ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 40/7

24.06.08

За позовом Дніпровська транспортна прокуратура м. Києва

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекс-ЛТД"

про виселення з орендованого майна

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від прокуратури: Коряжміна Г.М. посв.. № 12 від 24.01.2008, Рибалка Ю.В. посв. № 47 від 12.03.2008;

від позивача-1: не з’явився;

від позивача-2: Акімова А.В. за дов. № 2149-Н від 20.12.2007;

від відповідача: Пшеничний Ю.М. за дов. № 19 від 22.05.2008, Ракітіна Л.Д. за дов. № 20 від 22.05.2008;

від третьої особи –не з’явився.

В засіданні приймали участь.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулася Дніпровська транспортна прокуратура в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі Позивач-1), Комунального підприємства «Київський метрополітен»(далі Позивач-2) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-ЛТД»(далі Відповідач) про виселення з орендованого майна (частини приміщення вестибюлю станції метро «Позняки»загальною площею 87 кв.м. та передачу зазначеного майна за актом прийому-передачі майна Комунальному підприємству «Київський метрополітен».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.05.2008 року порушено провадження у справі № 40/7, розгляд справи призначено на 27.05.08 року о 12:30.

В судовому засіданні 27.05.08 року Позивач-1 не з’явилася, вимоги ухвали від 12.05.08 р. не виконав, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином.

Позивач-2 у судове засідання з’явився, вимоги ухвали від 12.05.08р. виконав.

Представник Дніпровської транспортної прокуратури м. Києва у судове засідання з’явився заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання з’явився та подав на розгляд суду клопотання про залишення позовної заяви Дніпровської транспортної прокуратури м. Києва без розгляду, посилаючись на ст.81 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з тим, що прокурором у позовній заяві невірно визначено Позивача в особі Комунального підприємства «Київський метрополітен».

У зв’язку із заявленим клопотанням суд оголосив перерву до 03.06.2008р.

У судовому засідання 03.06.2008р. суд на місці ухвалив відмовити Відповідачу у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Продовжено розгляд справи по суті.

Представник Позивача-2 надав суду додаткові пояснення в обґрунтування позовних вимог.

Представник Дніпровської транспортної прокуратури м. Києва та Позивача-1 у судове засідання не з’явилися.

Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у позові повністю.

В процесі розгляду справи виникла необхідність уточнення позицій сторін та залучення інших учасників судового процесу.

Ухвалою від 03.06.2008р. суд відклав розгляд справи на 19.06.08р. та ухвалив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Окрім цього зобов’язав Третю особу надати суду письмові пояснення по суті спору, та надати на підтвердження статусу юридичної особи установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності та довідку з органів статистики про знаходження в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій на дату прийняття ухвали.

Суд також зобов’язав Позивача-1 надати письмове пояснення по суті спору; Позивача-2 надати додаткові пояснення з посиланням на норми договору оренди № КД-155 від 02.01.1998р. та норми чинного законодавства для з’ясування, які саме договірні зобов’язання порушив (порушував) Відповідач. Додаткові пояснення направити відповідачу, докази направлення надати суду.

Явку представників сторін у судове засідання 19.06.2008р. визнано судом обов’язковою.

У судове засідання 19.06.2008 представник Позивача-1 не з’явився, через канцелярію суду направив пояснення на позовну заяву, де зазначив, що підтримує позовні вимоги Дніпровської транспортної прокуратури у повному обсязі.

Представник Позивача-2 надав суду додаткові письмові пояснення.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених в письмовому відзиві на позов.

Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради вимоги ухвали суду від 03.06.2008 не виконав, уповноваженого представника не направив у судове засідання, про час та місце слухання справи № 40/7 належним чином повідомлений.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників прокуратури, Позивача-2, Відповідача, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтуванні позовних вимог Дніпровська транспортна прокуратура м. Києва стверджує, що в процесі проведення перевірки дотримання вимог чинного законодавства України про оренду комунального майна в Комунальному підприємстві «Київський метрополітен»(Позивач-2), встановлено: 02.01.1998 року між Позивачем-2 та Відповідачем укладено договір оренди № КД–155. Відповідно до п. 1.1. укладеного договору Відповідач отримав у строкове платне користування частину нерухомого майна, а саме, приміщення вестибюлю станції метро «Позняки»загальною площею 87 кв.м.

Згідно з п. 10.1. зазначеного договору строк дії договору становить 3 роки, тобто з 02.01.1998р. по 31.12.2000р.

Дніпровська транспортна прокуратура м. Києва вважає, що відповідно до п. 10.6. договору в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом місяця він вважається продовженим на той же термін та на тих же умовах, які були передбачені договором.

