ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2008 р. Справа № 44/451-07

вх. № 12259/4-44

Суддя господарського суду Дюкарєва С.В.

при секретарі судового засідання Дородіна І.А.

за участю представників сторін:

позивача - Запорожченко Я.Е., дов. № 416 від 05.12.2007р., Войцун І.Г., дов. № 415 від 05.12.2007р.

відповідача - Скребец О.М., дов. б/н від 11.12.2007 року

розглянувши справу за позовом Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечнікова, м.Х-в

до ТОВ "Доктор Алекс", м. Харків

про розірвання договору оренди та виселення

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державна установа “Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова АМН України” – у листопаді 2007 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд розірвати договір оренди нежитлових приміщень № 1/09-02 від 23.09.2002р., укладений між ним та ТОВ “Доктор Алекс”, виселити відповідача з займаних ним приміщень площею 161,1кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 14/16, а також покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що термін дії договору оренди нежитлових приміщень № 1/09-02 від 23.09.2002р., продовжений згідно додаткової угоди № 5, сплив 01.04.2007р., а відповідач орендовані приміщення до теперішнього часу не звільнив.

Позивачем 22.02.2008р. надано пояснення до позовної заяви, в яких він вказує на те, що додаткової угоди № 5 від 31.12.2003р., в якій термін дії договору оренди нежитлових приміщень № 1/09-02 від 23.09.2002р. продовжується до 01.04.2007р., він не підписував, вважає, що строк дії договору оренди сплив ще 01.04.2006р. (згідно додаткової угоди № 3 від 01.04.2003р.). Крім того, просить суд в межі даної справи долучити із архіву справу №37/413-06.

Суд, розглянувши дане клопотання викладене позивачем у поясненнях до позовної заяви від 22.02.2008р., відмовляє в його задоволенні, оскільки обов"язок подання доказів у відповідності до вимог Господарського процесуального Кодексу України покладено на сторони та відсутня процесуальна можливість долучення архівних справ до справ з яких здіснюється судове провадження.

Як вказує позивач, він не мав наміру продовжувати термін дії договору оренди № 1/09-02 від 23.09.2002р., а тому 16.02.2006р. направив відповідачеві письмове попередження про те, що дія договору оренди продовжуватися не буде. З огляду на викладене, позивач вважає, що договір оренди № 1/09-02 від 23.09.2002р. припинив свою дію 01.04.2006р.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Доктор Алекс” - 23.01.2008р. надав заперечення на позовну заяву, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що згідно додаткової угоди № 3 від 01.04.2003р. термін дії договору оренди № 1/09-02 продовжено до 01.04.2006р. Відповідно до п. 10.5 договору протягом місячного терміну після закінчення строку дії договору до відповідача від позивача не надходило ніяких заяв про припинення дії договору, а тому відповідач вважає договір оренди продовженим до 01.04.2009р. Крім того, відповідач зазначає, що з його боку умови договору виконуються, а тому підстави для розірвання договору відсутні.

У судовому засіданні 28.02.2008р. оголошено перерву до 05.03.2008р. для виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Між Інститутом мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова Академії медичних наук України (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Доктор Алекс” (відповідач) 23.09.2002р. укладено договір оренди № 1/09-02.

У відповідності до умов зазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування (під медичну практику) окреме індивідуально визначене майно – праву частину двоповерхового нежитлового приміщення у внутрішньому прохідному дворі Інституту мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова Академії медичних наук України загальною площею 161,10кв.м., розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 14.

Факт передачі приміщення підтверджується відповідним актом приймання-передачі, підписаним сторонами 23.09.2002р.

Як вбачається з п. 10.1 договору оренди № 1/09-02 його укладено строком на три роки, що діє з 23.09.2002р. по 23.09.2005р. включно.

Постановою Президії Академії медичних наук України № 16/2 від 28.12.2006р. “Про внесення змін до найменувань наукових установ АМН України” внесено зміни до найменування орендодавця та надано йому повну назву Державна установа “Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова АМН України”.

