ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

28.08.2008

Справа №2-15/4416-2008

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Славус» (97571, АР Крим, Сімферопольський район, с. Привільне, вул. Лісна, 1б)

До відповідача Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6) в особі Сімферопольського району електричних мереж (95022, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, 172)

Про визнання недійсним рішення

За зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Славус» (97571, АР Крим, Сімферопольський район, с. Привільне, вул. Лісна, 1б)

Про стягнення 38 175,96 грн.

Суддя ГС АР Крим І. А. Іщенко

представники:

Від позивача (відповідача за зустрічним позовом) – Ольшанська Т. С., предст., дов. від 01.06.2008 р. у справі.

Від відповідача (позивача за зустрічним позовом) – Карасьов К. М., предст., дов. №014-Д від 03.01.2008 р.; Ющенко Т. Ю., предст., дов. №002-Д від 03.01.2008 р.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Славус» звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» в особі Сімферопольського району електричних мереж, в якому просить визнати недійсним рішення ВАТ «Крименерго» від 16.04.2008 р. №23.11.07 №2200.

Позовні вимоги мотивовані тим, що складений відповідачем за результатом проведеної перевірки акт про порушення споживачем Правил користування електричною енергією №103220 від 16.04.2008 р. не відповідає вимогам Правил, оскільки був складений без присутності представника ТОВ «Славус»; не містить посилань на пункти ПКЕЕ, порушення яких допустив споживач; відсутні дані, необхідні для визначення обсягу недоврахованої електроенергії; в акті не зазначено про відмову споживача від його підписання. Крім того, позивач повідомив, що відповідачем не була проведена експертиза електролічильника, а засідання комісії з розгляду акта про порушення ПКЕЕ відбулося в день складання акта без повідомлення про це споживача. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що протокол засідання комісії ВАТ «Крименерго» з розгляду акта про порушення, складеного без дотримання положень Правил, має бути визнаний недійсним.

Ухвалою ГС АР Крим від 18.04.2008 р. були вжиті заходи до забезпечення позову у вигляді заборони Відкритому акціонерному товариству "Крименерго" відключати подачу електроенергії на об’єкті Товариства з обмеженою відповідальністю «Славус», розташованому за адресою: Сімферопольський район, с. Перевальне, бар «Золота рибка», до розгляду справи по суті.

21.05.2008 р. до ГС АР Крим від Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славус» про стягнення 38175,96 грн.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що за результатом проведеної перевірки об’єкта – бара «Золота Рибка», що належить відповідачеві (позивачу за первісним позовом), працівниками ВАТ «Крименерго» було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, яке виразилося в несанкціонованому втручанні в роботу приладу обліку та порушенні пломби енергонагляду на клемній кришці електролічильника. Відповідні порушення були зафіксовані в акті №103220 від 16.04.2008 р., на підставі якого на засіданні комісії ВАТ «Крименерго» було прийнято рішення про донарахування вартості спожитої, але не врахованої електричної енергії, на суму 38175,96 грн., на оплату якої був виставлений відповідний рахунок. Враховуючи те, що рахунок в добровільному порядку Товариством з обмеженою відповідальністю «Славус» оплачений не був, ВАТ «Крименерго» просить стягнути заборгованість за недовраховану електричну енергію в примусовому порядку.

Ухвалою ГС АР Крим від 21.05.2008 р. зустрічна позовна заява була прийнята судом до провадження.

09.06.2008 р. до ГС АР Крим від Товариства з обмеженою відповідальністю «Славус» надійшли пояснення, в яких позивач за первісним позовом виклав додаткові обставини, на його думку, свідчать про обґрунтованість позову.

ВАТ «Крименерго» проти позову ТОВ «Славус» заперечувало з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а. с. 73-75).

27.08.2008 р. до ГС АР Крим від Товариства з обмеженою відповідальністю «Славус» надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить суд визнати недійсним рішення ВАТ «Крименерго» від 16.04.2008 р. №23.11.2007 №2200; визнати недійсним акт від 16.04.2008 р. №103220; визнати рахунок №0411/45/0408Ш від 16.04.2008 р. таким, що не підлягає виконанню.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

20.09.2004 р. між Відкритим акціонерним товариством «Крименерго» (Постачальник) в особі Сімферопольського району електричних мереж та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славус» (Споживач) був укладений договір про поставку електричної енергії №411, згідно з розділом 1 якого Постачальник поставляє електричну енергію Споживачу, а Споживач сплачує Постачальнику її вартість та здійснює інші платежі (5-ти кратний розмір тарифу за перевищення договірної величини електроспоживання, пеню, за графіком погашення заборгованості, за актами порушення ПКЕЕ) згідно умовам цього Договору та додаткам до Договору, які є його невід’ємними частинами.

