ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.08 Справа № 9/55

Господарський суд Львівської області в складі судді Данко Л.С.,

при секретарі Козак І.Б.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “УНЦІЯ”, м. Львів,

До відповідача: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради м. Львів,

Про: визнання продовженою дію договору оренди не житлових приміщень № 2082 від 25.03.1998р. на той самий строк і на тих самих умовах, покладення судових витрат на відповідача.

За участю представників:

від позивача: адвокат Балаєв Фахрат Джамалович, представник за довіреністю від 22.06.2007р.,

від відповідача: головний спеціаліст відділу захисту майнових прав юридичного управління Львівської міської ради Марусевич Романна Ярославівна, представник за довіреністю від 11.01.08р. № 2302-6952,

Учасникам судового процесу роз’яснено їх права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України. Сторони подали письмове клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу (докази в матеріалах справи).

Заяв та клопотань про відвід судді згідно із статтею 20 ГПК України, сторони –не заявляли.

Суть спору: розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “УНЦІЯ”, м. Львів, до відповідача: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради м. Львів, про: визнання продовженою дію договору оренди не житлових приміщень № 2082 від 25.03.1998р. на той самий строк і на тих самих умовах, покладення судових витрат на відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовільнити та пояснив, що між сторонами протягом місяця після закінчення строку дії договору не відбулося жодної переписки щодо відмови від пролонгування (продовження) чинності договору, чи або про припинення його дії, відтак, на думку позивача, договір вважається продовженим на той самий термін, на тих самих умовах. Щодо внесення змін до цього договору, то дійсно позивач звертався до відповідача з такою заявою, однак відповіді відповідно до статті 188 ГК України, щодо згоди, чи або відмови від внесення змін до цього договору, від відповідача по суті не отримав, до суду з позовом про внесення змін до цього договору не звертався, так як це є правом сторони, а не обов”язком, позивач не звертаючись до суду з вимогою про внесення до нього змін в редакції позивача, погодився із старою його редакцією, вважає, що поняття внесення змін до договору, поняття припинення чинності договору та поняття продовження його дії є не суть тотожними поняттями, чітко регулюються ЦК України та ГК України, відтак твердження відповідача, що пропозиція позивача про внесення змін до договору є по суті пропозицією про припинення його дії, є незаконним та не обґрунтованим, представник пояснив, що продовжує користуватися орендованим майном після 07.12.2007р., від відповідача не надійшло жодних заперечень протягом одного місяця після закінчення строку договору найму, відтак вважає договір поновленим на той строк, який був раніше встановлений договором, посилаючись на статтю 764 ЦК України, просить позов задовільнити.

Представник відповідача письмового відзиву на позовну заяву не представив, не подав витребуваних господарським судом матеріалів, пояснив, що подавати пояснення у цій справі бажає усно, подав, лише неналежним чином завірену фотокопію заяви позивача за № вих. № 5 від 17.08.2007р., в судовому засіданні пояснив, що на його думку, спірний договір припинив свою чинність 07.12.2007р. і не може вважатися пролонгованим, так як позивач, 17.08.2007р. звертався до відповідача із заявою за № 5 про внесення змін до договору оренди і просив внести до нього такі зміни: продовжити строк дії договору, викласти договір оренди в новій редакції /переукласти/, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9, 1 поверх ( 51-1 + 51-9 –вісім приміщень) пл. 178,7 кв. м., індекси приміщень (У1, У11, У111, Х11, Х111, ХУ, ХУ1, ХУ11, ХУ111 –десять приміщень) загальною площею 159,7 м. кв. Так як, підставою у цій заяві позивач зазначив –закінчення терміну дії старого договору, нова методика розрахунку орендної плати, тому, на думку представника відповідача, договір на оренду не житлових приміщень № 2082 від 25 березня 1998р. припинив свою чинність 09.12.2007р., у зв”язку із закінченням терміну на який його було укладено ( п.1 договору). Представник не надав суду жодних доказів, що протягом місяця після 09.12.2007р. сторони повідомляли один одного про закінчення строку дії договору, чи/або відмову у продовженні (пролонгуванні) цього договору на новий термін, не заперечує, що позивач продовжує користуватися приміщеннями, які йому були передані в оренду за договором на оренду № 2082 від 25 березня 1998р. по даний час. Подати заперечення наймодавця, якими він повідомляв орендаря проти продовження договору № 2082, чи/або вимагав повернення йому майна у зв”язку із закінченням строку дії договору, представник не може за відсутністю таких заперечень, чи/або вимог зі сторони відповідача (орендаря).

