ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.02.08р.

Справа
№ 33/477-07

За
позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Мікролайф-Сервіс", м. Дніпропетровськ

до
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ

про стягнення 114 387 грн. 29 коп.

Суддя  Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: Морозов С.В. (юрисконсульт),
довіреність № 30 від 06.08.2007 року

Від
відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 21.01.2008 року

СУТЬ СПОРУ:

Позов
заявлено про стягнення 114 387, 29 грн. , що складає  88 428, 95 грн. штрафу, 14536,27 грн. -  30% річних за користування чужими коштами, 11
422, 07 грн. інфляційних.

Представником   25.02.2008 р.  позивача подано  розрахунок уточнення позовних вимог в
частині  стягнення 30% річних у розмірі
11 507, 88 грн., 70006, 25 грн. -штрафу,
та заявлено клопотання про
збільшення інфляційних збитків у розмірі 17 562, 97 грн.

Представник  відповідача
у судовому засіданні  заперечує
проти задоволення позовних вимог,
просить суд відмовити . Відповідачем
заявлені клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку   з розглядом справи № 21/58-08  про визнання
договору № 8 від 01.01.2006 р. недійсним, та також клопотання про
зменшення  штрафних санкцій.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2007р.
господарським судом Дніпропетровської області по справі №33/130-07 було
прийняте рішення, яким  стягнути з  приватного підприємця ОСОБА_1 на користь  товариства з обмеженою відповідальністю
"Мікролайф -Сервіс"
заборгованості за договором № 8 від 01.01.2006 р. . : 122 817,99 грн.  заборгованості ,   1110, 41 грн. -30 % річних за користування
чужими коштами, 1239, 29 грн. витрат по сплаті держмита та 118, 00 грн. витрат
по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.2007р. рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2007р.  по справі № 33/130-07 залишене без змін.

Постановою
Вищого господарського суду України  від
24.01.2008 р. постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від
25.09.2007 р. у справі № 33/130-07 залишена без змін.

Згідно
зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори)
під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів,
в яких беруть участь ті самі сторони.

Даними
судовими рішеннями встановлений факт порушення відповідачем своїх
зобов'язань  по договору від  01.01.2006 р. за № 8  та наявності заборгованості відповідача перед
позивачем і як наслідок цього вина відповідача.
На момент розгляду справи заборгованість у відповідача  у розмірі 125 285, 69 грн.    по
справі № 33/130-07 існує, добровільно не виконана,   що підтверджується довідкою  Заводського відділу Державної виконавчої
служби  від 27.02.2008 р.

Позивач
просить стягнути з відповідача 114 387, 29 грн. , що складає  88 428, 95 грн. штрафу, 14536,27 грн. -  30% річних за користування чужими коштами, 11
422, 07 грн. інфляційних.

Представником   позивача подано  25.02.2008 р.
розрахунок уточнення позовних вимог в частині  стягнення 30% річних у розмірі 11 507, 88
грн., 70 006, 25 грн. -штрафу,  та
заявлено клопотання про  збільшення
інфляційних збитків у розмірі 17 562, 97 грн.

Згідно до ч.2
статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити
усіх заходів,  необхідних  для належного
виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань  є  підставою  для застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно
до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за
договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф,
пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в
разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами  4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у
розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом  п. 6.5
Договору передбачено, якщо заборгованість тримає більше 2-х місяців
також покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 0,5 % від суми заборгованості
за кожен день прострочки платежу, що підлягає стягненню  у розмірі 70 006, 25 грн. за період  з 19.07.2007 р. по 09.11.2007 р.

Згідно
п.2 ст.536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно
до п. 6.4 Договору  за порушення строку
оплати  товарів покупець сплачує продавцю
проценти за користування чужими грошовими коштами  у розмірі 30% річних  , що підлягає стягненню у розмірі 11507,88
грн.  за період з 19.07.2007 р. по
09.11.2007 р.

Згідно
зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок інфляційних
збитків суд вважає за необхідне
частково задовольнити інфляційні збитки
у розмірі  8936, 12 грн.  за період з 19.07.2007 р . по 09.11.2007
р.,  в решті відмовити.

Відповідно
до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає   стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання. При цьому судом приймається до уваги (враховується) й майновий
стан сторін.  Приймаючи до уваги, що  на момент розгляду справи відповідачем
зобов'язання  в частині виконання договірних
зобов'язань  по договору №8 від
01.01.2006 р.  по оплаті поставленої
продукції не виконанні, суд не вбачає підстав для зменшення  розміру штрафних санкцій.

Клопотання  відповідача
про  зупинення  провадження по  цій
справі  з  підстав,
викладених у  клопотанні  від
18.02.2008 р.   суд відхиляє,
оскільки   рішення по  справі № 33/130-07 до цього часу вже  набрало
законної сили,  та також
встановлений факт укладення договору від 01.01.2006 р. за № 8  між тими ж самими  сторонами.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов
висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення   штрафу - 70 006, 25 грн. 11507, 88 грн.  -30% річних за користування чужими грошовими
коштами,  8 936, 12 грн. інфляційних
збитків за період  з 19.07.2007р. по 09.11.2007
р.

Кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно
ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покласти на сторони
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями  ст.. 33, 34 , 49, 82-85, 116  Господарського процесуального кодексу України
, господарський суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1 в КБ "Приватбанк" м. Дніпродзержинськ,
МФО 305965, ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мікролайф
-Сервіс" (49038,  м.Дніпропетровськ,
вул. Вокзальна 1, р/р 1931 в КБ "Приватбанк",
м.Дніпропетровськ , МФО 305299, )    70 006, 25 грн. -штрафу,  11507,88 грн. - 30% річних за користування
чужими грошовими коштами,  8936, 12 грн.
інфляційних збитків, 904,50 грн. державного мита, 90,93 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати
наказ.

В
решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної
сили після закінчення десятиденного строку з дня його оголошення.

Суддя

І.А. Рудовська