З посиланням на додаткові угоди № 9 (148) від 10.04.2001р. та №11 (456) від 17.06.2002р. дію договору продовжено з 14.03.2002.р. по 14.03.2005р. (на три роки) згідно рішення Київської міської ради №360/1794 від 14.03.2002р. та відповідно до рішення Київської міської ради від 31.03.2005р. № 211/2786, прокурор вважає, що термін дії договору оренди продовжено до 01.05.2005р.

Посилаючись на лист повідомлення від 29.04.05р. № 857-Н Дніпровська транспортна прокуратура м. Києва стверджує, що Позивач-2 повідомив Відповідача про закінчення терміну дії договору оренди та можливість його продовження лише на підставі рішення Київської міської ради, а в разі відсутності такого рішення про необхідність звільнення орендованої площі з оформлення акту повернення орендованого майна.

Рішенням Київської міської ради від 02.02.06р. №23/3114 Відповідачу продовжено термін дії договору на 364 дні.

Керуючись ст. 11 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” оцінка об’єкта оренди передує укладенню договору оренди. В той час, як стверджує прокурор Відповідачем не надано висновок про вартість орендованого майна, затверджений Головним управлінням комунальної власності м. Києва. Окрім зазначеного, прокурор вважає, що сторони договору повинні були переглянути розмір орендної плати, відповідно до методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київської міської ради від 28.09.06р. № 34/91, таке твердження прокурор підтверджує посилаючись на ст. 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та п. 3.2. договору оренди відповідно до якого розмір орендної плати може бути переглянутий на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку.

Як стверджує прокуратура Позивачем-2 підготовлено пропозиції щодо оплати договору оренди, однак Відповідачем не переукладено договір оренди і вказані пропозиції Позивача-2 проігноровано, зміни до договору оренди № КД-155 не внесено, акт прийому –передачі про повернення орендованого приміщення не складено, Відповідач продовжує користуватись спірним майном.

Зазначені дії Відповідача, як вважає прокурор, є порушення норм чинного законодавства, а саме: ч.1 ст. 785 ЦК України, п.2 ст. 26 та п. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п.2 ст. 291 ГК України. А тому, на думку прокурора, як наслідком дій Відповідача, доцільним є виселення Відповідача із орендованого приміщення.

Позивачем-1 та Позивачем-2 підтримано позовні вимоги прокуратури Дніпровського району м. Києва у повному об’ємі та надано суд відповідні пояснення.

У судовому засіданні 27.05.2008р. Відповідачем надано письмові пояснення по суті заявленого позову. Зокрема відповідач вважає безпідставними твердження прокуратури та позивачів (Позивач-1 та Позивач-2) оскільки, договір оренди, як стверджує Дніпровська транспортна прокуратура, справді продовжено до 14.03.2005р., однак при укладенні зазначених вище додаткових угод сторони визначили що у всьому іншому, що не передбачено додатковою угодою (п.3 Додаткової угоди № 11 (456) від 17.06.2002р.), сторони керуються договором № КД-155 від 02.01.98 року та додатковими угодами та додатками до нього.

На підтвердження своїх тверджень Відповідач посилається на Закон України «Про оренду державного та комунального майна»та вважає, що відносини сторін, що продовжуються слід врегульовувати із застосуванням норм Цивільного та Господарського кодексів України. Так Відповідач, посилаючись на ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та норму ст. 764 ЦК України вважає, що лист Позивача-2 № 857-Н від 29.04.05р., про який зазначає прокурор, не є заявою про припинення договору оренди.

Відповідач зазначає також, що у встановлений ст. 764 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», місячний строк після закінчення договору оренди (з 14.03.05р. по 14.04.05р та з 16.03.2008р по 16.04.2008) сторони договору не робили ніяких заяв про припинення або зміну умов договору. Як стверджує Відповідач, договір оренди діє на умовах визначених сторонами при укладенні оскільки, він сплачує орендну плату за користування, яку приймає Позивач-2, що є додатковим підтвердженням чинності договору. На підтвердження даних обставин Відповідачем надано суду платіжні доручення.

Окрім цього у судовому засіданні Відповідачем було подано на розгляд суду клопотання про відмову Позивачу у позові на підставі ст. 81 ГПК України, у зв’язку тим, що прокурором не вірно визначено Позивача в особі Комунального підприємства «Київський метрополітен». Суд відмовив у задоволенні клопотанні Відповідача, оскільки вважає, що Дніпровською транспортною прокуратурою вірно визначено позивачами Київську міську раду та Комунальне підприємство «Київський метрополітен»з огляду на наступне. В позовній заяві від 31.03.08 № 84 а.п.р. прокуратурою зазначено: «в спорі, де виникли інтереси держави в особі Київської міської ради та Комунального підприємства «Київський метрополітен»збігаються повністю». Таке твердження прокурор обґрунтував з посиланням на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»та положення Статуту Комунального підприємства «Київський метрополітен». Оскільки, враховуючи положення п.6 ст. 15, п.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»можна прийти до висновку, що Київська міська рада делегувала повноваження стосовно оренди комунального майна КП «Київський метрополітен»шляхом прийняття відповідних рішень «Про передачу у користування нежилих приміщень».

