ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.01.08

Справа № 17/53-08.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «CТЕК»

до відповідача: Управління майна комунальної власності Сумської міської ради

про визнання права на приватизацію шляхом викупу нежитлових приміщень.

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача Ломака Ю.М.

Від відповідачів: не з‘явився.

У засіданні брали участь: секретар судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить визнати за ним пріоритетне право на приватизацію шляхом викупу орендованих ним нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: м. Суми, вул. Харківська, буд. 4 площею 918, 45 кв. м. та за адресою: м. Суми, вул. Червоногвардійська, 51/1, площею 646,4 м.кв., а також зобов’язати відповідача підготувати до продажу шляхом викупу вказані нежитлові приміщення та здійснити процедуру продажу шляхом викупу цих приміщень на користь позивача.

Відповідач в судове засідання не з‘явився, письмового відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № ФМ-213 від 12 липня 2001 року з наступними змінами, позивач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 918,45 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Харківська, буд. № 4, залишкова вартість якого, відповідно до довідки КП «СМБТІ» від 29.11.2006 року № 9410012 становить 527 769.00 гривень.

Відповідно до дозволу орендодавця на поліпшення орендованого майна від № 815 від 01.07.2001 року та дозволу виконкому Сумської міської ради на будівництво від 27.02.2003 року № 107, позивачем здійснено капітальний ремонт, в результаті чого у невід’ємні покращення об’єкта оренди вкладено 179 479.00 гривень, без врахування ПДВ, що підтверджується висновком щодо ідентифікації невід’ємних поліпшень орендованого майна від 03.01.2007 року, здійсненого оцінювачем ТОВ ОФ «Юніт».

Отже, вартість поліпшень орендованого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Харківська, буд. № 4, зробленого орендарем, становить більше як 25 відсотків від залишкової вартості об’єкту оренди.

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № ФМ-868 від 16 листопада 2001 року з наступними змінами, позивач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 646.4 кв. м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Червоногвардійська, 51/1, залишкова вартість якого, відповідно до довідки КП «СМБТІ» від 27.11.2006 року № 9410011 становить 369 085.00 гривень.

Відповідно до дозволу орендодавця на поліпшення орендованого майна від № 98 від 22.01.2002 року та дозволу виконкому Сумської міської ради на будівництво від 27.02.2003 року № 107, позивачем здійснено капітальний ремонт. Аналізуючи фінансові документи, що додані позивачем до матеріалів справи, в результаті здійсненого ним капітального ремонту, у невід’ємні покращення об’єкта оренди вкладено 112 431.00 гривень, без врахування ПДВ, що підтверджується аудиторським висновком АУ «Богдана» про достовірність вартості витрат на поліпшення орендованого майна, здійснених ТОВ «СТЕК».

Отже, вартість поліпшень орендованого майна розташованого за адресою: м. Суми, вул. Червоногвардійська, 51/1, зробленого орендарем, становить більше як 25 відсотків від залишкової вартості об’єкту оренди.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про державну програму приватизації на 2000 – 2002 роки» орендар, який за згодою орендодавця здійснив за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об’єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової вартості майна, набуває право на викуп цього майна.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», приватизація об’єкта оренди здійснюється відповідно до чинного законодавства. Ст. 48 Закону України «Про державну програму приватизації на 2000-2002 роки» встановлено, що продаж об’єктів групи «А» здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) та вказаної програми.

Ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного майна» визначає поняття «приватизації», а саме: приватизацією державного майна - є відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до Закону, з метою підвищення соціально - економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

В свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» до приватизації майна права комунальної власності застосовуються положення, як вказаного Закону, так і норми Закону України «Про приватизацію державного майна».

Стаття 4 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» визначає коло осіб, які можуть бути продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у загальнодержавній та комунальній власності, а саме відповідно: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими Радами.

