ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2008 р.

№ 2-7/8856-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційного подання

Заступника прокурора Автономної Республіки Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.09.2007 р.

у справі

господарського суду АР Крим

за позовом

ТОВ "Дімекс"

до

3-ті особи

Фонду майна АР Крим

Міністерство охорони здоров'я України

Санаторій "Юність" Міністерства охорони здоров'я України

про

спонукання укласти договір,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Даниленко С.І. (дов. від 04.11.08),

відповідачів: Пясецька К.В. (дов. від 29.12.07 № 01/5446),

3-тьої особи-1: Дяк Ю.М. (дов. від 19.09.08 № 14.13/149),

3-тої особи-2: Смирнов В.В. (дов. від 27.03.08),

Генпрокуратури: Сахно Н.В.,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 10.07.2007 господарського суду АР Крим позов задоволено. Зобов`язано Фонд майна АР Крим укласти з ТОВ "Дімекс" договір купівлі-продажу нерухомого майна у складі: кліматопавільон, прохідна, госпблок, підпірні стіни, кам'яні сходи, будівля хлораторної, яке знаходиться на балансі санаторію „Юність”, та розташоване за адресою: вул. Советська, 39, смт. Сімеїз, м. Ялта. Пунктом 3 резолютивної частини рішення зазначено, що у разі не укладення в десятиденний термін з дня набрання чинності рішення суду Фондом майна АР Крим з позивачем договору купівлі-продажу, такий договір вважається укладеним в редакції позивача, зміст якого викладено судом в пункті 2 резолютивної частини рішення.

Постановою від 17.09.08 Севастопольського апеляційного господарського суду вказане вище залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями Заступник прокурора Автономної Республіки Крим вніс до Вищого господарського суду України касаційне подання і просить їх скасувати з огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів знаходить необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов договору оренди державного нерухомого майна від 05.08.2003 року, укладеного між Санаторієм "Юність" та ТОВ "Дімекс" останнім прийнято в орендне користування державне нерухоме майно, що знаходиться на балансі санаторію на праві повного господарського відання, у складі: службової будівлі та двох кліматопавільйонів (загальною площею 295,6 м2), двох тентових навісів (загальною площею 301,8 м2), опірних стін, кам'яних сходів, санвузла (площею 11,2 м2) та будівлі хлораторної (площею 20 м2), яке розташоване за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Сімеїз, вул. Советська, 39, з метою організації підприємницької діяльності в галузі охорони здоров'я.

Крім того, 20.05.2004 року між Фондом майна Автономної Республіки Крим та ТОВ "Дімекс" укладено договір оренди державного нерухомого майна, - будівлі корпусу № 3 та грального майданчика, які розташовані за адресою: вул. Радянська, 39, смт. Сімеїз, м. Ялта та знаходяться на балансі санаторію "Юність", за умовами якого орендар - ТОВ "Дімекс" має право з дозволу орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, здійснювати його реконструкцію, технічне переобладнання, які обумовлюють підвищення його вартості, погоджувати з орендодавцем проектно-кошторисну документацію на проведення невідокремлюваних поліпшень орендованого майна.

Судами з’ясовано, що факт здійснення будівельних робіт на суму 1291470 грн., спрямованих на поліпшення орендованого позивачем приміщення, встановлено рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.10.2005 року у справі № 2-17/10681-2005 за позовом ТОВ "Дімекс" до Фонду майна Автономної Республіки Крим, залишеного без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду.

Також, рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.10.2005 року, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.10.2005 року, у справі № 2-17/10681-2005 встановлено, що позивач набув право на приватизацію орендованого об`єкту шляхом викупу на підставі здійснення невідокремлюваних поліпшень, наявність такого права підтверджено матеріалами справи та нормами законодавства; спірне нерухоме майно, що знаходиться на балансі санаторію „Юність” та розташоване за адресою: вул. Радянська, 39, смт. Сімеїз, м. Ялта вже віднесено до переліку об’єктів, які підлягають приватизації, тому, рішення про приватизацію майна вважається прийнятим. У зв`язку з цим, додаткового затвердження необхідного переліку об`єктів приватизації Фондом державного майна України у даному випадку не потребується; зобов`язано Фонд майна АР Крим прийняти рішення про включення нерухомого майна, що знаходиться на балансі санаторію „Юність”, розташованого за адресою: вул. Радянська, 39, смт. Сімеїз, м. Ялта до переліку об`єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу.

