ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2008

Справа №2-28/15658-2007

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «СП Укрсоя», м. Миколаїв,

до відповідача – Приватного підприємства «Агротем», м.Євпаторія,

про стягнення 103 517,52 грн.

Суддя С. М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Синюк Ю.М. – юрист, довіреність № 26 від 15.10.2007 р. (довіреність у справі)

Від відповідача – Проститенко С.А. – представник по довіреності від 16.01.2008 року (довіреність у справі)

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «СП Укрсоя», м. Миколаїв, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Приватного підприємства «Агротем», м. Євпаторія, про стягнення 103 517,52 грн., у тому числі 71 922,70 грн. основного боргу та 31 594,82 грн. штрафу.

Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 17.01.2008 р., надав суду, зокрема, уточнення позовної заяви № 78/2 від 14.01.2008 р., в якому позивач просив суд, у позовній заяві та в усіх додатках до неї відповідальність відповідача у вигляді штрафу вважати відповідальністю у вигляді пені.

Також, позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог № 78/3 від 14.01.2008 р., в якій просив суд стягнути додатково з відповідача пеню згідно з п. 7.3. договору постачання № 5 від 31.01.2007 року, що згідно з розрахунком складає 30 207,53 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням вищевказаних уточнення позовної заяви № 78/2 від 14.01.2008 р. та заяви про збільшення позовних вимог № 78/3 від 14.01.2008 р., підтримав частково та надав суду письмове клопотання про залучення до матеріалів справи заяви про зменшення позовних вимог № 78/5-1 від 08.02.2008 р., в якій позивач, у зв’язку з перерозрахунком суми пені, просив суд стягнути з відповідача пеню за період з 11.07.2007 р. по 11.01.2008 р., а в частині стягнення з відповідача 275,87 грн. пені просив провадження у справі припинити на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, вказавши, що наслідки часткової відмови від позову позивачу відомі.

Представник відповідача у засіданні суду заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, залученому у попередньому судовому засіданні, підтримав у повному обсязі, та зазначив, що суму основного боргу відповідач визнає у повному обсязі, але в частині стягнення з відповідача пені представник відповідача просить суд позивачу відмовити.

Розгляд справи відкладався відповідно до вимог ст. 77 ГПК України, у зв’язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та для надання сторонами додаткових документів і доказів у справі.

Строк вирішення спору був продовжений у порядку ст. 69 ГПК України, для надання сторонами додаткових документів у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

31.01.2007 року між сторонами було укладено договір постачання № 5.

Відповідно до п. 1.1. цього договору, постачальник (позивач) зобов’язувався передати у власність покупцеві (відповідачу) жмих соєвий ГОСТ 27149-95, Масло соєве другого сорту для нехарчових цілей ГОСТ 7825-96 (далі - товар) в кількості та по ціні згідно зі специфікаціями, що є невід’ємними частинами договору, а покупець – прийняти товар та оплатити його в порядку та на умовах визначених цим договором.

Пунктом 6.2. даного договору передбачено, що покупець здійснює оплату кожної партії товару у порядку визначеному у Специфікації.

Пунктом 4 Специфікацій № 5 від 25.06.2007 р. і № 6 від 27.07.2007 р. передбачено, що умови оплати товару: покупець здійснює оплату цієї партії товару постачальнику протягом 15 календарних днів з моменту її отримання шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Позивач, на виконання умов вищевказаного договору, за накладними № 351 від 25.06.2007 р. та № 430 від 27.07.2007 р. поставив відповідачу товар на суму, з ПДВ, 110 922,70 грн.

Проте, відповідач, у порушення умов вищевказаного договору, свої зобов’язання у повному обсязі не виконав та сплатив відповідачу лише 39 000,00 грн., що підтверджено банківською випискою від 18.07.2007 р., копія якої наявна у матеріалах справи.

Таким чином, решта заборгованості відповідача склала 71 922,70 грн., що також підтверджено сторонами в акті звірки взаємних розрахунків від 12.09.2007 р., підписаним обома сторонами, зокрема, відповідачем без заперечень.

Вищевикладене свідчить про наявність зобов’язання у відповідача перед позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Пунктом 7.3. вищевказаного договору передбачено, що за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику неустойку (штраф) в розмірі 0,5 % від суми заборгованості, за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Таким чином, з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог № 78/3 від 14.01.2008 р., на підставі розрахунків позивача, Приватному підприємству «Агротем» нараховано пеню в розмірі 61 802,35 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог від 08.02.2008 р., в якій в частині стягнення з відповідача 275,87 грн. пені просив провадження у справі припинити на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, вказавши, що наслідки часткової відмови від позову позивачу відомі.

За таких обставин, суд вважає, що часткова відмова позивача від позову не суперечить закону та інтересам сторін і тому може бути прийнята господарським судом, а провадження у справі в частині стягнення з відповідача 275,87 грн. пені підлягає припиненню на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, на день розгляду справи, в сумі 133 449,18 грн., у тому числі 71 922,70 грн. основного боргу та 61 526,48 грн. пені, документально встановлений, підтверджений матеріалами справи, а в частині стягнення 71 922,70 грн. основного боргу визнаний відповідачем у вищевказаному акті звірки взаємних розрахунків від 12.09.2007 р., підписаним обома сторонами, зокрема, відповідачем без заперечень.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

За згодою представників сторін, згідно зі ст. 85 ГПК України, у засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у відповідності до ст. 84 ГПК України і підписане 18.02.2008 року.

Керуючись ст. 49, п. 4 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1). Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Приватного підприємства «Агротем» (97420, АР Крим, м. Євпаторія, Чорноморське шосе, 28, р/р 9102 в АКІБ «УкрСіббанк» м. Євпаторії, МФО 351005, ідентифікаційний код 25125375) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «СП Укрсоя» (57210, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20, а/с 286, р/р 543 в Миколаївській філії Відкритого акціонерного товариства «Кредобанк», МФО 326762, ідентифікаційний код 32184015) 133 449,18 грн., у тому числі 71 922,70 грн. основного боргу та 61 526,48 грн. пені, а також 1 334,50 грн. державного мита та 117,76 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

3). В іншій частині провадження у справі припинити.

Видати наказ після набрання рішенням господарського суду АР Крим законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.