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення надані сторонами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Керуючись ст. 42 ГПК України правосуддя у судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 36 ГПК України письмовими доказами є документи та матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до додаткових угод № 9 (148) від 10.04.01р. та №11 (456) від 17.06.02р. дію договору продовжено з 14.03.02.р. по 14.03.05р. (на три роки) згідно рішення Київської міської ради №360/1794 від 14.03.02р. та відповідно до рішення Київської міської ради від 31.03.2005р. № 211/2786 Дніпровська транспортна прокуратура м. Києва вважає, що термін дії договору оренди продовжено до 01.05.05р. Рішенням Київської міської ради від 02.02.06р. №23/3114 Відповідачу продовжено термін дії договору на 364 дні.

Лист повідомлення від 29.04.05р. № 857-Н Дніпровська транспортна прокуратура м. Києва вважає доказом того, що Позивач-2 повідомив Відповідача про закінчення терміну дії договору оренди та можливість його продовження лише на підставі рішення Київської міської ради, а в разі відсутності такого рішення про необхідність звільнення орендованої площі з оформлення акту повернення орендованого майна.

Рішенням Київської міської ради від 02.02.06р. №23/3114 Відповідачу продовжено термін дії договору на 364 дні.

Керуючись ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»оцінка об’єкта оренди передує укладенню договору оренди. В той час, як стверджує прокурор Відповідачем не надано висновок про вартість орендованого майна, затверджений Головним управлінням комунальної власності м. Києва. Окрім зазначеного орган прокуратури вважає що сторони договору повинні були переглянути розмір орендної плати, відповідно до методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київської міської ради від 28.09.06р. № 34/91, твердження підтверджує посилаючись на ст. 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та п. 3.2. договору оренди відповідно до якого розмір орендної плати може бути переглянутий на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку.

Як стверджує прокуратура Позивачем-2 підготовлено пропозиції щодо оплати договору оренди, однак Відповідачем не переукладено договір оренди і вказані пропозиції Позивача-2 проігноровано, зміни до договору оренди № КД-155 не внесено, акт прийому-передачі про повернення орендованого приміщення не складено, Відповідач продовжує користуватись спірним майном.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення терміну дії договору, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк який був раніше встановлений договором.

Зважаючи на той факт, що правовідносини сторін продовжувалися після дати припинення визначеної сторонами у договорі та відсутність вимоги щодо звільнення орендованого приміщення зі сторони Позивача-2, протягом місяця з моменту припинення дії договору, договір оренди № КД-155 слід вважати продовженим та таким, що діє на умовах визначених сторонами при укладенні договору та додаткових угод до нього.

Керуючись ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов’язання, що виникли на основі цього договору.

В порядку, передбаченому ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи, якими Відповідач підтверджує сплату орендної плати за договором № КД-155, не має підстав вважати такі дії порушенням умов договору, наслідком яких може бути виселення із орендованого приміщення.

Відповідно до статті 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору.

Керуючись ст. 286 ГК України зміна розміру орендної плати відбувається за погодженням сторін, а також в інших випадках передбачених законодавством.

Сторонами при укладенні договору оренди № КД-155 визначено «розмір орендної плати може бути переглянутий на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку».

З огляду на зазначене суд вважає, що лист-повідомлення направлені Позивачем-2 Відповідачу слід розуміти, як пропозицію щодо зміни істотних умов договору, яка надійшла в період коли сторони своїми діями фактично погодили (продовжували виконувати умови договору на попередньо погоджених умовах) продовження договору №КД-155 на попередньо визначених умовах. Відповідно до змісту договору та зазначених норм законодавства відмова від прийняття пропозиції щодо внесення змін, чи доповнень не є порушенням умов договору, оскільки прийняття пропозиції, чи відмова від неї є правом сторони, а не обов’язком за договором.

Водночас чинне законодавство надає право сторонам у випадку недосягнення згоди щодо зміни чи розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду ( ст.188 ГК України).

Заявлені Дніпровською транспортною прокуратурою м. Києва позовні вимоги, підтримані Позивачем-1 та Позивачем-2, а саме: виселення із займаного Відповідачем приміщення не відповідають обставинам справи та способу захисту прав, які надані учасникам господарських правовідносин у розглянутому судом випадку.

Зважаючи на встановлені вище факти, та наявні у матеріалах справи докази, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню заявлені Дніпровською транспортною прокуратурою м. Києва в інтересах Позивача-1 та Позивача-2 позовні вимоги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 42, 32, 36, 43, 82-85 ГПК України; ст.ст. 651, 764 ЦК України; ст.ст.180, 189, 286 ГК України, Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Пукшин Л.Г.