Враховуючи, що відповідачем не надано суду письмового відзиву на позовну заяву і витребуваних господарським судом матеріалів, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог статті 75 ГПК України.

Дослідивши всі обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін: Позивача та Відповідача, оцінивши в сукупності подані докази, суд ВСТАНОВИВ.

09 травня 1997 року між позивачем і Департаментом економічної політики та ресурсів Львівської міської ради був укладений договір купівлі-продажу патенту та право оренди будівлі (споруди, приміщення), який нотаріально засвідчений 09.12.1997р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гордлич Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 4484.

Відповідно до умов цього договору, позивач ( ТзОВ «Унція») купив патент на право оренди нежитлового приміщення загальною площею 338,4 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська 9. На підставі цього договору, позивачу був виданий патент № 74 від 18 грудня 1997 року на право оренди будівлі (споруди, приміщення).

На підставі патенту № 74 від 18.12.1997р. та договору купівлі-продажу патенту № 4484 від 09.12.1997р., між позивачем і Управлінням комунального майна Львівської міської ради (правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради - відповідач у справі), 25 березня 1998року був укладений договір на оренду нежитлових приміщень № 2082.

Пунктом п. 1 цього договору, сторони при його укладенні передбачили, що орендодавець на підставі заяви, патенту № 74 від 18.12.97р., виданого Департаментом економічної політики та ресурсів, договору купівлі-продажу патенту, зареєстрованого в реєстрі за № 4484 приватним нотаріусом передав, а орендар прийняв в оренду з 09 грудня 1997р. на термін по 09 грудня 2007 року в користування не житлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9, 1 поверх ( 51-1 + 51-9 –вісім приміщень) пл. 178,7 кв. м. підвал (У1, У11, У111, Х11, Х111, Х1У, ХУ, ХУ1, ХУ11, ХУ111 –десять приміщень/ заг. площею 159,7 кв. м. під магазин та складські приміщення.

На підставі п. 1 договору на оренду нежитлових приміщень № 2082 від 25 березня 1998р. Орендодавець (відповідач) передав, а позивач (ТзОВ фірма «Унція») прийняв в орендне користування нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська 9, загальною площею 338,4 кв. м. з 09.12.1997р.по 09.12.2007р.

04.07.2007року позивачем отримано листа відповідача за № 2302-3942, яким позивачу запропоновано переукласти договір оренди з вимогою здати перелік необхідних документів. Всі вимоги відповідача, викладені у цьому листі, були позивачем виконані .

28.08.2007р. позивачем отримано листа відповідача за № 2-11629/2302 з вимогою укласти договір на проведення оцінки з суб'єктом оціночної діяльності.26.09.2007р.між управлінням комунальної власності Львівської міської ради.

На виконання зазначеної вимоги відповідача, між ТзОВ фірма «Унція»та Приватним підприємством «Експертцентр»був укладений договір на проведення оцінки майна № 754/е-09.

Відповідно до цього договору, ПП «Експертцентр»здійснило оцінку майна з метою визначення вартості об'єкта оренди, а саме: нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9, загальною площею 338,4 кв.м. Актом виконаних робіт, який підписано повноважними представниками ПП «Експертцентр»та ТзОВ «Унція»та засвідчено печатками двох сторін, підтверджується виконання звіту про вартість майна та оплату за цей звіт в сумі 1250.00 грн. (докази в матеріалах справи).

18.09.2007р. позивачем отримано листа відповідача за № 2-11628/2302 про те, що питання переукладення договору оренди нежитлових приміщень за адресою м. Львів, вул. Тернопільська, 9, потребує розгляду на засіданні комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова, а також з вимогою долучити копію договору страхування орендованих приміщень.

Позивачем було надано відповідачу договір страхування від 04.12.2006р., який укладено між ТзОВ фірма «Унція»з Страховою компанією «Галактика»(докази –в матеріалах справи).

29.11.2007р. позивачем отримано листа відповідача за № 2-11628/2302, яким відповідач ставив позивача до відома, що у зв'язку з розглядом в судових інстанціях цивільної справи про приміщення за вказаною адресою управління комунальної власності не може вчиняти будь-які дії стосовно даного об'єкта оренди до остаточного рішення суду.

