донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.02.2008 р.                                                              справа №2/355

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

М'ясищева А.М.

суддів

Алєєвої І.В. , Величко Н.Л.

За участю представників сторін:

від позивача – не з’явився

від відповідача –не з’явився

від виконавчої служби –Войтко Н.В. –державний виконавець, довіреність б/н від 12.02.2008р.

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ “СРЗ” м.Маріуполь

на ухвалу

господарського суду Донецької області

від 19.12.2007p.

у справі № 2/355 (суддя Мартюхіна Н.О.)

за скаргою ТОВ “СРЗ” м. Маріуполь

на неправомірні дії державного виконавця Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ТПК “Укрсплав” м.Донецьк

до відповідача –ТОВ “СРЗ” м. Маріуполь

про стягнення 241 896 грн. 58 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.12.2007р. по справі № 2/355 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ “СРЗ” м. Маріуполь про зобов’язання старшого державного виконавця Войтко Н.В. усунути допущене порушення прав та відмінити постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.11.2007р., затверджену начальником Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ; зобов’язання Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ повернути стягнений виконавчий збір у сумі 17 433 грн. 45 коп.

Ухвала суду мотивована тим, що боржником рішення суду добровільно не виконано, тому винесення постанови про стягнення виконавчого збору та його стягнення є правомірним.

Судом зазначено, що в матеріалах виконавчого провадження міститься лист ТОВ “СРЗ” від 14.11.2007р. № ю-3399, в якому боржник повідомляє, що на рахунку в ПУМБ достатньо грошових коштів для погашення заборгованості перед ТОВ “ТПК Укрсплав” в розмірі 174 334 грн. 49 коп. та виконавчого збору і просить списати суму заборгованості. Крім того, повідомляє, що претензій до ВДВС не має.

Заявником не надано будь-яких доказів в розумінні ст. 32 ГПК України, що ним були здійснені дії щодо добровільного виконання рішення суду або він мав такий намір (як то, звернення до державного виконавця з проханням відкласти примусові дії або у будь-який частині оплатив у цей строк кошти безпосередньо стягувачу).

В матеріалах виконавчого провадження відсутні письмові звернення боржника про наявність наміру добровільно виконати рішення суду.

Відносно вимоги скаржника про зобов’язання Приморський ВДВС Маріупольського МУЮ повернути стягнений виконавчий збір у сумі 17 433 грн. 45 коп., суд зазначив, що вона є самостійною вимогою, яка повинна розглядатися у позовному провадженні, а не в порядку, передбаченому ст. 1212 ГПК України.

Оскаржуючи ухвалу суду, ТОВ “СРЗ” просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмінити постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.11.2007р., затверджену начальником Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ та зобов’язати останнього повернути стягнений виконавчий збір в сумі 17 433 грн. 45 коп.

Відповідно до постанови № 2/16055 про відкриття виконавчого провадження від 08.11.2007р. боржнику встановлено строк для добровільного виконання постанови до 13.11.2007р. Згідно ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження” строк для добровільного виконання рішення закінчується 13.11.2007р., а не 12.11.2007р., як вважає виконавча служба та суд першої інстанції. Тому постанова про арешт коштів боржника від 13.11.2007р. прийнята до спливу терміну на добровільне виконання, що є грубим порушенням ст. 30 Закону України “Про виконавче провадження”.

Накладення арешту на рахунки боржника позбавило його можливості добровільно виконати рішення суду в повному обсязі, оскільки сума боргу була зібрана тільки к 13.11.2007р.

При винесенні 13.11.2007р. старшим державним виконавцем Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, порушено п.4.16.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту України від 15.12.1999р. № 74/5, яким визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься після завершення строку, наданого для добровільного виконання, та встановлення, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано.

Висновок суду про те, що вимога про стягнення виконавчого збору повинна розглядатися у позовному провадженні, скаржник вважає помилковим, оскільки згідно ст. 46 Закону України “Про виконавче провадження” виконавчий збір зараховується до коштів виконавчого провадження, а постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена до суду та скасована за поданням державного виконавця начальником відповідного відділу ДВС.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. № 14 “Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб ДВС та звернень учасників виконавчого провадження” суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення не узгоджувався зі строками, встановленими в ч. 2 ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження” і був нереальним.

Вимога про повернення виконавчого збору за своєю суттю є оскарженням дій ДВС і має розглядатися в рамках Закону України “Про виконавче провадження”, який є спеціальним.

Направлення боржником листа № Ю-3399 від 14.11.2007р. не передбачено вимогами діючого законодавства і не є обов’язковим, однак викликано необхідністю відновлення господарської діяльності підприємства.