Посилаючись на те, що договір оренди № 1/09-02 від 23.09.2002р. припинив свою дію, а відповідач орендоване приміщення не звільнив, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з положеннями статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріали справи містять ксерокопію додаткової угоди № 5 від 31.12.2003р. до договору оренди № 1/09-02, з якої вбачається, що строк дії договору оренди продовжено сторонами до 01.04.2007р.

На вимогу суду про надання оригіналу зазначеної додаткової угоди № 5 сторони зазначили, що її оригіналу вони надати не мають змоги, ні у позивача, ні у відповідача оригіналу додаткової угоди № 5 від 31.12.2003р. немає. Позивач взагалі заперечує проти підписання зазначеної угоди, вказує на те, що ксерокопія примірника була надана йому відповідачем.

У відповідності до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд не може прийняти ксерокопію додаткової угоди № 5 від 31.12.2003р. у якості належного доказу продовження дії договору оренди № 1/09-02 до 01.04.2007р.

У судовому засіданні сторони посилаються на те, що згідно додаткової угоди № 3 від 01.04.2003р. термін дії основного договору оренди було продовжено до 01.04.2006р.

Аналіз тексту додаткової угоди № 3 від 01.04.2003р. дає змоги дійти висновку про те, що її підписанням сторони виклали у новій редакції п. 1.1. (предмет договору) та пп. 3.1, 3.2 та 3.8 (орендна плата) договору оренди.

Посилання в тексті додаткової угоди № 3 від 01.04.2003р. на те, що “ця додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання і діє з 01.04.2003р. по 01.04.2006р., строком на три роки, а також є невід’ємною частиною договору № 1/09-02 від 23.09.2002р.”, не може вважатися підставою продовження строку дії договору оренди № 1/09-02 від 23.09.2002р. до 01.04.2006р., оскільки в додатковій угоді № 3 про продовження дії договору оренди № 1/09-02 не зазначено.

У відповідності до п. 10.5 договору оренди № 1/09-02 від 23.09.2002р. у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Згідно п. 10.1 договору оренди № 1/09-02 його укладено строком на три роки, що діє з 23.09.2002р. по 23.09.2005р. включно.

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачем відповідачеві за період з 23.09.2005р. по 23.10.2005р. заяв про припинення або зміну умов договору, а тому договір оренди № 1/09-02 від 23.09.2002р. вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, тобто до 23.09.2008р.

Посилання позивача на те, що у відповідності до чинного законодавства укладення договору оренди на строк більше одного року підлягає нотаріальному посвідченню, як зазначено в листі Академії медичних наук України № 2-07/1235 від 26.06.2006р., не прийняті судом до уваги, оскільки у відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до договорів, що були укладені до 01 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільний кодексом України, застосовуються правили цього кодексу щодо підстав, порядку та наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладання, а не порядку укладення та продовження терміну дії цих договорів.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що на даний час договір оренди № 1/09-02 від 23.09.2002р. є чинним.

Відносини оренди рухомого та нерухомого майна, об'єктів майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна» з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук".

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Стаття 783 Цивільного кодексу України передбачає умови розірвання договору найму на вимогу наймодавця. Так, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Таким чином, дострокове розірвання будь-якого договору оренди можливе лише з наведених вище підстав.

Матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем умов договору оренди № 1/09-02. Орендні платежі, які перераховуються відповідачем згідно умов договору оренди, добровільно повертаються йому позивачем з посиланням на закінчення терміну дії договору.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач просить суд розірвати договір оренди, хоча вважає його припиненим.

З урахуванням обставин справи та вимог чинного законодавства суд дійшов до висновку про те, що з підстав, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, вони задоволенню не підлягають.

У відповідності до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, статтею 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», статтями 782, 783 Цивільного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення проголошено 05.03.2008р.

Суддя Дюкарєва С.В.