Богославських, 15.

В період проведення перевірки, 25.04.2007р. о 16-30 год. треті особи залишили приміщення актового залу та вирушили до основного місця роботи.

Через 9 хвилин працівником позивача було виявлено пожежу в приміщенні актового залу та о 16-41 год. викликано пожежну службу. Прибуття пожежної служби відбулось через 5 хвилин після виклику та розпочато тушіння пожежі. Пожежа була ліквідована о 17-07 год. 25.04.2007р.

За наслідками факту пожежі проводилась перевірка, та відповідно до постанови від 09.05.2007р. було відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю ознак складу злочину в діях гр. Косенко та гр. Шляхової.

04.07.2007р. постановою прокурора Куйбишевського району м.Донецька було скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та матеріали направлені для організації додаткової перевірки.

02.08.2007р. прийнята постанова про відмову в порушенні кримінальної справи у зв’язку з відсутністю ознак злочину в діях гр. Косенко І.В. та гр. Шляхової Т.М., яка знову була скасована прокурором Куйбішивського району м.Донецька та матеріали направлені начальнику Куйбишевського РВ ДМУ ГУ МВД України в Донецькій області для організації додаткової перевірки.

За наслідками проведених оперативно-розшукових заходів встановити фактичні данні, які б достовірно свідчили про те, що пожежа сталася внаслідок необережного ставлення з вогнем працівниками відповідача, або в результаті зловмисних дій робітників позивача, не виявилося можливим, в зв’язку з чим, 08.11.2007 року прийнята постанова про відмову в порушенні кримінальної справи по факту пожежі ВАТ „Енергозавод” відносно співробітників ДПІ в Куйбишевському районі м. Донецька Косенко та Шляхової за ст.270 КК України, та працівників ВАТ „Енергозавод” за ст.194 КК України, за відсутністю складу злочину.

Оцінюючи доводи позивача, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Позивач, наполягаючи на стягненні збитків, посилається, зокрема, на приписи ст. 22 ЦК України, яка регулює питання відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Так, в частинах 1,2 згаданої норми зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За цивільно-правовим змістом відшкодування шкоди полягає перш за все у встановленні причинного зв’язку між порушенням права та збитками.

В данному випадку за для встановлення суб’єктивного цивільного права на відшкодування заподіяних збитків необхідним є визначення наявності винної поведінки з боку відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно, третя особа Косенко І.В. під час проведення перевірки палила в приміщенні актового залу (що власне не заперечує остання).

Проте, жодного доказу, який би підтверджував той факт, що гр. Косенко вчинювала такі дії за умови заборони з боку позивача – суду не надано. Більш того, увагу суду звертає той факт, що наказом керівництва позивача № 43 від 28.02.01р. було заборонено паління в усіх приміщення адміністративного корпусу. Але цей наказ не був доведений до відома третіх осіб, та напроти, працівники позивача неодноразово бачили, що гр. Косенко палить в приміщенні актового залу, та не зробили зауваження, не повідомили керівництво, не облаштували місця для паління, тощо, нібито побоюючись негативного реагування з боку працівників податкового органу (матеріали сектору КР Куйбишевського РВ Донецького МУ ГУ МВС України в Донецькій області про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом пожежі на території позивача).

Все зазначене свідчить про те, що з боку самого позивача не було дотримано правил пожежної безпеки на підприємстві щодо забезпечення превентивних заходів, які передбачені ст. 5 Закону України „Про пожежну безпеку” та пунктами 2.3., 3.3. розділу 3 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19.10.04р. № 126.

Крім того, судом, встановлюючи, чи дійсно виникнення пожежі сталося внаслідок необережної поведінки працівника податкового органу (залишення непогашеного недокурка), 12.12.07р. було призначено незалежну судову експертизу, яку було доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

За наслідками її проведення експертом був наданий висновок № 6721/20 від 21.01.08р. про те, що:

1)          виникнення пожежі в актовому залі не могло статися від теплового проявлення електричного току при роботі електричної мережі та електричного обладнання;

2)          очаг пожежні знаходився всередині зала, ліворуч від входу, у торцевой стіни, у місці знаходження стопок книг та вбудованої шафи;

3)          виникнення пожежі було пов’язано з наявність джерела запалювання, що не було здійснено з будь-яких технічних причин;

4)          можливим джерелом запалювання могло бути полум’я сірника, тліючого недокурка; запальнички, а також інше (аналогічне за потужністю або більш потужне) джерело відкритого вогню;

5)          тривалість пожежі складала не менш 29 хвилин, швидкість розповсюдження вогню – 0,47м/хвилину;

6)          в очагу пожежі горіла бумага, окремі частині меблів та конструктивні елементи обліцовки стін.