Згідно з п.12 договору оренди нежитлових приміщень № 2082 від 25.03.1998р. відносини щодо оренди нежитлових приміщень, які знаходяться у комунальній власності міста, регулюються Законом України «Про оренду державного і комунального майна»та

іншими законодавчими актами України.

Зазначений договір укладено 25.03.98р., відповідно до вимог ЦК УРСР (в редакції 1963р.), однак правовідносини між сторонами продовжують існувати на даний час, отже, суд, при вирішенні даного спору, керувався нормами ГК України та ЦК України, які набрали чинності з 01.01.04р., виходячи із викладеного у частині другій ст. 4 розділу 1Х Прикінцевих положень ГК України, яка передбачає, що до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов”язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Прикінцевими положеннями ЦК України, який набрав чинності з 01.01.04р., теж передбачено, що до цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов”язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності ( частина друга статті 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Відповідно до статті 180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов”язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Статтею 202 Господарського кодексу України передбачено загальні умови припинення господарських зобов”язань, серед яких, визначено, що господарське зобов”язання припиняється, виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов”язання; у разі поєднання управленої та зобов”язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті визначено, що господарське зобов”язання припиняється також у разі розірвання або визнання недійсним договору за рішенням суду, а частиною 3 цієї статті визначено, що до відносин припинення господарських зобов”язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 631 ЦК України, передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов”язки відповідно до договору.

Частиною 4 статті 284 ГК України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах , які були передбачені договором.

Статтею 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об”єкта оренди; ліквідації суб”єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об”єкта оренди.

Статтею 764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Вказана норма кореспондується зі ст.17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна».

Як зазначено вище у цьому рішенні, договір на оренду нежитлових приміщень № 2082 було укладено сторонами 25.03.1998р., відповідно до п. 1 орендар прийняв в оренду зазначене у цьому пункті майно з 09.12.07р. на термін до 09.12.2007р.

Як встановлено в судовому засіданні, не заперечується ні позивачем, ні відповідачем, не зважаючи на те, що термін дії договору оренди нежитлових приміщень сплив 07.12.2007р., позивач (орендар) продовжує користуватися орендованим майном і сплачувати орендну плату, що підтверджується наступними доказами: рахунком № 107/2855 від 29.12.2007р., актом виконаних робіт, послуг за грудень 2007р., квитанцією № 5 від 22.01.2008р., податковою накладною від 29.12.2007р., рахунком № 107/2855 від 31.01.2008р., актом про виконання робіт, послуг за січень 2008р., податковою накладною від 31.01.2008р., платіжним дорученням № 147 від 15 лютого 2008р.

Судом були оглянуті вищевказані документи та встановлено, що рахунки на оплату за фактичне використання приміщення за грудень 2007р. та січень 2008р. №№ 107/2855 від 29.12.2007р., 107/2855 від 31.01.2008р. - виписані відповідачем, Акти про виконання робіт, послуг - за грудень 2007р. та січень 2008р., зі сторони виконавця, підписано повноважним представником відповідача, аналогічно, відповідачем позивачу видавалися Податкові накладні від 29.12.2007р. № 2364/12 та від 31.01.2008р. № 1953/1, у яких чітко зазначено підстави для видачі податкових накладних: договір оренди № 2082 від 08.10.97р. (рядок під найменуванням: “Умови поставки”), а у рядку 1 цих податкових накладних, графа 2, вказані дати відповідно: 29.12.2007р. та 31.01.2008р., у графі 3 зазначених податкових накладних, вказано: оренда приміщення за 12.2007р. та оренда приміщення за 1.2008р. ( докази –в матеріалах справи).

Відповідачем, за виставленими відповідачем йому рахунками, проведено оплату: за грудень 2007р. – 22.01.08р. квитанція № 5, з посиланням на відповідний рахунок № 107/2855 від 29.12.07р. у розділі Призначення платежу, за січень 08р. оплачено платіжним дорученням № 147 від 15.02.08р. з посиланням на відповідний рахунок № 107/2855 від 31.01.08р.

Таким чином, вищевикладені обставини доводять, що договірні відносини за вказаним договором на оренду нежитлових приміщень № 2082 між сторонами продовжують існувати на даний час.

