ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.08

Справа №АС3/526-08.

Господарський суд Сумської області , у складі судді Левченко Павла Івановича розглянув матеріали справи

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Селмі» , м. Суми

до відповідача: Державної податкової інспекції в м. Суми

про часткове скасування рішення

За участю представників сторін:

від позивача – Машкіна Л.А. ;

від відповідача – Луніка О.В., Мовчан Т.О.

В засіданні приймав участь секретар судового засідання Ю.В.Литвиненко

В судовому засіданні , розпочатому о 12 год. 35 хв., оголошувались перерви до 11 год. 40 хв. 06.11.2008 року та до 10 год. 50 хв. 17.11.2008 року .

Суть спору: позивач просить суд скасувати рішення ДПІ в м. Суми про застосування (фінансових) штрафних санкцій в сумі 111 720,73 грн. від 26.08.2008 року № 000068220/62047 в частині нарахування пені на суму 20 520,73 грн.

Відповідач в запереченні на адміністративний позов ( вх. № 75470/9/10-009 від 09.10.2008 року ) зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 26.08.2008 року № 000068220/62047 про застосування штрафних санкцій , прийняте у відповідності до норм чинного податкового законодавства і підстави для визнання їх нечинними – відсутні. Тому, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,71,158,162 КАСУ , відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог .

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

26.08.2008 року ВАТ «Селмі» (надалі - позивач) отримав Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 111 720,73 грн. № 00006822/62047, яке прийняте Державною податковою інспекцією в м. Суми (надалі - відповідач) на підставі Акту від 14.08.2008 р. № 6797/220/04799336 про результати невиїзної документальної перевірки ВАТ «Селмі» з питань повернення валютних цінностей із-за меж України по окремим зовнішньоекономічним контрактам за період з 03.08.2007 р. по 07.08.2008 р. (надалі - Акт перевірки).

Не погоджуючись з позицією відповідача, позивач вважає частково рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права і є частково неправомірним, а тому, позивач, керуючись Митним кодексом України, Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. №185/94 (надалі - ЗУ №185/94), Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ (надалі - ЗУ № 509), Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 р. № 959-ХІІ, Положенням про вантажну митну декларацію, затвердженим Постановою КМ України від 09.06.1997 р. № 574 (надалі - Постанова № 574), Положенням про відкриття та експлуатацію митних ліцензійних складів, затвердженим наказом Державної митної служби від 31.12.1996 р. № 592 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.01.1997 р. №5/1809, Інструкцією про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженою наказом Державної митної служби України 09.07.1997 р. № 307, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.05.2002 р. за № 462/6750, Інструкцією про порядок здійснення контролю та одержання ліцензій за експортними, імпортними і лізинговими операціями, затвердженою постановою Правління НБУ від 24.03.1999 р. № 136, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 р. № 338/3681, звернувся до суду з проханням частково скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 111 720,73 грн. від 26.08.2008 р. № 000068220/62047 винесене відповідачем, виходячи з такого.

За результатами невиїзної документальної перевірки, яка здійснювалась головним державним податковим ревізором-інспектором ДШ в м. Суми Мовчан Т.О., складений Акт перевірки. З мотивувальної частини Акту перевірки вбачається, що контролю підлягали такі зовнішньоекономічні контракти:

№ 47-0711 від 21.09.2007 р., укладений позивачем з компанією «Deiong Instruments», Чехія, на загальну суму 84 250,00 євро

№ 47-0714 від 03.09.2007 р., укладений позивачем з компанією «Seron Technologies», республіка Корея, на загальну суму 9 152,76 долл. США.

На підставі Акту перевірки відповідачем зроблений неправомірний та необґрунтований висновок про порушення позивачем ст. 2 ЗУ № 185/94 по вказаним контрактам, з чим позивач погодитись не може.

По контракту, укладеному з компанією «Deiong Instruments», Чехія, мало міс це порушення законодавчо встановленого 180-денного строку надходження товару, а саме:

Позивач здійснював оплату вказаного контракту в такі строки і в таких обсягах:

16.10.2007 року - 40 000,0 євро

18.06.2008 року          - 38 412,4 євро

Оплачений товар був отриманий позивачем, відповідно до відміток митних органів України в вантажних митних деклараціях (надалі - ВМД), 18.07.2008 року. Таким чином, позивач порушив вимоги ЗУ №185/94 щодо дотримання 180-денного терміну повернення товарів або коштів в частині перерахованої 16.10.2007 року суми 40 000,0 євро.

