донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

01.04.2008 р.                                                              справа №6/55пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Шевкової Т.А.

суддів

Діброви Г.І. , Стойка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Рашина Л.С. дов. № 4 від 01.01.2008р., Сивцова Г.М. дов. № 1 від 01.01.2008р., Язікова В.А. дов. № 2 від 01.01.2008р.,

від відповідача:

Прилепська Н.А. дов. № 2527 від 20.12.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Дзержинськпогрузтранс" м.Дзержинськ

на ухвалу господарського суду

Донецької області

від

18.02.2008 року

по справі

№6/55пд (Подколзіна Л.Д.)

за позовом

Державного підприємства "Дзержинськпогрузтранс" м.Дзержинськ

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" м.Донецьк

про

роз"яснення рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2007р. у справі № 6/55пд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м. Донецьк у лютому 2008р. звернулось до господарського суду Донецької області із заявою, в якій на підставі ст. 89 ГПК України, просило роз’яснити рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2007р. у справі № 6/55пд та вказати строк початку дії договору №07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговування.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 18.02.2008р. визначив вважати договір №07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговування укладеним з 29.01.2008р., посилаючись на п.2 ст. 187 ГК України.

Державне підприємство “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ Донецької області подало апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду від 18.02.2008р., винести нову ухвалу, якою визначити строк початку дії спірного договору - момент подачі позову до суду, а саме 15.02.2007р., а закінченням 31.12.2007р.

Заявник скарги вважає, що господарським судом при винесенні ухвали не враховані фактичні обставини, а саме те, що на 2008 рік між сторонами укладено новий договір.

Крім того, заявник скарги повідомив про те, що протягом 2007 року відповідачу надавалися послуги по транспортному обслуговуванню за узгодженими умовами договору і що підтверджується двосторонніми актами виконаних робіт.

Заявник апеляційної скарги зазначив про те, що протягом 2007 року ним оплачувалися податки по вартості тарифу, якій було запропоновано в проекті договору № 07/3у від 28.12.2006р.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Донецької області від 18.02.200р. у справі №6/55пд залишити без змін, оскільки вважає дану ухвалу обґрунтованою та винесеною у відповідності до норм чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Господарський суд ухвалою від 18.02.2008р. по справі № 6/55пд на підставі ст. 89 ГПК України роз’яснив рішення господарського суду від 11.05.2007р. у справі № 6/55пд та встановив договір № 07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговуванням між ТОВ “Енергоімпекс” та ДП “Дзержинськвантажтранс” укладеним з 29.01.2008р., дати прийняття постанови Донецьким апеляційним господарським судом.

Статтею 89 ГПК України передбачено право господарського суду на роз’яснення рішення, ухвали суду, не змінюючи при цьому їх змісту, а також право на виправлення допущених в рішенні, ухвалі описок чи арифметичних помилок, які не зачіпають суті рішення.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено право оскарження ухвали, яка винесена на підставі статті 89 ГПК України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду бере до уваги, що п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Статтею 55 Основного Закону регламентовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Також, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду враховує, що ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду. Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 12 Закону України “Про судоустрій України”, згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, враховується, що ст. 129 Конституції України регламентовано, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Правосуддя здійснюється судовими органами на підставі процесуального законодавства, яке регламентує процедуру розгляду та вирішення справ. Порядок розгляду та вирішення справ господарським судом визначений Господарським процесуальним кодексом України.

Право апеляційного оскарження стороною судових рішень місцевого господарського суду також передбачено ст.ст. 22, 91 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведене та те, що згідно статті 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами, зокрема мають право оскаржувати судове рішення господарського суду у встановленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами наданими їм цим Кодексом, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає необхідним розглянути апеляційну скаргу по суті, яка надана на висновок господарського суду, викладений в ухвалі від 18.02.2008р. про визначення строку дії договору на транспортне обслуговування поза межами строку дії договору, обмеженого датою 31.12.2007р. у пункті 7.1 договору, оскільки цей висновок впливає на умови договору на транспортне обслуговування та на зміст рішення суду та змінює строк дії договору на транспортне обслуговування.

Відповідно частини 2 статті 187 Господарського Кодексу України днем укладення відповідного господарського договору визначений день набрання чинності рішення суду, яким вирішено питання про переддоговірний спір, якщо рішенням суду не визначено інше.

Однак, господарським судом при визначенні дати укладення господарського договору з 29.01.2008р. не враховано наступне.

