ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2008 р.

№ 15/130

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кочерової Н.О.

суддів:

Рибака В.В.

Черкащенка М.М.

розглянув

касаційну скаргу

приватного підприємства фірми "Кубера"

на постанову

від 11.10.2007 Львівського апеляційного господарського суду

у справі

№ 15/130 господарського суду Рівненської області

за позовом

військової частини 3002 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України

до

приватного підприємства фірми "Кубера"

про

за зустрічним позовом про

зобов’язання повернути орендоване за договором оренди № 35 від 01.01.2004 майно, звільнити займане приміщення, передане в користування відповідно до п.1.1. договору

стягнення 97 959,78 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Кріль О.С. дов. від 08.01.2008

від відповідача Махаринець Д.Є. дов. від 01.01.2008

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007 року військова частина 3002 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України звернулась до господарського суду з позовом до приватного підприємства фірми "Кубера" про зобов’язання повернути орендоване за договором оренди № 35 від 01.01.2004 майно та звільнити займане приміщення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що укладений між сторонами договір оренди № 35 від 01.01.2004 нежитлового приміщення по вул. С. Бандери, 14а в м. Рівне припинив свою дію, а відповідач в добровільному порядку ухиляється звільнити безпідставно займане приміщення.

В травні 2007 року приватне підприємство фірма "Кубера" звернулось до господарського суду з зустрічним позовом до військової частини 3002 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування вартості капітального ремонту орендованої за спірним договором будівлі в сумі 97 959,78 грн.

Обґрунтовуючи зустрічний позов посилалось на проведений в період з 1999 року по 2006 рік з відома орендодавця капітальний ремонт орендованого майна, у зв’язку з чим відповідно до ст. 778 ЦК України орендар має право на відшкодування вартості необхідних витрат.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 03.07.2007 (суддя Коломис В.В.) первісний позов задоволено.

Зобов’язано приватне підприємство фірму "Кубера" звільнити орендоване за договором № 35 від 01.01.2004 приміщення площею 53,37 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Ст. Бендери, 14а.

В задоволені зустрічного позову відмовлено.

Задовольняючи первісний позов, господарський суд виходив з його обґрунтованості.

Відмовляючи в зустрічному позові, господарський суд виходив з того, що військова частина не надавала згоди на те, щоб приватним підприємством були здійснені поліпшення, які не можна відокремити, крім того, в матеріалах справи відсутній узгоджений сторонами кошторис на виконання робіт на суму 97 959,78 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.10.2007 (судді: Юрченко Я.О. –головуючий, Процик Т.С., Галушко Н.А.) рішення залишено без змін, з тих же підстав.

В касаційній скарзі приватне підприємство фірма "Кубера" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду і відмовити позивачу за первісним позовом, а зустрічний позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами, 01.01.2004 між військовою частиною 3002 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (орендар) та приватним підприємством фірмою "Кубера" укладено договір оренди № 35, відповідно до умов якого військова частина передала фірмі в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - приміщення площею 53,37 кв.м, яке розташоване окремо від інших будівель на території п’ятого батальйону військової частини 3002 за адресою: м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 14а.

Пунктом 9.1 сторонами встановлено термін дії договору з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Відповідно до п.9.6 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору після закінчення строку його дії протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах, які ним були передбачені.

Зазначене передбачено також ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 1 ст. 764 Цивільного кодексу України.

Господарськими судами встановлено, що військова частина 3002 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України неодноразово зверталася до приватного підприємства фірми "Кубера" з листами-повідомленнями та претензіями від 14.11.2006, від 18.12.2006, від 09.01.2007 щодо звільнення орендованого майна в зв’язку з закінченням терміну дії договору і відсутності наміру в подальшому його пролонгації. Натомість відповідач, в порушення умов договору, взятих на себе за договором зобов’язань та діючого законодавства, орендоване приміщення в установленому порядку не звільнив.

Відповідно до п.9.10 договору чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Зазначене передбачено також ч.2 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Як вбачається з матеріалів справи, термін дії договору оренди нежилого приміщення від 01.01.2004 закінчився 31.12.2005 у зв’язку з небажанням орендодавця продовжити його на 2006 рік та відповідним попередженням орендаря.

Вказана обставинами встановлена також рішенням господарського суду Рівненської області від 17.04.2006 у справі № 19/42 про розірвання договору оренди № 35 від 01.01.2004 між тими ж сторонами, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2006.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, звільнені від повторного доказування.

При цьому, судом встановлено також, що зобов’язання за договором оренди приміщення від 12.10.1998 з в/ч 3049, на який посилається приватне підприємство, припинені на підставі ч.2 ст.604 ЦК України, в зв’язку з укладенням нового договору.

Відповідно до п.4.5 договору, ч.1 ст.785 ЦК України, ч.1 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу.

Отже, господарські суди як першої, так і апеляційної інстанцій, правомірно задовольнили первісний позов та виселили приватне підприємство фірму "Кубера" з орендованого приміщення у зв’язку з припиненням дії договору оренди № 35 від 01.01.2004.

Відповідно до частин 1,3,5 статті 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця; якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю; якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Зазначене передбачено також ч.2 ст.27 Закону України "Про оренду державного і комунального майна".

Судовими інстанціями встановлено, та позивачем за зустрічним позовом не надано доказів того, що військова частина, як орендодавець, надавало згоду на здійснення фірмою “Кубера” поліпшень орендованого приміщення, які не можна відокремити.

Зокрема господарськими судами досліджено, що в матеріалах справи відсутній узгоджений сторонами кошторис на виконання робіт на суму 97 959,78 грн. та окрема угода між сторонами на реконструкцію та поліпшення орендованого майна, як цього вимагають п.п.5.2, 7.3 Договору № 35 від 01.01.2004.

Крім того, відповідно до п.4.3 договору, саме на приватне підприємство фірму "Кубера", як орендаря за договором, покладено обов'язок своєчасно здійснювати капітальний, поточний ремонт та інші види ремонтів орендованого майна, що не суперечить приписам ст.776 ЦК України.

Враховуючи наведене, судові інстанції правомірно відмовили в зустрічному позові щодо стягнення з військової частини 97 959,78 грн. вартості капітального ремонту приміщення, у зв’язку з його необґрунтованістю.

Постановлені судові рішення винесені на підставі фактичних обставин справи та відповідають вимогам діючого законодавства, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду і не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства фірми "Кубера" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.10.2007 у справі № 15/130 без змін.

Головуючий           Н.Кочерова

Судді: В.Рибак

М.Черкащенко