Згідно з п. 2 Договору під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов’язуються керуватись чинним законодавством України, зокрема, Законом України „Про електроенергетику”, Правилами користування електричною енергією, затвердженими у встановленому порядку.

Відповідно до п. 3.1.5 Договору Постачальник має право доступу до електрообладнання та засобів (систем) обліку електроенергії споживача, контролю показників якості електроенергії, контролю дотримання встановлених режимів споживання енергії та потужності, перевірки потужності компенсуючих приладів споживача та до іншого електрообладнання для виконання функціональних обов’язків Постачальника, згідно ПКЕЕ.

Крім того, згідно з п. 8.1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України №28 від 31.07.1996 р., Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право, у тому числі на безперешкодний доступ (за пред'явленням службового посвідчення) до розрахункових засобів обліку електричної енергії, що встановлені на об'єктах споживачів, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів обліку; на безперешкодний доступ (за пред'явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки обліку та технічної перевірки засобів обліку споживача відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

Відповідно до п. 6.41 ПКЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Матеріали справи свідчать, що на підставі вказаних положень 16.04.2008 р. представниками Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» була проведена перевірка об’єкту – бару «Золота рибка», розташованого в с. Перевальне по вул. Лісна, 15, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Славус», під якої було виявлено порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося в несанкціонованому втручанні в роботу приладу обліку та порушенні пломби енергонагляду на клемній кришці електролічильника. Порушення було зафіксовано в акті №103220 від 16.04.2008 р. (а. с. 19-20).

На підставі складеного акту на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ відповідачем була донарахована вартість електричної енергії за період з 19.12.2006 р. по 16.04.2008 р. на суму 38 175,96 грн., про що свідчить відповідний протокол №2200 від 16.04.2008 р. На оплату вартості недоврахованої електроенергії енергопостачальною організацію був виставлений рахунок №0411/45/0408Ш від 16.04.2008 р. на суму 38 175,96 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Славус» посилається на те, що акт №103220 від 16.04.2008 р. був складений ВАТ «Крименерго» з порушенням положень Правил користування електричною енергією, розрахунок вартості електроенергії був здійснений без дотримання відповідної Методики, у зв’язку з чим просить суд визнати недійсними акт та протокол комісії, а також визнати рахунок №0411/45/0408Ш від 16.04.2008 р. таким, що не підлягає виконанню.

Проте, з цього приводу суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Крім того, ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Конституційний суд України в Рішенні від 01.12.2004 р. у справі №1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У той же час, способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, оскільки ВАТ «Крименерго» не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, обраним позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає приписам чинного законодавства України.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з пунктом 6.42 Правил користування електричною енергією на підставі акта порушень (виявлених у споживача електричної енергії) уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідань з розгляду актів про порушення визначається обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків, рішення комісії оформлюється протоколом, який разом з іншими документами надається споживачу.

У постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 зі справи N 3/576н викладено правову позицію, згідно з якою:

- рішення комісії постачальника електричної енергії та протокол, яким воно оформлене, за своїми ознаками не належить до актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників відповідних правовідносин; такі рішення та протокол є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил користування електричною енергією;

- зазначені акти можуть бути використані як докази у разі звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду і підлягають оцінці останнім згідно з вимогами статті 43 ГПК.

Таким чином, споживач електричної енергії в разі незгоди з рішенням названої комісії не позбавлений права та можливості доводити в суді ті обставини, на які він (споживач) посилається як на підставу своїх заперечень проти такого рішення.

Наведені вище обставини відповідають позиції Вищого господарського суду України, викладеній в п. 10 Інформаційного листа від 18.03.2008 р. N 01-8/164 «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році».

Тобто, оскільки п. 6.48 Правил користування електричною енергією передбачено, що нараховані, але не сплачені споживачем в добровільному порядку, суми вартості електроенергії стягуються у судовому порядку, позивач, у випадку незгоди з рішенням комісії ВАТ «Крименерго», не позбавлений права доказувати суду ті обставини, які, на його думку, свідчать про неправомірність прийнятого відповідачем рішення, але в процесі розгляду справи за позовом постачальника електричної енергії до споживача про стягнення нарахованої за актом суми коштів.

Отже, враховуючи те, що даний спір виник при виконання сторонами договору про поставку електричної енергії, він підвідомчий господарським судам України, проте, невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови в позові, а не припинення провадження у справі. Аналогічна позиція викладена в п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» N 01-8/344 від 11.04.2005 р. (зі змінами станом на 07.11.2007 р.), в якому зазначено, що суд, дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду.

Таким чином, вимоги ТОВ «Славус» в частині визнання недійсним протоколу засідання комісії ВАТ «Крименерго» №2200 від 16.04.2008 р. задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги ТОВ «Славус» про визнання недійсним акта про порушення ПКЕЕ №103220 від 16.04.2008 р. та визнання рахунка №0411/45/0408Ш від 16.04.2008 р. таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до роз’яснень президії Вищого Арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/53 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” (з наступними змінами і доповненнями) акт державного чи іншого органу – це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характер та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт – це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов’язки тільки у того суб’єкту (чи визначеного ними певного кола суб’єктів), якому вони адресовані.

Згідно з пунктом 6.2 Роз’яснень не можуть оспорюватися в господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, різного роду листи, інформації, роз’яснення тощо, у зв’язку з тим, що не мають обов’язкового характеру для виконання.

Як вже було зазначено раніше, за змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України. Одним із таких способів, як вказано у пункті 10 частини 1 названої вище статті. є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади. органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено., що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 20 ГК України серед актів, визнання незаконними які передбачено статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов’язків характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Проте, оскаржувані акт про порушення ПКЕЕ №103220 від 16.04.2008 р. та рахунок №0411/45/0408Ш від 16.04.2008 р. не є актами ненормативного характеру, оскільки вони не мають обов’язкового характеру та не можуть вважатися документами, які тягнуть певні правові наслідки, позаяк позивач не позбавлений можливості захищати свої інтереси у інший спосіб, у тому числі у випадку пред’явлення до нього позову електропостачальної організації.

Таким чином провадження у справі в частині визнання недійсним акта про порушення ПКЕЕ та визнання рахунка таким, що не підлягає виконанню, підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутності предмету спору, оскільки спір в цій частині не підлягає вирішенню в господарських судах України.

З приводу зустрічних позов вимог ВАТ «Крименерго» суд зазначає наступне.

В пункті 6.41 Правил користування електричною енергією передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації).

Однак, складений позивачем (відповідачем за первісним позовом) акт №103220 від 16.04.2008 р. не відповідає зазначеним положенням Правил. Так, з цього акта вбачається, що перевірка проводилася в присутності споживача ТОВ «Славус», але не вказано прізвище, ім’я, по батькові та посада робітника споживача, що не відповідає положенням Правил користування електричною енергією. Не містить акт і відмови споживача від підпису, тобто з досліджуваного акта взагалі не вбачається, що споживач був присутній при проведенні перевірки.

Відповідно до п. 6.42 ПКЕЕ на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Отже, зі змісту Правил вбачається, що лише належним чином акт про порушення ПКЕЕ є підставою для здійснення відповідного розрахунку вартості недоврахованої електроенергії.

Крім того, у цьому ж пункті Правил передбачено, що споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії.

Однак, в акті №103220 від 16.04.2008 р. позивачем (відповідачем за первісним позовом) не була вказана певна дата засідання комісії з розгляду складеного акта. Так, ВАТ «Крименерго» була повідомлена лише адреса енергонагляду Сімферопольського РЕМ та початок роботи комісії без зазначення дати її проведення, що не відповідає приписам Правил.