Крім того, судом не встановлено, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що ним, відповідно до статті 764 ЦК України, протягом одного місяця після закінчення строку договору найму, тобто, після 09.12.2007р., було повідомлено відповідача, чи/або скеровано (надано, надіслано) відповідачу заперечення проти продовження дії зазначеного договору, або, що наймодавець вимагає повернення йому майна. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, належними та допустимими доказами, відповідно до статті 34 ГПК України.

Отже, виходячи з вимог статті 764 ЦК України –договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічною є вимога, щодо продовження строку дії договору, яка викладена у частині 4 статті 284 ГК України.

В судовому засіданні встановлено, що заява сторін (позивача, чи/або відповідача) за вказаним договором, про припинення умов договору протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, в матеріалах справи відсутня, отже він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судом не взято до уваги тверджень відповідача, які надавалися представником усно в судових засіданнях, про те, що так як позивачем 17.08.2007р. відповідачу було подано заяву вих. № 5 про внесення змін до договору оренди, відтак відповідач вважає, що договір на оренду нежитлових приміщень № 2082 припинив свою дію з 09.12.2007р., тобто у зв”язку із закінченням строку на який його було укладено.

Зазначене твердження відповідача не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

При цьому, наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Вищевикладеними обставинами справи доводиться, що позивач звернувся до орендодавця з клопотанням внести зміни до договору оренди об”єкта нерухомого майна (продовжити строк дії, викласти договір оренди в новій редакції /переукласти/ договір оренди нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9), 17.08.2007р., тобто за три місяці до спливу строку дії договору ( 09.12.2007р. п. 1 договору).

Статтею 188 ГК України чітко визначено порядок внесення змін до договорів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач направив відповідачу клопотання вих. № 5 –17.08.07р., яку останній отримав –17.08.07р. за № 2-11628 (докази в матеріалах справи).

Відтак, відповідач зобов”язаний був, відповідно до частини 3 статті 188 ГК України, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомити другу сторону (позивача) про результати її розгляду – 14.09.2007р. (20 днів згідно статті 188 ГК України + 5 днів поштового перебігу ( частина 4 статті 188 ГК України), так як 17.08.07р. - п”ятниця /день отримання клопотання відповідачем/, 18.08.07р. та 19.08.07р. –вихідні (субота та неділя), перебіг процесуального строку на повідомлення другої сторони про результати розгляду пропозицій, починається з першого після вихідного робочий день, тобто, з 20.08.07р., останнім днем строку є 14.09.2007р.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач надіслав позивачу листа за № 2-11628/2302 - 18.09.2007р., який позивач отримав 18.09.2007р., з тексту якого вбачається, що питання переукладення договору оренди нежитлових приміщень за адресою м. Львів, вул. Тернопільська, 9, потребує розгляду на засіданні комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова, а також з вимогою долучити копію договору страхування орендованих приміщень. Такий договір відповідачу було надано, про що зазначено вище у цьому рішенні.

29.11.2007р. позивачем отримано листа відповідача за № 2-11628/2302, яким відповідач ставив позивача до відома, що у зв'язку з розглядом в судових інстанціях цивільної справи про приміщення за вказаною адресою управління комунальної власності не може вчиняти будь-які дії стосовно даного об'єкта оренди до остаточного рішення суду.

З оцінки вищенаведеного листування (переписки) сторін, не вбачається, що відповідач, повідомив позивача належним чином, у встановлені законом строки, про наслідки розгляду пропозицій щодо внесення змін до договору оренди об”єкта нерухомого майна.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а частиною 1 статті 188 ГК України –зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як статтею 651 ЦК України, так і статтею 188 ГК України передбачено, що змінити або розірвати договір, якщо згода сторін про це не досягнута, можна на вимогу зацікавленої сторони лише в судовому порядку, ЦК України передбачає ще і лише за наявності певних підстав ( визначених у статті 652 ЦК України).

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Ні позивачем, ні відповідачем не надано суду доказів, що заінтересована сторона за цим договором, зверталася до суду про внесення змін до даного договору, сторони не надали судового рішення, яким би було внесено зміни до договору на оренду № 2082, чи/або договір розірвано, сторонами не подано доказів, що вони, за взаємною згодою, вчинили дії, в такій самій формі, що й договір (письмовій) про внесення змін до договору № 2082, або його розірвання.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, належними та допустимими доказами, відповідно до статті 34 ГПК України.

