ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2008

Справа №2-1/17884.1-2007

за позовом Закритого акціонерного товариства «Київстар Дж.ЕС.Ем», (03110, м. Київ, пр-т. Червонозоряний, 51), (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Самокиша, 4),

до відповідача Кримського державного проектно – вишукувального інституту по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп», (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 77/4),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1.          Фонд майна АР Крим, (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17),

2.          Орендне підприємство «Кримтеплокомуненерго», (95000, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3а),

за участю прокуратури АР Крим, (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 21),

про стягнення 8488419,05 грн.

за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Закрите акціонерне товариство «СК «Кредо – Класик», (01034, м. Київ, вул. Рейтарська, 37),

до Кримського державного проектно – вишукувального інституту по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп», (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 77/4),

про стягнення 9367262,22 грн.

Суддя Л.О.Ковтун

представники:

Позивач, Корольков О.М., довіреність № 252 від 27.08.07, представник;

Відповідач, Сикорський О.Л., довіреність № б/н від 05.07.06, представник;

Третя особа (Фонд майна АР Крим), Голубєва Н.А, довіреність № 96-Д від 28.08.08, представник;

Третя особа (Орендне підприємство «Кримтеплокомуненерго») не з’явився

Прокурор, Куінджі М.О., , посвідчення № 07181;

Третя особа (Закрите акціонерне товариство «СК «Кредо – Класик»), Рибак Є.В., довіреність № 660 від 21.08.08, представник;

Суть спору: Закрите акціонерне товариство «Київстар Дж.ЕС.Ем» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до Кримського державного проектно – вишукувального інституту по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп» про стягнення 8488419,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог товариство посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди, що в силу пункту 4.3 зазначеного договору є підставою для відшкодування іншій стороні спричинених збитків, які виразились у пошкодженні обладнання марки BSC16 внаслідок прориву батареї опалення та затоплення орендованого приміщення.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 21.03.2006р. вжиті заходи із забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь – кому будь-які дії стосовно будівлі Кримського проектно - вишукувального інституту «Кримдіпроводгосп», яка знаходиться у м. Сімферополі по вул. Київська, 77/4.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив про відсутність самої події спричинення шкоди, її предмету, підстав та будь-яких доказів. Крім того, відповідач зазначає, що невідомо яке обладнання пошкоджене через відсутність технічної документації на нього, фактичних даних про це обладнання та місце його знаходження, висновок дослідження виготовлений на замовлення і за кошти позивачів, наявність ушкодження системи опалення нічим не підтверджується, причини ушкодження не встановлені. Також, відповідач вказує, що протиправних дій інститутом не учинялось, а справність системи опалення встановлена актом від 12.10.2005р., складеним експлуатуючою організацією ОП «Кримтеплокомуненерго».

11.04.2006р. до господарського суду надійшла заява від заступника прокурора АР Крим про вступ представника прокуратури АР Крим в процес.

Ухвалою від 11.04.2006р. суд прийняв вступ прокурора до участі в процесі розгляду справи.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 15.05.2006р., до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Фонд майна АР Крим.

Третя особа (Фонд майна АР Крим) в своїх письмових поясненнях зазначила, що відповідач, як Республіканське підприємство, не мав права передачі в оренду нерухомого майна, що перебуває в нього на балансі та знаходиться на праві повного господарського відання без відповідного дозволу та погодження такої передачі з органами, визначеними Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Ухвалою господарського суду АР Крим від 04.12.2006р. до участі у справі залучено третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Кредо – Класик» та об’єднано заяву ЗАТ «Страхова компанія «Кредо – Класик» до Кримського державного проектно – розвідувального інституту по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп» про стягнення 9367262,22 грн. завданих збитків з первісним позовом про стягнення 8488419,05 грн. в одне провадження у справі №2-27/6751-2006.

Позовні вимоги ЗАТ «Страхована компанія «Кредо – Класик» мотивовані настанням страхового випадку, що передбачений укладеним між страховою компанією та Закритим акціонерним товариством «Київстар Дж.ЕС.Ем» договором про страхування №23/1 та приписами діючого законодавства, зокрема статті 993 Цивільного кодексу України, відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

Рішенням господарського суду АР Крим від 20.03.2007р. у справі №2-27/6751-2006 у задоволенні позовних вимог ЗАТ «Київстар Дж.ЕС.Ем» відмолено, позовні вимоги ЗАТ «Страховна компанія «Кредо – Класик» задоволені, з відповідача стягнуто 9367262,22грн. збитків, 25500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.05.2007р. у справі №2-27/6751-2007 рішення господарського суду АР Крим від 20.03.2007р. скасовано, прийнято нове рішення, у задоволенні позову ЗАТ «КиївстарДж.Ес.Ем» та ЗАТ «Страхова компанія «Кредо-Класик» про стягнення 9367262,22 грн. відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2007р. постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.05.2007р. та рішення господарського суду АР Крим від 20.03.2007р. у справі №2-27/9751-2006 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 21.02.2008р. у порушення касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 14.11.2007р. у справі №2-27/6751-2006 відмовлено.

Справу передано на розгляд судді господарського суду АР Крим Л.О. Ковтун із привласненням справі №2-1/17884.1-2007.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 14.04.2008р. справу прийнято до свого провадження.

Орендне підприємство «Кримтеплокомуненерго» залучено до участі у справі ухвалою господарського суду АР Крим від 27.05.2008р.

В своїх письмових поясненнях третя особа зазначила, що підприємство не є балансоутримувачем будівлі по вул. Київська, 77/4 у м. Сімферополі, у зв’язку із чим не обслуговує внутрішньобудівну систему опалення зазначеного дому, не проводить контроль за її утриманням та ремонт.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, дослідив надані докази, суд

в с т а н о в и в :

06.03.2000р. між Закритим акціонерним товариством «Київстар Дж.ЕС.Ем» (орендар) та Кримським державним проектно – вишукувальним інститутом по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп» (орендодавець) укладений договір оренди №02, предметом якого є нежиле приміщення площею 124,5 кв.м., розташоване по вул. Київська, 77/4 (кімната 301) у м. Сімферополі, для розміщення обладнання, (далі договір).

Відповідно до пункту 2.1.2 договору, орендодавець зобов’язаний передати орендареві технічно-справне приміщення.

06.03.2000р. сторонами договору №02 підписаний акт прийому – передачі нежитлового приміщення.

У пункті 4.3 договору №02 сторони обумовили, що за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за договором, сторона, яка порушила зобов’язання, повинна відшкодувати іншій стороні збитки у повному обсязі.

21.07.1997р. між ЗАТ «Київстар Дж.ЕС.Ем» та Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Кредо-Класик» укладений договір страхування майна №23/1 з додатком до нього. Згідно з переліком застраханого майна, який є невід’ємною частиною вказаного договору страхування, застрахованим вважається майно станом на 31.12.2005р., зокрема – телекомунікаційне обладнання BSC ARC001, вартістю 8488419,07грн., та MSC ARC001 вартістю 21793289,36грн., розташоване за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 77/4.

Доказом прийняття Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Кредо-Класик» на страхування вказаного майна є страховий сертифікат №001081/201001305 від 21.07.2005р., згідно якого страхова премія складає 25275718,73грн.

Умови зазначеного договору передбачають обов’язок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, у даному випадку - позивачу.

28.01.2006р. внаслідок прориву батареї опалення у приміщенні кімнати №401, яка знаходиться над орендованим приміщенням, сталось пошкодження телекомунікаційного обладнання марки BSC, що знаходилось в орендованому приміщенні та належить позивачеві.

Факт пошкодження обладнання зафіксовано у відповідних актах: акті огляду від 28.01.2006р., який підписаний представниками позивача, відповідача та страхової компанії, а також акті огляду пошкодженого майна від 31.01.2006р.

За результатами розслідування пошкодження телекомунікаційного обладнання, позивачем 07.06.2006р. складений страховий акт №49, згідно якого подія щодо пошкодження майна позивача кваліфікована як страхова, прийнято рішення про визнання збитку в розмірі залишкової вартості потерпілого обладнання контролеру базових станцій BSC/TRC-16 станом на момент настання страхової події 28.01.2006р.

14.06.2006р. Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Кредо – Класик» видано наказ №1055 про виплату позивачу страхового відшкодування згідно розрахунку суми збитку в сумі 9367262,22грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок страхувальника. Платіжним дорученням №007394 від 14.06.2006р. та №007425 від 15.06.2006р. зазначену суму перераховано на рахунок позивача, (том 2 аркуш справи, 110-111).

Відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб врегульовані Законом України «Про страхування».

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зазначена норма кореспондується із приписами статті 993 Цивільного кодексу України, приписами якої передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, відповідно до чинного законодавства реалізація страховиком права регресної вимоги можлива тільки після виплати страховиком страхового відшкодування та одержання його страхувальником (правонаступником страхувальника або особою, визначеною умовами договору страхування).

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, що кореспондується із положеннями статті 21 ГПК України, де до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушен ня, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов’язок довести, що його цивільне право порушене, не визнається чи оспорюється відповідачем і що саме йому належить право вимоги.

Враховуючі, що ЗАТ «Київстар Дж.ЕС.Ем» від страхової компанії отримало суму страхового відшкодування за договором майнового страхування в сумі 9367262,22грн., суд приходить до висновку про відсутність у позивача правових підстав для звернення до суду з позовом про стягнення вже отриманої суми збитків, що тягне відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, судом не повинні досліджуватись обставини, пов’язані з виплатою страхового відшкодування, оскільки встановлення факту правомірної чи неправомірної виплати виходить за межи предмету даної справи.

Щодо заявлених у порядку статі 26 Господарського процесуального кодексу України позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Кредо – Класик», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Обгрунтовуючі позовні вимоги, страхова компанія звертає увагу на статтю 11 Цивільного кодексу України, відповідно до пункту 3 якої, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій юридичній особі.

Тобто, пред’являючи вимоги до Кримського державного проектно – вишукувального інституту по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп», компанія зробила висновок щодо наявності вини відповідача внаслідок неналежного виконання умов договору оренди, що призвело до пошкодження обладнання ЗАТ «Київстар Дж.ЕС.Ем».

Статтею 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов’язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому приписами статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У розумінні діючого законодавства виною визнається психічне ставлення особи до вчинюваної нею протиправної дії чи бездіяльності та її можливих наслідків.

Пунктом 2 Постанови Верховного Суду від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що підставами за яких настає відповідальність є: неправомірність дій, безпосередній причинний зв'язок та вина.

Кожний з цих елементів складу цивільного правопорушення є обов’язковим. Відсутність будь якого з них виключає можливість покладення відповідальності.

Отже, для того, щоб відповідач міг нести відповідальність потрібно, щоб на нього нормами діючого законодавства або договором був покладений конкретний обов’язок.

Як вже зазначалось, відповідно до пункту 4.3 договору оренди №02 від 06.03.2000р. за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за договором, сторона, яка порушила зобов’язання, повинна відшкодувати іншій стороні збитки у повному обсязі. Під збитками мається на увазі втрата або пошкодження майна, пов’язане з займанням вогню, несправністю системи опалення і каналізації, аварійним станом будівлі з вини орендодавця.

Таким чином, доведенню підлягає факт, що саме з вини відповідача мало місце затоплення орендованого позивачем приміщення, що в свою чергу дасть змог визначити відповідача як заподіювача шкоди.

Відповідно до підпунктів 7-11 пункту 19 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» саме теплопотачальник зобов’язаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; здійснювати контроль за технічним станом санітарно-технічного та інженерного обладнання; своєчасно проводити підготовку будинку і його санітарно-технічного та інженерного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати заходів до ліквідації аварійних ситуацій.

Зі своєї сторони споживач (особа, яка отримує послуги), зобов’язаний забезпечувати доступ теплопостачальнику для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного та профілактичного огляду, зняття контрольних показань засобів обліку води і теплової енергії - згідно з вимогами нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Позивачем у порушення вимог статті 33 ГПК України, доказів невиконання Кримським державним проектно – вишукувальним інститутом по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп» обов’язків як споживача послуг з централізованого опалення, які могли свідчити про наявність вини відповідача у затопленні приміщення не надано.

Здебільшого, суд звертає увагу на те, що ОП «Кримтеплокомуненерго» 12.10.05р. проведено випробування та перевірка системи опалення, виконані всі належні підготовчі дії та встановлена повна справність системи опалення та готовність об’єкту до опалювального сезону.

Вказаний факт підтверджується актом від 12.10.05р., який складений відповідно пп. 6 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 № 630.