Більш того, само засідання комісії відбулося 16.04.2008 р., тобто в день складання акта, що також є порушенням п. 6.42 ПКЕЕ.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 6.40 Правил користування електричною енергією у разі виявлення у споживача пошкоджень або зриву пломб електропередавальної організації та/або пломб держповірки або за умови збереження цілісності пломб держповірки та електропередавальної організації пошкодження розрахункових приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу приладу обліку тощо), встановлення перемички, шунтуючої коло струму лічильника, використання різного роду пристроїв з метою зменшення показів приладу обліку, несанкціонованого втручання у параметри багатофункціональних лічильників, порушення цілісності ізоляції вторинних кіл трансформаторів струму чи напруги, знеструмлення кіл струму або кіл напруги приладу обліку, самовільного встановлення споживачем трансформаторів струму чи напруги, коефіцієнти трансформації яких не відповідають указаним на паспорті (табличці) трансформатора та/або вказаним у договорі про постачання, інших дій або бездіяльності споживача з метою зниження значення показів засобу обліку, покази розрахункового засобу обліку не враховуються, а електропередавальна організація (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом) здійснює перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії за період від дня останнього контрольного огляду засобу обліку представником електропередавальної організації (постачальника електричної енергії за регульованим тарифом) чи фактично проведеної і підтвердженої актом технічної перевірки роботи схеми комерційного обліку, що мала передувати виявленню порушень, але цей період має не перебільшувати шести місяців. У той же час, протокол засідання комісії №2200 від 16.04.2008 р. свідчить про те, що представниками ВАТ «Крименерго» був здійснений перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії за період з 18.12.2006 р. по 16.04.2008 р., що не відповідає приписам Правил.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Так, як вже було вказано раніше, в акті №103220 від 16.04.2008 р. вказано на порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Славус» пломби енергонагляду на клемній кришці електролічильника, номер пломби – 13078990. У той же час, в протоколі огляду приладу обліку від 16.04.2008 р. (а. с. 21) зазначено, що пломба енергонагляду №13078990 не порушена.

Відповідно до п. 1.2 Правил користування електричною енергією експертиза засобу обліку - комплекс заходів, які здійснюються з метою отримання даних щодо цілісності пломб, якими опломбовується засіб обліку, їх відповідності пломбам заінтересованих організацій, відповідності засобу обліку метрологічним характеристикам та умовам експлуатації. Тобто цілісність пломби на електролічильнику та, відповідно, порушення позивачем умов договору та Правил КЕЕ, має бути підтверджено саме висновком експертизи.

Згідно з п. 3.15 ПКЕЕ експертиза засобу обліку в частині дослідження його відповідності нормованим метрологічним характеристикам та умовам експлуатації здійснюється у присутності уповноважених представників власника засобу обліку або організації, яка відповідає за його збереження, постачальника електричної енергії, електропередавальної організації, представника територіального органу, уповноваженого центральним органом виконавчої влади у сфері метрології на проведення державних приймальних і контрольних випробувань і повірки засобів вимірювальної техніки та на проведення атестації методик виконання вимірювань, що використовуються у сфері та/або поза сферою поширення державного метрологічного нагляду. Експертиза засобу обліку в частині дослідження матеріалів, речовин, з яких виготовлені засіб обліку та/або пломби, здійснюється спеціалізованими організаціями, які мають право на виконання таких робіт. За результатами експертизи складається акт.

Однак, позивач (відповідач за первісним позовом) не представив суду доказів проведення експертизи засобу обліку – відповідний акт експертизи, який би підтверджував несанкціоноване втручання в роботу електролічильника та пошкодження пломби енергонагляду. У той же час, відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення фактів такого роду.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Причому обов’язковою умовою доказів є їх допустимість, під якою, згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України, розуміється, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Крім того, суд зазначає, що загальний характер допустимості доказів полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги про отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ст. 43 ГПК України).

За таких обставин, враховуючи недотримання позивачем (відповідачем за первісним позовом) Правил користування електричною енергією при складанні акта про порушення ПКЕЕ №103220 від 16.04.2008 р. та при здійсненні перерахунку обсягу спожитої електричної енергії, а також приймаючи до уваги відсутність належних та допустимих доказів порушення ТОВ «Славус» положень Правил, суд вважає, що вимоги ВАТ «Крименерго» задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 49, пунктом 1 частини 1 статті 80, статтями 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Припинити провадження у справі в частині визнання недійсним акта про порушення ПКЕЕ від 16.04.2008 р. №103220 та визнання рахунка №0411/45/0408Ш від 16.04.2008 р. таким, що не підлягає виконанню.

2.          Відмовити в первісному позові в частині визнання недійсним рішення ВАТ «Крименерго» від 16.04.2008 р. №23.11.07 №2200.

3.          В зустрічному позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.