З метою отримання більш детального висновку, судом були уточнені питання, які раніше були поставлені на вирішення експерту, та 20.05.08р. призначено повторну незалежну судову експертизу.

Згідно з висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Донецькій області № 17 від 17.07.08р.:

1)          актовий зал, що знаходиться в адміністративній будівлі заводу, при наявності в ньому персональної електронно-обчислювальної машини необхідно оснащувати одним пересувним вуглекислотним вогнегасником ВВК -1,4, ВВК-2 або ВВПА – 400. Адміністративна будівля заводу, де знаходится актовий зал, на кожному поверсі повинно мати не менш двох пересувних (порошкових, водопінних, водяних) вогнегасників з вагою вогнегасної рідини 5кг і більше. Адміністративно-офісні споруду висотою два і більше поверхів підлягають обладнанню автоматичними приладами вогнегасення та пожежною сигналізацією під час їх будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації, капітального ремонту, зміни функціонального призначення та категорій приміщення та споруд по вибуховопожежній та пожежній небезпеці;

2)          засоби гасення пожежі, якими, відповідно вимог пожежної безпеки, повинна бути забезпечена будівля, де знаходиться актовий зал, забезпечують гасіння даної пожежі на момент його виявлення за умов їх технічної придатності;

3)          причиною виникнення пожежі від теплового проявлення аварійого режиму роботи електромережі або електрообладнання бути не може;

4)          очаг пожежі знаходився в ніші вбудованої шафи, понад лівою боковою відносно входу стіни актового залу. Причиною пожежі є возгорання бумаги від джерела відкритого вогню (полум’я сірника, запальнички, свічи) або тліючого тютюнового виробу. Питання про намір організувати пожежу не є компетенцією технічного експерта. Вірогідність розповсюдження пожежі по площі актового залу (у тому числі на речі, стіни, підлогу, стелю) від джерела запалення (тліючого недокурку сигарети) при загальному часу пожежі складає 29 хвилин – існує;

5)          проміжок часу, за який могло бути пошкоджено майно позивача складає 28 хвилин, швидкість розповсюдження вогню – 0,475м/хвилину. Встановити швидкість розповсюдження пожежі з урахуванням матеріалу, з якого зроблені речі, що знаходились в актовому залі в момент пожежі, не можливо у зв’язку з відсутністю в наданих матеріалах необхідної інформації. Встановити швидкість розповсюдження пожежі з урахуванням джерела її виникнення не можливо у зв’язку з неможливістю точно встановити джерело виникнення пожежі;

6)          пожежа, виникнувши в ніші вбудованої шафи понад лівою боковою відносно входу стіною актового залу, до виявлення (внаслідок конвекції та випромінювання) по бумажним стопкам складених документів конструктивними елементами вбудованої шафи, що підлягають горінню, розповсюджувалась вверх та в сторони. Після відкриття двері та виявлення горіння пожежа по конструктивним елементам обробки стін розповсюджувалась у напрямку вхідної двері.

Отже, проведені дослідження не виключають можливість возгорання, в тому числі і від недокурка.

Проте, одночасно, суд звертає увагу на те, що обидва проведених дослідження не дали відповіді на питання щодо розповсюдження пожежі по предметах, які знаходились в актовій залі, стелі, полу, стінах.

З’ясування зазначеного питання мало на меті встановлення: чи є причиною возгорання саме непотушений недокурок, або більше джерело відкритого вогню.

Так, в експертному висновку зазначено, що пожежа, виникнувши в ніші вбудованої шафи понад лівою боковою відносно входу стіною актового залу, до виявлення (внаслідок конвекції та випромінювання) по бумажних стопках складених документів конструктивними елементами вбудованої шафи, що підлягають горінню, розповсюджувалась вверх та в сторони.

