ОбычныйТерминСписокопределенийАдресЦитатыФорматированныйконецформыначалоформы
СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 січня 2008
р.

№
8/12/11/1093

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.
–головуючого, Рогач Л.І., Мачульський Г.М.

перевіривши матеріали
касаційної скарги

Суб’єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

на постанову

Житомирського
апеляційного господарського суду від 30.10.2007

у справі

№8/12/11/1093

господарського
суду

Хмельницької області

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства "Катіон"

до

1) Товариства
з обмеженою відповідальністю "Глобал-Авто" 2) Суб’єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 3) Акціонерного комерційного банку
"Україна" в особі Хмельницької обласної дирекції АКБ "Україна"

третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

ОСОБА_2

про

витребування майна
із чужого незаконного володіння

ВстановиВ:

Перевіривши матеріали
касаційної скарги суб’єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 та доданих до неї документів, колегія суддів дійшла висновку, що вона не може
бути розглянута Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам
розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Так, визначаючи
розмір ставки державного мита, яке підлягає сплаті до державного бюджету, заявником
не було враховано наступне.

Відповідно до частини
4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України, до касаційної скарги
додаються, зокрема, докази сплати державного мита.

Згідно частини
1 статті 46 цього Кодексу державне мито сплачується в доход державного бюджету в
порядку і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати
державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне
мито”.

Відповідно до підпункту
"г" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне
мито" державне мито із касаційних скарг на рішення та постанови господарських
судів сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання
заяви для розгляду спору у першій інстанції, а із спорів майнового характеру
–50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Підпунктом
"а" цієї статті передбачено, що із заяв майнового характеру, що подаються
до господарських судів, державне мито сплачується в розмірі 1 відсотку ціни позову,
але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян.

Підпунктом
"б" із позовних заяв немайнового характеру 5 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до п.33
наказу Головної державної податкової інспекції від 22 квітня 1993 року за №15
"Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та справляння державного
мита" з позовних заяв, що носять одночасно майновий і немайновий характер,
державне мито сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового
характеру, і за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру.

Оскаржуючи прийняті
у справі судові акти, суб’єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 у касаційній скарзі просить скасувати постанову Житомирського апеляційного
господарського суду від 30.10.2007 та рішення господарського суду Хмельницької області
від 13.10.2007 і направити справу на новий розгляд до господарського суду Хмельницької
області. Тобто, заявник фактично просить переглянути зазначені судові акти у повному
обсязі, які включають як майнові так і немайнові вимоги, враховуючи, що вартість
майнових вимог визначена у попередніх судових документах.

За таких обставин,
додану до матеріалів касаційної скарги надано квитанцію від 29.11.2007 про перерахування
СПД ОСОБА_1 державного мита в сумі 85, 00 грн. за подання касаційної
скарги не може бути визнане судом належним доказом сплати державного мита у встановленому
законодавством розмірі, оскільки мито обраховано тільки з врахуванням вимог немайнового
характеру.

Після усунення зазначених
недоліків позивач не позбавлений права подати належно оформлену касаційну скаргу
у порядку, встановленому розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене,
керуючись статтями 86, 108, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
суб’єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на рішення господарського
суду Хмельницької області від 13.10.2007 та постанову Житомирського апеляційного
господарського суду від 30.10.2007 у справі № 8/12/11/1093 повернути без розгляду.

Головуючий Т.Дроботова

Судді Л.Рогач

Г.Мачульський