Відповідно до приписів ст. 4 ЗУ № 185/94 порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Заборгованість по граничному терміну отримання товару за вказаним контрактом в межах перерахованої суми 40 000,0 євро виникла, починаючи з 14 квітня 2008 року (17 жовтня 2007 року + 180 днів). Останнім днем для розрахунку прострочення отримання товару слід вважати дату 17 липня 2008 року, оскільки саме ця дата зазначена в ВМД № 805000001/8/008023. Всього прострочення склало 95 днів. Таким чином, пеня повинна бути розрахована в такому порядку:

95 днів х 40 000,0 х 0,3% =11 400 євро = 91 200,0 грн. (виходячи з офіційного курсу євро до української гривні, встановленого НБУ станом на 14.04.2008 року на рівні 799,5665 гривень за 100 євро).

Саме цю суму позивач визнає і погоджується з розрахунком відповідача як по сумі пені, так і по строку порушення.

Щодо нарахованої відповідачем пені по контракту № 47-0714 від 03.09.2007 р., укладеному позивачем з компанією «Deiong Instruments», республіка Корея, на загальну суму 9 152,76 долл. США., позивач з нарахуванням пені не погоджується, рішення в цій частині позивач оскаржує виходячи з такого.

За вказаним контрактом позивач отримав товар до здійснення оплати, а саме 31 жовтня 2007 року.

Платежі були здійснені таким чином:

01.11.2007 року          - 4 669,12 долл. США

14.02.2008 року          - 4 483,64 долл. США

Позивач не погоджується з нарахованою відповідачем пенею за вказаним контрактом в повному обсязі. Також, позивач звертає увагу на те, що самостійно і неправомірно нарахована відповідачем сума не може вважатися дебіторською заборгованістю і на неї не може нараховуватися пеня.

Під час перевірки позивач надав відповідачу всі необхідні документи, які підтвердили надходження товару за контрактом з компанією «Deiong Instruments» на митну територію України своєчасно (до здійснення оплати) і без порушення законодавчо встановленого 180-денного строку їх надходження, відсутність порушення законодавства в сфері валютного регулювання та контролю.          Всі надані документи підтвердили відсутність з боку позивача будь-яких порушень валютного законодавства України, в тому числі в частині дотримання законодавчо встановлених строків проведення розрахунків в іноземній валюті. При цьому, для перевірки дотримання позивачем валютного законодавства в частині своєчасного проведення розрахунків по зовнішньоекономічним контрактам, надавалися також і документи, які мали виключно інформативний характер, оскільки на органи ДПА України, відповідно до ЗУ № 509, не покладається функції здійснення контролю за проведенням митних операцій суб'єктами господарювання.

Для здійснення контролю за проведенням розрахунків та дотриманням законодавчо встановлених термінів їх проведення по зазначеним зовнішньоекономічним контрактам мали значення вантажні митні декларації (ВМД), які підтвердили своєчасне надходження на територію України товарів, які були предметом зазначених контрактів.

Всупереч викладеному,          в Акті перевірки зроблений безпідставний і необґрунтований висновок про те, що позивач порушив вимоги ст. 2 ЗУ №185/94 і за контрактом з компанією «Deiong Instruments». Вказана норма Закону передбачає від суб'єктів господарювання отримання індивідуальної ліцензії НБУ в випадку, якщо операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу. Позивач не потребував отримання ліцензії НБУ по вказаному контракту, оскільки поставка товару була здійснена попередньо, до фактичної її оплати.

Саме це позивач і підтвердив, надавши в якості доказів ВМД, на якій стоять відповідні відмітки митних органів про дати надходження товару за вказаними контрактами на митну територію України.

Законодавством, яке врегульовує питання, пов'язані з переміщенням через митний кордон України товарів при здійсненні господарюючими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, є Митний кодекс України та закони України з питань митної справи, валютного законодавства, тощо. На органи ДПА України покладені функції здійснення контролю за дотриманням валютного законодавства України. При цьому ДПА України не є суб'єктом законодавчої ініціативи з цих питань. На сьогодні в ДПА України відсутні нормативні акти, прийняті відповідно до чинного законодавства України, якими б були врегульовані питання контролю за дотриманням валютного законодавства. Єдине Податкове роз'яснення щодо застосування норм статті 4 Закону України від 23.09.1994 р. №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у разі порушення резидентами термінів розрахунків при виконання імпортних договорів, яке було затверджене наказом ДПА України від 23.10.2002 р. № 505, втратило чинність згідно з наказом ДПА України від 12.06.2007 р. № 353.