Отже, виникнення пожежі в ніші вбудованої шафи понад лівою боковою відносно входу стіною актового залу, та її розповсюдження (внаслідок конвекції та випромінювання) по бумажним стопкам складених документів вверх та в сторони, ніяким чином не пояснює розповсюдження пожежі ніжче ніж місце її виникнення, в тому числі на рівні полу.

В той же час, на фотокартках, які містяться в матеріалах справи № 32/230 (т.1 арк.справи 59-60) та в матеріалах сектору КР Куйбишевського РВ Донецького МУ ГУ МВС України в Донецькій області про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом пожежі на території позивача, в описовій частині висновків повторної судової експертизи (т. 2 зворот арк. справи 102 останній абзац, арк. справи 103 абз. 1,2) чітко відображені сліди пожежі ніжче рівня возгорання. Все це дає суду підстави для критичної оцінки тверджень позивача та експертних досліджень щодо шляху розповсюдження пожежі, її ступені, та як слід - виникнення пожежі внаслідок возгорання від недокурка.

Крім того, суд критично оцінює висновки обох експертів, щодо встановлення швидкості пожежі. Так, швидкість розповсюдження пожежі взята виключно за розмірами актового залу з урахуванням тривалості пожежі (за формулою Vл= b/r, де b – довжина площі пожежі; r – час розповсюдження горіння до моменту локалізації пожежі).

В поясненнях судового експерта від 19.05.08р. вказується, що така формула визначення швидкості розповсюдження вогню, передбачає, що він (вогонь) рухається від місця возгорання по окружності. Проте, як вбачається з матеріалів справи між місцем возгорання та окремими предметами (столами, стільцями, комп’ютерною технікою і т.інш.) взагалі було вільне пространство.

Тобто, вогонь не рухався по предметах, які торкались один одного, та як вказано вище, взагалі мав рухатися вверх. Яким чином полум’я охопило предмети, які стояли на відстані – в експертних дослідженнях не вказано. Також, в експертних висновках та в поясненнях, доданих до них (т.2 арк. справи 13-14) не відображено, за яких умов полум’я вогню розповсюджувалось вниз від місця найбільшого вигорання. А отже, твердження про те, що вогонь розповсюджувався по окружності від місця возгорання є в данному випадку хибними.

Крім того, швидкість розповсюдження пожежі з урахуванням матеріалів, з яких зроблені речі, що знаходились в актовому залі – не встановлена експертними дослідженнями, внаслідок відсутності вихідних данних, та як слід – не встановлений безпосередній зв’язок між імовірними причинами, джерелом виникнення пожежі.

Відсутність оптимально приближених до обставин пожежі даних щодо швидкості розповсюдження вогню, також, дає суду підстави не приймати твердження про те, що причиною пожежі став недокурок.

Також, з описової частини судової експертизи можливо зробити висновок про неналежну поведінку працівників позивача під час пожежі.

А саме зазначається, що пожежі в даних умовах можуть проходити при закритих або відкритих дверях або вікнах, відповідно з обмеженим та вільним газообміном. При таких умовах газообмін здійснюється за рахунок конвекції, випромінювання та теплопередачі, горіння розповсюджується в напрямку відкритих пройомів. Відповідно до наданих на дослідження матеріалів горіння, до його виявлення, було при повністю закритих прийомах, після його виявлення двері до актового залу були відкритими. Після виникнення полум’яного горіння, під впливом конвекції та випромінювання, пожежа розповсюджувалась вверх та на елемент меблі, які знаходилисть поряд. Після відкриття двері та виявлення горіння пожежа по конструктивним елементам обробки стін розповсюджувалась у напрямку вхідної двері (т.2 зворот арк. справи 105, абз. 2).

При цьому, ніяких дій щодо тушіння пожежі наявними засобами протипожежної безпеки позивачем до прибуття пожежників не здійснювалось.