Разом з тим, в цій же статті Закону визначено, що органи, уповноважені виступати продавцями відповідних об'єктів приватизації, іменуються "органи приватизації". Аналогічні положення щодо органів, які можуть здійснювати приватизацію, викладені у ч., ч. 1, 6 і 7 ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного майна». Такими органами є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо майна, яке є державною власністю; органи приватизації в Автономній республіці Крим - щодо майна, яке є у власності Автономної республіки Крим; органи, створені відповідними місцевими радами та їм підпорядкованими, підзвітними та підконтрольними - щодо майна, яке перебуває у комунальній власності.

Названі органи складають єдину систему державних органів приватизації в Україні, повноваження яких визначено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Серед повноважень, визначених вказаною правовою нормою, законодавець, зокрема надав органу приватизації право на: здійснення повноважень власника державного майна у процесі приватизації; здійснення продажу майна, що перебуває у державній власності, в процесі його приватизації, включаючи майно ліквідованих підприємств, об'єктів незавершеного будівництва та колишнє військове майно, що набуло статусу цивільного, а також акції (частки, паї), що належать державі у майні господарських товариств; затвердження планів приватизації майна, що перебуває у державній власності, планів розміщення акцій акціонерних товариств у процесі приватизації; укладення угод щодо проведення підготовки об'єктів до приватизації та їх продажу; укладення договорів на проведення незалежної оцінки майна в процесі його приватизації; укладення у випадках, передбачених законодавством, угод щодо проведення екологічного аудиту об'єктів приватизації; контролюють виконання умов договорів купівлі - продажу державного майна; здійснення продажу земельних ділянок державної власності, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації.

Отже, законодавець однозначно передбачив повноваження щодо укладення договорів купівлі - продажу в процесі приватизації, поклавши їх саме на орган приватизації, визначивши саме його, а не будь - яку іншу особу продавцем відповідного майна.

Крім того, відповідно до Положення про управління майна комунальної власності Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 27.12.2006 року № 333- МР, відповідач є органом приватизації, який створено Сумською міською радою, оскільки згідно до п. – п. 2.22.- 2.36. виконує відповідні функції з проведення процедури приватизації об’єктів, які належать до власності територіальної громади м. Суми.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та факт здійснення позивачем невід’ємних поліпшень вищезазначеного орендованого майна (нежитлових приміщень), підтвердженого як аудиторським, так і висновком оцінювача, позивач звернувся до відповідача з заявами від 29.09.06р. № 143 та № 144 та повторно з заявою № 5 від 11.01.2007 року про включення в перелік об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу у 2007 році орендованих ним нежитлових приміщень за адресами: м. Суми, вул. Харківська, 4 та за адресою: м. Суми, вул. Червоногвардійська, 51/1.

Відповідно до п.5 ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», орган приватизації розглядає подану заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає підприємство до відповідного переліку. Результати розгляду не пізніше, як через місяць з дня подання заяви доводяться до заявника у письмовій формі. Відмова у приватизації можлива тільки у випадках, коли особа, яка подала заяву, не може бути визнана покупцем підприємства згідно з цим Законом, є законодавче встановлене обмеження на приватизацію цього підприємства, не затверджено переліків, передбачених частиною першою цієї статті.

У відповідь на вищевказану заяву, відповідач надав лист від 19.01.07 року № 141/01-08, яким повідомив позивача про внесення питання приватизації орендованих приміщень на розгляд постійної комісії міської ради з питань контролю за використанням об’єктів комунальної власності та приватизацією.

Інших повідомлень стосовно розгляду вищевказаних заяв позивачу не надходило.

Оскільки у вищезазначеній відповіді органу приватизації на адресу позивача не міститься згоди на приватизацію шляхом викупу орендованих позивачем нежитлових приміщень та на момент ухвалення даного рішення не розпочата процедура приватизації вказаних приміщень, суд вважає, що вказана відповідь є фактично, відмовою позивачеві у приватизації вказаної нерухомості та відповідно, порушенням його права на приватизацію орендованого майна шляхом викупу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2000 року у справі № 1-16/2000 та ч.5 ст. 7 вищевказаного Закону випливає, що орган приватизації зобов’язаний розглянути заяву покупця і не пізніше як через місяць повідомити його про результати її розгляду. Відмова в приватизації можлива лише за наявності підстав, вичерпний перелік яких передбачений у цій статті Закону. Якщо підстави для відмови немає, орган приватизації включає конкретні підприємства до переліку об’єктів приватизації і направляє цей перелік до органу, який його затверджує. Доцільність застосування того чи іншого способу приватизації визначається цим органом самостійно, окрім випадків, визначених законом.