Форма акту закріплена додатком №4 до зазначених правил, відповідно до якого ат складається комісією у складі головного інженера виконавця послуг, який є головою комісії, майстром ремонтної дільниці, слюсарем – сантехніком (слюсарем-електриком), представником організації, що обслуговує систему опалення, представником власника будинку.

Отже, посилання позивача та третьої особи на акт огляду пошкодженого майна від 28.01.2006р., що підписаний представниками ЗАТ «Київстар Дж.ЕС.Ем», Кримського державного проектно – вишукувального інституту по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп» та страхової компанії є неспроможними, у зв’язку із чим такий акт не може бути прийнятий судом у якості належного доказу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність будь - чиєї вини прямо підтверджується позивачем та ЗАТ «Кредо-Класик», що знайшло своє відображення в договорі страхування. Так, у п. 4.1 договору страхування майна № 23/1 від 21.07.1997р. та правилами страхування передбачено, що страхове відшкодування сплачується виключно за умови настання непередбачуваної матеріальної шкоди за відсутності умислу. Страхове відшкодування виплачене, тобто позивач та ЗАТ «Кредо-Класик» визнали, що передбачити шкоду було неможливо, та наявність умислу відсутня.

На користь висновку щодо відсутності вини відповідача служить, також, факт затоплення орендованого позивачем приміщення через потовк, тобто причиною затоплення кімнати №301 є попереднє затоплення приміщення поверхом вище (кімнати №401), що, в свою чергу, не виключає можливості існування вини саме позивача у зв’язку із здійсненням ним, всупереч проектної документації та відповідної згоди власника, ремонтно-будівельних робіт, що виразились у реконструкції орендованого приміщення.

В абзаці 4 пункту 2 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994р. №02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів пов’язаних з відшкодуванням шкоди» зазначено, що крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв’язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Дослідив докази у їх сукупності, у порядку статей 34,36Господарського процесуального кодексу України, суд констатує відсутність доказів, які б підтверджували факт спричинення Закритому акціонерному товариству «Київстар Дж.ЕС.Ем» шкоди саме з вини відповідача та причинного зв’язку між його діями та самою шкодою, а як наслідок відсутність у Кримського державного проектно – вишукувального інституту по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп» обов’язку щодо відшкодування збитків.

Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Кредо – Класик».

Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвалою господарського суду АР Крим від 21.03.2006р. вжиті заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

З юридичного змісту вищенаведеної норми слідує, що забезпечення позову є мірою попередження можливих порушень майнових прав і охоронюваних законом інтересів позивача на стадії судового розгляду спору та вживається до вирішення його по суті.

17.04.2006р. відповідачем заявлено клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 21.03.2006р., (том 1 аркуш справи 36,37).

Зазначене клопотання мотивоване тим, що спірне нерухоме майно є власністю Автономної республіки Крим та передане Кримському державному проектно – вишукувальному інституту по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп» у господарське відання, яке в свою чергу є об’єктом власності АР Крим та відповідно до постанови Верховної ради АР Крим від 15.03.2000р. №984-2/200 не підлягає приватизації.

Відповідно до ст. 68 ГПК України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Пунктом 10 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 23.08.1994р. №02-5/611 визначено, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючі, що спірне майно не є власністю Кримського державного проектно – вишукувального інституту по меліоративному і водогосподарському будівництву «Кримдіпроводгосп», у зв’язку із чим відсутні правові підстави вважати, що заборона розпоряджатись нерухомим майном може будь – яким чином вплинути на виконання судового рішення в зазначеній справі, та приймаючі до уваги, що попереднім складом суду питання про скасування забезпечення позову до теперішнього часу не вирішено, суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідача та скасувати заходи забезпечення позову.

Вступна і резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 07 жовтня 2008 року.

Рішення оформлене відповідно до ст.84 ГПК України і підписане 13 жовтня 2008 року.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 68, 82-84, 85, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Київстар Дж.ЕС.Ем» відмовити.

В задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства «СК «Кредо – Класик» відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду АР Крим від 21.03.2006р. шляхом заборони вчиняти будь – кому будь-які дії стосовно будівлі Кримського проектно - вишукувального інституту «Кримдіпроводгосп», яка знаходиться у м. Сімферополі по вул. Київська, 77/4.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.