Суд звертає увагу на той факт, що в п.1 повторної судової експертизи йдеться про те, що актовий зал, який знаходиться в адміністративній будівлі заводу, при наявності в ньому персональної електронно-обчислювальної машини необхідно оснащувати одним пересувним вуглекислотним вогнегасником ВВК -1,4, ВВК-2 або ВВПА – 400. Адміністративна будівля заводу, де знаходится актовий зал, на кожному поверсі повинно мати не менш двох пересувних (порошкових, водопінних, водяних) вогнегасників з вагою вогнегасної рідини 5кг і більше (нормативна документація НАПБ Б.03.001-2004 „Типові норми належності вогнегасників”).

На вимогу суду були отримані пояснення (т.2 арк. справи 119-120) з додатком – довідкою ВАТ „Донецькій енергозавод” від 25.09.08р., з якої вбачається, що в адміністративній будівлі знаходилось п’ять вогнегасників порошкових ОП-2 обсягом 3,5л у тому числі: на першому поверсі – 2шт., на другому поверсі – 2шт., на третьому поверсі – 1шт.

Тобто, правила пожежної безпеки щодо забезпечення будівлі належними засобами протипожежної безпеки не були дотримані позивачем.

Слід зазначити, що ст. 62 Конституції України встановлена презумпція невинуватості, а саме - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

На момент розгляду справи доказів того, що посадовими особами відповідача вчинений злочин (умисний або з необережності) не надано, та, відповідно, не доведена вина у його вчиненні в порядку, встановленому діючим законодавством.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач довів відсутність своєї вини в заподіянні шкоди, і жодний процесуальний документ слідчих органів, також, не встановив вини в діях посадовців відповідача.

Окремо, слід зауважити, що заявлені позивачем вимоги щодо розміру відшкодування шкоди є також необґрунтованими.

Так, відповідно до довідки самого позивача, шкода, яка йому була заподіяна під час пожежі складалась у розмірі 5141,12грн. та непряма в сумі 19500,00 грн.

Проте, в теперішній час він вимагає відшкодування суми 92510, 40 грн., що підтверджує договором підряду № 040-07 від 05.06.07р. та кошторисом до нього (т. 1 арк. справи 12-26).

З данних документів вбачається, що позивач, зокрема, має здійснити оплату ремонтних робіт на суму 92510,40грн.

Але ж, необхідність придбання саме таких матеріалів, які використовувались під час ремонту (облаштування підвісної стелі, заміна дверей, оброблення стін гіпсокартоном і т.інш) - взагалі недоведено, враховуючи те, що позивач не підтвердив, що стан приміщення до пожежі був аналогічний тому, яке воно має після проведення ремонтних робіт.

Тобто, позивач не довів, що витрачені матеріали та роботи під час відновлення приміщення є тотожніми первісно існуючим.

Так само суд вважає необґрунтованими посилання позивача про факт заподіяння йому моральної шкоди в сумі 100 000,00грн., як через відсутність вини з боку відповідача, так і взагалі через недоведеність настання негативних наслідків щодо морального становища позивача в результаті пожежі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Донецький енергозавод” м. Донецьк до Державної податкової інспекції в Куйбишевському районі м. Донецька, треті особи у справі: 1. Косенко І.В., 2. Шляхова Т.М. про стягнення збитків в розмірі 192510, 40 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Донецький енергозавод” (83049, м. Донецьк, вул. Проф. Богославських, 15; ; рахунок 260051614 у ДОД „Райффайзен банк Аваль” м. Донецька, код банку 335076) на користь Донецького науково – дослідного інституту судових експертиз (83102, м. Донецьк, вул. Ливенка, 4; ; рахунок 0122 в ГУДК у Донецькій області, код 834016) витрати за проведення судової пожежо-технічної експертизи в сумі 1126,08грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Донецький енергозавод” (83049, м. Донецьк, вул. Проф. Богославських, 15; ; рахунок 260051614 у ДОД „Райффайзен банк Аваль” м. Донецька, код банку 335076) на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Донецькій області (83000, м. Донецьк, вул. Горького, 61; ; рахунок 0450 в МУДКУ в Донецькій області, код 834016) витрати за проведення незалежної судової експертизи в сумі 569,40грн.

Повний текст рішення підписаний 17.10.08р.

Рішення набирає законної сили 28.10.08р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Суддя