Частиною 5 статті 188 ГК України передбачено, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, оглянувши та дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що сторонами не доведено перед судом обставин, що судовим рішенням договір на оренду № 2082 від 25.03.1998р. був змінений або розірваний, не доведено, що сторони, за взаємною згодою, уклали в письмовій формі договір про внесення зміни (розірвання) до договору № 2082, відтак зазначений договір залишився чинним в тій самій редакції, в якій він був укладений.

ТзОВ фірма «Унція»є правонаступником ТзОВ «Крути», яке, в свою чергу, є правонаступником Орендного підприємства «Крути». Договором купівлі-продажу № 90ц від 31.01.1996р., укладеного між представництвом Фонду державного майна України у м. Львові та Орендним підприємством «Крути», підтверджується та обставина, що Орендне підприємство “Крути” відповідно до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу № 90 Ц від 31.01.1996р., придбало у власність об'єкт продажу ( п. 1.1. договору купівлі-продажу № 90 Ц), який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9, а саме: інвентар, обладнання, устаткування, інше майно та приміщення і споруди.

Виходячи з наведеного, ТзОВ «Унція»є власником об'єкта купівлі-продажу, визначеного у п. 1.1. договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу № 90 Ц від 31.01.1996р.), який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9.

Згідно з пунктом 1.3. договору купівлі-продажу № 90ц, право власності на об”єкт продажу переходить до покупця з дня підписання Акту прийому-передачі. Акт прийому-передачі до договору № 90Ц складено 03.10.1996р., підписано сторонами за договором та засвідчено печатками сторін.

Зазначений договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу № 90ц від 31.01.1996р. –не скасований, не відмінений, не визнаний недійсним, отже, станом на час розгляду даної справи є чинним. Інших доказів сторони суду не надали.

Згідно з п. 3 ст. 2 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, за наявності заборони на приватизацію будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об'єкт приватизації, або у разі відмови покупця від приватизації будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об'єкт, що приватизується шляхом викупу, зазначені будівлі (споруди, приміщення) передаються у встановленому порядку власникам приватизованих об'єктів в оренду на строк не менш як десять років.

Відповідно до ч. 2 ст.17 Закону України “Про оренду державного і комунального майна”, яка передбачає, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовжений на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судом не взято до уваги, посилання відповідача на неможливість укладання договору оренди у зв'язку з розглядом в судових інстанціях цивільної справи, так як спір, на який, на який посилається відповідач, був вирішений Господарським судом Львівської області, що підтверджується Постановою господарського суду Львівської області від 31.07.2007р. у справі № 21/193 А, і, як вбачається із зазначеної постанови, предметом спору у справі № 21/193А було: визнання нечинною Ухвали Львівської міської ради № 484 від 25.01.2007р. щодо вилучення п. 33 Додатку до ухвали № 33057 від 29.12.2005р., яким ТзОВ «Унція»було виключено з переліку об'єктів, які підлягають приватизації ( докази в матеріалах справи).

Як встановлено в судовому засіданні, станом на 29.11.07р., тобто на час надання відповіді відповідачем позивачу за № 2-11628/2302, та на час розгляду даної справи, жодного іншого спору між сторонами, щодо укладання, переукладання договору оренди, внесення до нього зміни (розірвання) судовими органами не розглядається. Відповідач таких доказів суду не представив, не зважаючи на те, що в судовому засіданні оголошувалася перерва для надання відповідачем належних та допустимих доказів у даній справі для підтвердження заперечень.

Суд, заслухав пояснення представників позивача та відповідача, оглянув та дослідив подані докази, оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов документально та нормативно обґрунтований, відповідачем не спростований, підлягає до задоволення.

Позивач не наполягає на покладенні на відповідача судових витрат, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44 - 49, 69, 75, 77, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати продовженим (пролонгованим, поновленим) договір на оренду нежитлових приміщень № 2082 від 25 березня 1998 р. на такий самий строк і на тих самих умовах.

Суддя                                                                                          Данко Л.С.

За згодою сторін, 28.03.2008р. було прийнято, підписано та проголошено вступну і резолютивну частини рішення. Мотивувальна частина рішення оформлена відповідно до статті 84 ГПК України, та підписана 31.03.2008р.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені статтями 91-93 ГПК України. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя                                                                                           Данко Л.С.