Відповідно до ч.2 п.5 ст.7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), відмова у приватизації можлива тільки у випадках, коли особа, яка подала заяву, не може бути визнана покупцем підприємства згідно до Закону; є законодавчо встановлене обмеження на приватизацію цього підприємства; не затверджене переліків, передбачених ч. 1 ст.7 зазначеного вище Закону.

Таким чином, відповідач відмовив позивачеві в приватизації орендованих ним нежитлових приміщень шляхом викупу з підстави, що не передбачена чинним законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування (у тому числі і позивач), їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 51 Закону України «Про державну програму приватизації на 2000 – 2002 роки», визначає умови набуття орендарем права на приватизацію шляхом викупу орендованого майна, саме тоді, коли він за згодою орендодавця здійснив за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об’єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків від залишкової вартості майна.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» право власності на державне майно підтверджується договором купівлі - продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації. Договір купівлі - продажу державного майна підлягає нотаріальному посвідченню.

Ст. 11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» встановлює, що порядок викупу об’єкта приватизації визначається Фондом державного майна України. В свою чергу, наказом Фонду Державного майна України від 18.11.96 р № 1398 затверджено «Типовий договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу».

Укладенню вищевказаного договору купівлі - продажу передує процедура підготовки об’єкту малої приватизації до продажу, яку здійснює відповідач, відповідно до свого положення та норм ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію»), яка включає в себе: визначення ціни продажу об’єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу; підготовка та публікація інформації про об’єкти малої приватизації; інші дії.

Отже, судом встановлено, що відповідач безпідставно відмовив позивачеві у включенні орендованих ним нежитлових приміщень до переліку об’єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу у 2007 році та не розпочав підготовку об’єкта малої приватизації до продажу. Так як у відповідача були відсутні підстави для такої відмови, а право позивача на приватизацію даних приміщень шляхом викупу прямо передбачене п. 51 ЗУ «Про державну програму приватизації на 2000- 2002 роки», то відповідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України підлягає захисту судом шляхом визнання за позивачем його порушеного права на приватизацію шляхом викупу орендованих нежитлових приміщень та проведення відповідної процедури приватизації.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального Кодексу України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Враховуючи зазначене, суд не застосовує у здійсненні судочинства у даній справі п.1 рішення Сумської міської ради № 524- МР від 25.04.2007 року, оскільки дане положення цього акту не відповідає п. 51 ЗУ «Про державну програму приватизації на 2000- 2002 роки».

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень, а відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які за законодавством мають підтверджуватися певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідачем порушені права позивача, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕК» (40030, м. Суми, вул. Харківська, 4, код 21112298 ) пріоритетне право на приватизацію шляхом викупу орендованих ним нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Харківська, буд. 4 площею 918, 45 кв. м. та за адресою: м. Суми, вул. Червоногвардійська, 51/1, площею 646,4 м.кв.

3.          Зобов’язати управління майна комунальної власності Сумської міської ради (40030, м. Суми, вул. Горького, 21, код 33525906) підготувати до продажу шляхом викупу нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Харківська, буд. 4 площею 981,45 кв. м. та за адресою: м. Суми, вул. Червоногвардійська, 51/1 площею 646, 4 м.кв. та здійснити процедуру продажу шляхом викупу цих приміщень на користь позивача – товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕК» (40030, м. Суми, вул. Харківська, 4, код 21112298).

4.          Стягнути з управління майна комунальної власності Сумської міської ради (40030, м. Суми, вул. Горького, 21, код 33525906) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕК» (40030, м. Суми, вул. Харківська, 4, код 21112298 ) 170 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                                                                О.В. Коваленко