Тому, при розгляді цих питань, слід керуватися законами та нормативними актами прямої дії.

Оскільки мова йде про імпортні операції, то для їх визначення слід керуватися ст. 1 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність», яка визначає, що імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Цією ж статтею 1 цього Закону визначений момент здійснення імпорту, а саме, момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до п. 23. ст. 1 Митного кодексу України переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажна митна декларація. Окрім того, відповідно до ст. 37 Митного кодексу України переміщення через митний кордон України товарів та інших предметів підлягає митному оформленню. Операції, що входять до митного оформлення, і порядок їх здійснення визначаються Державною митною службою України.

п. 14. ст. 1 Митного Кодексу України визначає митне оформлення, як виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів.

Вимоги до вантажних митних декларацій (ВМД) встановлені відповідно до приписів Митного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.97 N 574, якою затверджене Положення про вантажну митну декларацію. Відповідно до п. 2 Постанови № 574 вантажна митна декларація (ВМД) - письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів.

Відповідно до п. 8 Постанови № 574 ВМД, заповнена у звичайному порядку, вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митниці, що здійснила митне оформлення товарів і транспортних засобів. Оформлена ВМД є підтвердженням надання особі права на розміщення товарів та/або транспортних засобів у заявленому митному режимі і прав та обов'язків зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних фінансових, господарських та інших операцій.

Заявленим режимом товарів, поставлених за контрактами, які перевірялись і зазначені в Акті перевірки, було їх зберігання під митним контролем без стягування мита та інших податків та без застосування до них мір нетарифного регулювання та інших обмежень у період зберігання, що передбачено, окрім зазначених законодавчих та нормативних актів прямої дії також і ще одним нормативним актом прямої дії, а саме Положенням про відкриття та експлуатацію митних ліцензійних складів, затвердженим наказом Державної митної служби України від 31.12.1996 р. № 592. Відповідно до п. 1.1. цього Положення митний склад - це митний режим, при якому ввезені з-за меж митної території товари зберігаються під митним контролем без справляння мита та інших податків та без застосування до них заходів нетарифного регулювання та інших обмежень в період зберігання... Зберігання товарів в режимі митного складу забезпечується шляхом використання спеціально призначеного та обладнаного приміщення або іншого місця - митного ліцензійного складу.

Відповідно до п. 1.4. цього Положення територія складів, визначених у пункті 1.1, є зоною митного контролю і становить невід'ємну складову частину митної території України, на якій діє законодавство України, Митний кодекс України, нормативні акти Державної митної служби України, а також нормативні акти інших відомств, що регулюють вимоги до товарів, які ввозяться в Україну або вивозяться з України, відповідно до Митного кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись наведеними приписами норм чинного законодавства України, господарський суд вважає , що позивач в повному обсязі дотримався вимог ЗУ №185/94 за контрактом № 47-0714 від 03.09.2007 р., укладеному позивачем з компанією «Seron Technologies», республіка Корея, тому вимоги позивача є обґрунтованими, правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі .

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача , якщо він заперечує проти адміністративного позову .

Відповідач у даній справі не доказав правомірності свого рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 111 720,73 грн. від 26.08.2008 року № 000068220/62047 в частині нарахування санкцій (пені) на суму 20 520,73 грн.

Заперечення відповідача проти адміністративного позову спростовуються вищевикладеним .

Згідно ст. 94 КАС України стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 3 грн. 40 коп. витрат по сплаті державного мита .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Селмі» , м. Суми до Державної податкової інспекції в м. Суми про часткове скасування рішення задовольнити повністю .

2.          Скасувати Рішення Державної податкової інспекції в м. Суми ( 40030, м. Суми, вул. Червона площа,2) про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 111720,73 грн. від 26.08.2008 р. № 000068220/62047 в частині нарахування пені на суму 20 520,73 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Селмі» (40009, м. Суми , в. Комсомольська ,68 а, ) витрати по сплаті державного мита в сумі 3 грн. 40 коп.

4.          Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

5.          Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови підписаний суддею 20.11. 2008 року.