Державне підприємство “Дзержинськвантажтранс”, яке є власником під’їзної колії, направило листом № 01/01 від 04.01.2007р. ТОВ «Енергоімпекс»договір на транспортне обслуговування № 07/3у від 28.12.2006р.

ТОВ «Енергоімпекс»підписало договір із протоколом розбіжностей, якій направило позивачеві, а він отримав його 30.01.2007р.

ДП “Дзержинськвантажтранс” розглянуло протокол розбіжностей, у зв’язку з неявкою представника відповідача до спільного розгляду розбіжностей, підготувало протокол узгодження розбіжностей та листом від 15.02.2007р. за № 01/146 направило відповідачеві.

Сторони не досягли згоди щодо окремих пунктів договору, тому позивач звернувся до господарського суду з заявою про спонукання відповідача прийняти пункти 2.1, 3.16, 4.1, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговування в його редакції.

Господарський суд Донецької області рішенням від 11.05.2007р. по справі №6/55пд позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Дане рішення було оскаржено відповідачем до Донецького апеляційного господарського суду.

Донецьким апеляційним господарським судом на вимогу ТОВ «Енергоімпекс»була призначена експертиза, на вирішення експерту Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України були поставлені питання щодо визначення розміру тарифів на транспортне обслуговування ТОВ “Енергоімпекс” та експлуатацію під’їзної колії ДП “Дзержинськвантажтранс”, вартості однієї локомотиво-години, та щодо обґрунтованості внесення відповідачем попередньої оплати вартості витрат з транспортного обслуговування.

При надходженні від Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України експертного висновку провадження у справі поновлено, і Донецький апеляційний господарський суд постановою від 29.01.2008р. рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2007року по справі №6/55пд залишив без змін.

Частиною 6 статті 179 Господарського Кодексу України встановлений обов’язок суб’єктів господарювання, які забезпечують споживачів послугами залізничного транспорту, укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).

Позивач, направив відповідачеві для підписання договір на транспортне обслуговування, отримав його підписаним з протоколом розбіжностей, підготовив протокол узгодження протоколу розбіжностей, та передав на розгляд суду розбіжності, які виникли, дотримав при цьому приписи ст.ст. 179, 181 ГК України. ТОВ «Енергоімпекс»підписав договір з протоколом розбіжностей стосовно вартості транспортних послуг. В договорі № 07/3у від 28.12.2006р. в пункті 7.1 сторонами узгоджено строк дії договору, а саме визначено: «з дати підписання договору сторонами по 31.12.2007 року».

Позивач здійснював транспортне обслуговування відповідача своїми засобами, по своїм коліям по доставці та відправленню вагонів відповідача, починаючи з лютого 2007 року по 31.12.2007 року.

Виконуючи дані умови договору позивачем внесені зміни до Єдиного технологічного процесу роботи під’їзної колії та станції примикання Кривий Торець ДП «Донецька залізниця»протоколом корегування від 22.12.2006р. та до умов договору № 2/14 від 15.11.2004р. про експлуатацію залізничної під’їзної колії між позивачем та ДП «Донецька залізниця», пункт 12 договору доповнений внесенням до переліку контрагентів ТОВ «Енергоімпекс», про що залізниця повідомила позивача листом від 10.01.2007р. № 212/9.

Господарським судом при встановленні строку дії договору на транспортне обслуговування не враховано вищенаведене, а також те, що між сторонами на 2008 рік укладено новий договір на транспортне обслуговування, тому ухвала господарського суду про визнання договору № 07/3у укладеним 29.01.2008р. є такою, що винесена понад строк дії спірного договору, якій узгоджений сторонами, без врахування фактичних обставин про неможливість припинення транспортного обслуговування відповідача, у зв’язку з чим ухвала господарського суду від 18.02.2008р. по справі № 6/55пд підлягає зміні.

При наявності даних обставин, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що договір №07/3у на транспортне обслуговування між ДП «Дзержинськвантажтранс»і ТОВ «Енергоімпекс»вважати укладеним з дати звернення позивача з позовом до господарського суду –20.02.2007р. по 31.12.2007р.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ Донецької області на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.02.2008року по справі №6/55пд задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 18.02.2008року по справі №6/55пд змінити.

Вважати договір №07/3у на транспортне обслуговування між ДП «Дзержинськвантажтранс»і ТОВ «Енергоімпекс»укладеним 20.02.2007р. по 31.12.2007р.

Головуючий          Т.А. Шевкова

Судді:          Г.І. Діброва

О.В. Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС