РІШЕННЯ

"05" лютого 2008 р.

Справа № 4/10-159

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом Тернопільського транспортного прокурора в інтересах держави м. Тернопіль, вул. С. Бандери, 6 в особі Державної служби автомобільних доріг України в особі Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" вул. О. Кульчицької, 8, м.Тернопіль,46001

до Малого комунального підприємства "Комунальник" вул. Грушевського, 2, м.Скалат, Підволочиський район, Тернопільська область.

про стягнення 1306 грн. 99коп..

За участю представників сторін:

позивача:          не з’явився.

відповідача: не з’явився.

прокурора: Костенко О.А., посвідчення № 80.

Суть справи:

В судовому засіданні прокурору роз’яснено його процесуальні права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Тернопільський транспортний прокурор в інтересах держави в особі Державної служби автомобільних доріг України, в особі Дочірнього підприємства “Тернопільський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою про стягнення з відповідача – Малого комунального підприємства “Комунальник”, м. Тернопіль – 1 306 грн., 99 коп., боргу за отримані по накладній: № 16/206/1 від 02.04.2007 р. та довіреності : серії ЯМП № 705379 від 02.04.2007 р. дорожні знаки.

У судовому засіданні 05.02.2008 р. прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить підпис уповноваженого представника на повідомленні про вручення поштового відправлення, витребуваних судом документів не подав.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідних клопотань представників сторін.

Спір розглянуто по наявних у справі матеріалах, у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи прокурора, господарським судом встановлено наступне:

На підставі накладної: № 16/206/1 від 02.04.2007 р. Філія “Тернопільський доркомплект” Дочірнього підприємства “Тернопільський облавтодор” ДАК “Автомобільні дороги України” передав, а Відповідач згідно довіреності: серії ЯМП № 705379 від 02.04.2007 р. прийняв, вказаний в накладних товар: дорожні знаки, загальну суму 1 306 грн. 99 коп.

Як стверджує Прокурор, Мале комунальне підприємство “Комунальник” порушило господарське зобов’язання, станом на 14.01.2008 р. (день звернення з позовом до суду) борг Відповідача за поставлений йому товар становить 1 306 грн. 99 коп.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору купівлі-продажу, згідно якого в силу ст.655 Цивільного кодексу України, одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Cпір виник внаслідок невиконання Відповідачем, як Покупцем, зобов’язань щодо оплати вартості переданого йому Продавцем товару, як того вимагає ч. 2 ст. 692 ЦК України .

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Докази, наведені Прокурором в обґрунтування своїх матеріально-правових вимог, Відповідач не спростував і не заперечив, тому суд вважає переконливими та документально доведеними обставини, з яких подано позов.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Так, статями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов’язок учасників господарських відносин належним чином виконувати свої зобов’язання відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як визначається ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Водночас, частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як випливає з доводів Прокурора і не спростовано Відповідачем , останній , як Покупець та боржник у зобов’язанні, своїх зобов’язань з оплати ціни товару після прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на товар не виконав, а направлену йому кредитором 21.11.2007р. вимогу про сплату 1 306 грн. 99 заборгованості за поставлений йому товар залишив без розгляду та задоволення.

Приймаючи до уваги, що в процесі судового розгляду спору відповідачем не подано, а судом не здобуто жодних доказів, які б свідчили про погашення заявленої суми позову, а відтак позовні вимоги про стягнення з Малого комунального підприємства “Комунальник”, вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Підволочиського району, Тернопільської області, 1 306 грн. 99 коп. боргу, підлягають до задоволення як такі, що доведені прокурором у відповідності із ст.ст. 33-34 ГПК України належними і допустимими доказами і неоспорені відповідачем.

Державне мито та інші судові витрати згідно ст. 49 ГПК України та Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито” покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Малого комунального підприємства “Комунальник”, вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Підволочиського району Тернопільської області ідентифікаційний код 31273711:

- на користь Дочірнього підприємства “Тернопільський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України”, вул. О.Кульчицької, 8, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 31995099 –1 306 (одну тисячу триста шість) грн. 99 коп. боргу.

- в доход державного бюджету України 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита;

- в доход державного бюджету України 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня підписання рішення "08" "02" 2008 року через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                      Н.М. Бурда