З огляду на вказані обставини рішенням господарського суду АР Крим від 18.10.2005 року у справі №2-17/10681-2005, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.01.2006 року, Фонд майна АР Крим зобов'язано прийняти відповідне рішення, яким орендоване ТОВ „Дімекс” майно у складі: кліматопавільон, прохідна, госпблок, підпірні стіни, кам'яні сходи, будівля хлораторної, яке знаходиться на балансі санаторію „Юність” та розташоване за адресою: вул. Радянська, 39, смт. Сімеїз, м. Ялта, повинно бути включено у перелік об'єктів державної власності групи „А”, які підлягають приватизації шляхом викупу.

Судами також враховано, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов’язання, встановленого наведеними вище судовими актами, ТОВ "Дімекс" звернулось до суду з позовом про зобов'язання органу приватизації виконати дії, пов'язані зі здійсненням процесу підготовки об'єкту оренди до приватизації, який було задоволено постановою від 02.10.2006 року господарського АР Крим у справі №2-17/5725-2006А, якою Фонд майна АР Крим зобов'язано у 2-х місячний термін з дня набрання рішенням законної сили виконати дії, пов'язані зі здійсненням процесу підготовки спірного об'єкту до приватизації, а саме: визначити ціну продажу об'єкту, який підлягає приватизації шляхом викупу, підготувати та опублікувати інформацію про об'єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших печатних видавництвах, визначених органами приватизації (ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.11.2006 року постанову суду першої інстанції від 02.10.2006 року у справі № 2-17/5725-2006А залишено без змін).

Подальша бездіяльність з боку Фонду майна АР Крим щодо виконання вказаних вище судових рішень у справах № 2-17/10681-2005 та № 2-17/5725-2006А, стала підставою для звернення ТОВ "Дімекс" до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом. Постановою господарського суду АР Крим від 23.08.2006 року у справі №2-20/13233-2006А, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.11.2006 року, було визнано противоправною бездіяльність Фонду майна Автономної Республіки Крим щодо не приватизації державного майна у складі службової споруди, двох кліматопавільйонів, двох тентових навісів, опорних стін, кам'яної дробини, санвузла та будівлі хлораторної, розташованих за адресою: м. Ялта, смт. Сімеїз, вул. Советська, 39, які знаходяться на балансі санаторію "Юність" шляхом викупу орендарем - ТОВ "Дімекс", визнано за ТОВ "Дімекс" право на приватизацію шляхом викупу орендованого спірного державного майна та зобов`язано Фонд майна АР Крим вчинити дії по виконанню обов'язку в натурі щодо приватизації шляхом викупу ТОВ "Дімекс" орендованого державного майна.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає. що судами попередніх інстанцій обгрунтовано враховано положення ч. 5 ст. 124 Конституції України та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про судоустрій України", згідно яких судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Положення щодо обов’язковості виконання судових рішень, ухвал, постанов господарського суду встановлено ст. 115 Господарського процесуального кодексу.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів, закріплених статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачається примусове виконання обов'язку в натурі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами попередніх інстанцій правомірно враховано те, що відповідачем не було надано суду доказів виконання судових рішень у справах № 2-17/10680-2005, 2-20/13233-2006А та 2-17/5725-2006А.

При цьому посилання прокурора в касаційному поданні на недотримання судом першої інстанції порядку приватизації, встановленого статтею 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не приймаються судом до уваги, оскільки вказані обставини не є предметом дослідження у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судове рішення прийнято при правильному застосуванні норм процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову від 17.09.2007 Севастопольського апеляційного господарського суду у справі № 2-7/8856-2007 залишити без змін.

Головуючий Божок В.С.

Судді Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.