Приморський ВДВС Маріупольського МУЮ проти апеляційної скарги заперечує та вважає, що всі процесуальні дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України “Про виконавче провадження”.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення державного виконавця, судова колегія встановила.

На виконання рішення господарського суду Донецької області від 23.10.2007р. по справі № 2/355 05.11.2007р. видано наказ про стягнення з ТОВ “СРЗ” на користь ТОВ “ТПК Укрсплав” заборгованості в сумі 139 125 грн., 3% річних в розмірі 1940 грн. 31 коп., індекс інфляції в розмірі 10 372 грн. 66 коп., штраф в розмірі 20 412 грн. 50 коп., витрати по сплаті держмита у сумі 2 368 грн. 49 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 115 грн. 53 коп.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України “Про виконавче провадження”.

Відповідно до вимог ст.24 зазначеного Закону в постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець встановлює боржнику строк для добровільного виконання рішення суду, який не може перевищувати семи днів.

Таким чином, законодавець надав державному виконавцю в межах семи днів право самому вирішувати та встановлювати розумний та реальний строк, протягом якого боржник в змозі виконати рішення суду добровільно.

Приморським ВДВС Маріупольського МУЮ 08.11.2007р. винесено постанову № 2/1605 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищевказаного наказу, пунктом 2 якої встановлено боржнику строк для добровільного її виконання до 13.11.2007р. та попередив боржника, що у разі невиконання рішення в наданий строк, воно буду виконане в примусовому порядку зі стягненням з останнього виконавчого збору в розмірі 10% від суми стягнення і витрат, пов’язаних з проведенням виконавчих дій.

Частиною 2 статті 30 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що у разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливостей добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного отримання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Таким чином, в силу приписів Закону України “Про виконавче провадження” добровільним вважається строк, встановлений державним виконавцем відповідно до ст.24, ст.30 даного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказана постанова державного виконавця отримана боржником 08.11.2007р. (а.с. 83).

Згідно з частиною “б” статті 30 зазначеного Закону якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Частиною 1 статті 46 Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що у разі невиконання рішення у строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми.

Оскільки кінцевою датою добровільного виконання рішення суду державним виконавцем визначено 12.11.2007р., а боржник в добровільному порядку не сплатив суми боргу, старшим державним виконавцем Войтко Н.В. 13.11.2007р. винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10% від фактично стягнутої суми боргу.

З метою стягнення з розрахункового рахунку ТОВ “СРЗ” боргу в сумі 191767 грн. 94 коп. виконавчою службою виставлено платіжну вимогу № 64/2 від 14.11.2007р.

Згідно розрахунку б/н від 15.11.2007р. державним виконавцем Войтко Н.В. Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ розподілено стягнуті з боржника кошти, що надійшли на депозитний рахунок відділу 14.11.2007р. від боржника ТОВ “СРЗ” в сумі 17433 грн. 45 коп., виконавчий збір перераховано до державного бюджету.

Листом № Ю-3399 від 14.11.2007р. боржник повідомив виконавчу службу про достатність коштів на його рахунку в ПУМБ для погашення заборгованості перед ТОВ “ТПК Укрсплав” в розмірі 174 334 грн. 49 коп. та виконавчого збору; просив списати заборгованість та повідомив про відсутність претензій до ВДВС.

За таких обставин господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що дії державної виконавчої служби слід вважати правомірними, а вимоги про повернення суми виконавчого збору необґрунтованими.

Заперечення скаржника про те, що згідно ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження” строк для добровільного виконання рішення закінчується 13.11.2007р., а не 12.11.2007р. необґрунтоване, оскільки ця норма закону визначає, що строк для добровільного виконання рішення не може перевищувати семи днів, а припис державного виконавця до 13.11.2007р. визначає що такі дії повинні закінчитися 12.11.2007р.

Тому постанова про арешт коштів боржника від 13.11.2007р. винесена державним виконавцем відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”.

Крім того, посилання скаржника на те, що накладення арешту на рахунки боржника позбавило його можливості добровільно виконати рішення суду в повному обсязі, тому що сума боргу була зібрана тільки к 13.11.2007р. не може бути прийнято до уваги, оскільки лист ТОВ “СРЗ” від 14.11.2007р. № ю-3399 свідчить про відсутність наміру добровільно виконати судове рішення.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що ухвала суду відповідає матеріалам справи, вимогам чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Керуючись ч.1 п. 1 ст. 103, ст. 104, ст. 105, ст. 106, ст. 1212 ГПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Донецької області від 19.12.2007р. залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий          А.М. М'ясищев

Судді:          І.В. Алєєва

Н.Л. Величко

Надруковано:

1.          ТОВ “СРЗ”

2.          Приморський ВДВС Маріупольського МУЮ

3.          господарському суду Донецької області

4.          у справу (2 прим.)