СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.08                                                                                 Справа № 9/139пд.

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Прокурора м. Лисичанська в інтересах держави в особі Лисичанської міської ради Луганської області

до Кредитної спілки «Лисичанська кредитна спілка», м. Лисичанськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –Відділ культури Лисичанської міської ради

про визнання договору недійсним

в присутності представників:

від заявника –Кадацький М.В., посв. № 944 від 10.01.06,

від позивача –Зиль О.В., гол.юрисконсульт, дов. № 1263-01/16 від 02.04.08,

від відповідача –Шенькарук С.М., юрист, дов. № 1 від 21.02.06,

від 3-ї особи –Фрейлін І.П., зав. від. культури, розпорядження № 128к від 27.07.07.

Провадження у справі 11.05.07р. було зупинено у зв'язку із розглядом судами адміністративної юрисдикції першої та апеляційної інстанції позову прокурора м. Лисичанська про визнання рішення Лисичанської міськради від 21.03.05р. частково не чинним.

Суть спору:          прокурор звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

·          визнати договір купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 05.05.05р., укладений між Лисичанською територіальною громадою та відповідачем, недійсним,

·          зобов’язати відповідача повернути територіальній громаді в натурі одержане на виконання цього правочину.

Представник позивача, Лисичанської міської ради, у судовому засіданні не підтримує позов, з наступних підстав.

Спірне приміщення є власністю територіальної громади м. Лисичанську і знаходиться на балансі Лисичанського КП «ЖЕК № 3»та ніколи не були і не є власністю художньої школи, ніколи не знаходилися на балансі відділу культури, відділу освіти, художньої школи. Остання є користувачем частини приміщень, які були передані їй в безоплатне користування Лисичанською міською радою з метою виконання учбово-виховної роботи.

Позивачем затверджений Єдиний реєстр об’єктів права комунальної власності, згідно з яким за Лисичанською художньою школою не зареєстроване нерухоме майно, власного нерухомого майна вона не має, тому посилання прокурора на Закони України «Про освіту»та «Про позашкільну освіту»є необґрунтованим.

Рішенням позивача від 21.03.05р. № 883 спірне нежитлове приміщення площею 92,6 кв. м., орендарем якого був відповідач, було включене в Перелік об’єктів комунальної власності, які підлягають відчуженню у 2005 році.

Позивач стверджує, що спірне приміщення правомірно включено до категорії об’єктів групи «А», оскільки відповідно до Державної програми приватизації до цієї категорії відносяться цілісні майнові комплекси державних, орендних підприємств, виділені в самостійні підприємства, окремо визначене майно, у т.ч. споруди та нежитлові приміщення.

Щодо категорії об’єктів групи «Ж», то до неї відносяться, незалежно від вартості, об’єкти охорони здоров’я, освіти, культури, мистецтва, преси тощо.

Крім того, спірний договір купівлі-продажу не суперечить вимогам Законів України «Про освіту», «Про позашкільну освіту», оскільки приміщення ні в якій мірі не відноситься до об’єктів культури чи освіти.

Позивач посилює свої доводи посиланням на ст.ст. 215, 216 ЦК України та рішення постійної депутатської комісії міської ради з питань депутатської діяльності, законності та інформації і рішення міської ради № 240 від 22.03.07р.

Відзивом на позовну заяву від 22.03.07р. № 194 відповідач, Лисичанська кредитна спілка, вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Підставою для укладення спірного договору є рішення позивача № 885 від 21.03.05р., (рішення на час розгляду справи не скасоване, не визнано недійсним) яким визначено порядок приватизації майна, що є предметом договору. Цей договір укладено відповідно до ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», нотаріально посвідчено, проведено відповідну державну реєстрацію, тобто порушень законодавства при його укладенні не було.

В обгрунтування позову прокурор виклав наступне.

Проведеною прокуратурою м. Лисичанська перевіркою щодо законності приватизації об’єктів освіти, що фінансуються з бюджету, встановлено, що між позивачем та відповідачем 05.05.05р. укладено спірний договір купівлі-продажу приміщення шляхом викупу. За цим договором позивач передав у власність відповідачу нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 92,6 кв. м., площею забудівлі 115,5 кв. м., яке знаходиться за адресою: 93120, Луганська обл., м. Лисичанськ, пр-т Леніна, 100, у т.ч. приміщення:

·          № 1 площею 2,7 кв. м.,

·          № 2 площею 72,0 кв. м.,

·          № 3 площею 3,7 кв. м.,

·          № 4 площею 2,5 кв. м.,

·          № 5 площею 3,5 кв. м.,

·          № 6 площею 8,2 кв. м.

а відповідач прияняв приміщення і сплатив 50 746,80 грн.

Прокурор вважає, що спірний договір укладено у порушення вимог чинного законодавства з таких причин.

Згідно рішення виконавчого комітету Лисичанської міськради № 350 від 31.10.91р. Про затвердження актів державної комісії було затверджено акт державної приймальної приймальної комісії щодо прийому в експлуатацію підліткового клубу, розташованого у житловому будинку № 4 по проспекту Леніна м. Лисичанська, де знаходиться Лисичанська дитяча художня школа, яка відноситься до об’єктів освіти та фінансується з місцевого бюджету.

Відповідно до п. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту»об’єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов’язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Відповідно до Закону України «Про державну програму приватизації на 2000 рік»спірне приміщення, на думку прокурора, повинно було віднесено до категорії об’єктів групи «Ж», проте було віднесене до категорії об’єктів приватизації групи «А»і приватизоване.

Прокурор також посилається на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 121 Конституції, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру».

Суд вважає вимоги прокурора такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій»суди при здійсненні правосуддя повинні забезпечувати на засадах верховенства права захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суть спірних правовідносин за цією справою зводиться до питань чи мав позивач право укласти спірний договір купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 05.05.05р. та чи є підстави для визнання цього договору недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України:

·          зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства,

·          особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності,

·          волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі,

·          правочин має вчинятися у формі, встановленій законом,

·          правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України:

·          підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу,

·          якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Прокурор вважає, що спірний договір укладено у порушення вимог чинного законодавства, проте таке твердження спростовуються наявними у матеріалах справи документами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

По-перше, матеріали справи містять копію постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 29.10.07р. по справі № 2а-144/2007р. та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.03.08р. за цією справою, якими відмовлено прокурору м. Лисичанську у позові про визнання нечинним та скасування рішення Лисичанської міськради № 885 від 21.03.05р., яке було підставою укладення спірного за цією справою угоди купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 05.05.05р.

По-друге, спірний договір не порушує публічний порядок, не суперечить чинному законодавству України, відсутні й інші причини для визнання його недійсним (нікчемним), тому підстави для задоволення позову відсутні.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          У задоволенні позову щодо:

·          визнання договору купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 05.05.05р., укладений між Лисичанською територіальною громадою та відповідачем, КС "Лисичанська кредитна спілка", недійсним,

·          зобов’язання відповідача повернути територіальній громаді в натурі одержане на виконання цього правочину

відмовити.

Рішення набирає чинності після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 08.04.08р.

Суддя                                                             А.Г.Ворожцов