ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2008                                                                                Справа №8/576

м. Полтава

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м.Полтава

до Приватного підприємства "Квадр", м.Миргород

про стягнення 1780,72 грн.

Суддя Плеханова Л.Б.

Секретар Батрак Я.А.

Представники:

від позивача: Фищук В.В. дор.№ 04-1/1 від 08.01.08 р.

від відповідача: Кібірєва В.К.

Суть спору: Розглядається позов Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Квадр", про стягнення 1780,72 грн.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що ним були створені місця для інвалідів, тобто виконано норматив щодо працевлаштування інвалідів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, встановив :

Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" зі змінами, внесеними згідно Законів від 06.10.2005 р. № 2602-1У, від 23.02.2006 р. № 3483-1У для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Роботодавці самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст.19 вказаного вище Закону, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно наданого відповідачем "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік" (форма № 10-ПІ), середньооблікова кількість штатних працівників становить 14 ос. Норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів складає 1 ос. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою ст.19 вищевказаного Закону, вважається працевлаштування роботодавцем інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Фактично в 2006 році на підприємстві інваліди не працювали.

Згідно зі ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", підприємства, установи і організації, в тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 вищевказаного Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для роботодавців, де працю є від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Середньорічна заробітна плата на підприємстві згідно Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ № 70 від 31.01.2007 р. та Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна) "Звіт про занятість та працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Мінпраці 10.02.2007 р. № 42 обчислюється діленням фонду оплати праці штатних працівників (46500 грн.) на середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу (14 ос.), (46500 грн.:14=3321,43 грн.). Отже, середньорічна заробітна плата в 2006 році складала 3321,43 грн., половина середньорічної заробітної плати - 1660,72 грн.

Відповідач згідно з вимогами Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" повинен сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 1660,72 грн. за незабезпечення працевлаштування інвалідів (1 робоче місце).

Ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Мінпраці України від 15.05.2007 р. № 223, передбачено порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Відповідач у визначений Законом термін, а саме до 16.04.2007 р. не сплатив добровільно адміністративно-господарські санкції. Таким чином, за порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачу нараховується пеня, яка становить 120,00 грн.

Протягом 2006 року щодо працевлаштування інвалідів для Підприємства були встановлені наступні правила.

Відповідно до положень статті 17 Закону № 875 "З метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах... Підприємства.. за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів... Відмова в укладенні трудового договору... з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров"я перешкоджає виконанню професійних обов"язків, загрожує здоров"ю і безпеці праці інших осіб...".

Стаття 28 Закону № 875 встановлює, що "Забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу... здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства... чи до державної служби зайнятості... Підприємства... зобов"язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів..., надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України".

Порядок працевлаштування інвалідів згідно Закону № 875 встановлювався Кабінетом міністрів України.Зокрема, він встановлювався Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року № 314 (далі - Постанова № 314), яка втратила чинність лише 22.02.2007 року на підставі Постанови № 70. Так, за змістом пункту 5 Постанови № 314 "Підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.". Згідно пункту 14 Постанови № 314 "Підприємства: у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; щорічно до 1 лютого року, що настає за звітним, подають відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; визначають види виробництв, цехи та дільниці, де доцільно використовувати працю інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів; створюють для інвалідів умови праці з урахуванням індивідуальних про грам реабілітації, забезпечують соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; запроваджують у разі потреби посади інструкторів-перекладачів для роботи з глухими працівниками; розробляють і затверджують інструкцію про робоче місце інваліда.".

Інших правил здійснення Підприємством господарської діяльності щодо працевлаштування інвалідів законодавством не було встановлено. Підприємство не порушувало зазначені правила. Зокрема, ним були створені робочі місця комірника та швачки, на яких могли працювати інваліди. Ці робочі місця протягом 2066 року були вакантні, що підтверджується штатним розписом Підприємства. Підприємством протягом 2006 року з метою працевлаштування інвалідів подавалася відповідна інформація до Миргородського міськрайонного центру зайнятості, що підтверджується його щомісячними звітами про наявність вакансій. Підприємство брало участь у ярмарках вакансій для інвалідів. Але бажаючих працевлаштуватися на ці посади серед інвалідів не було. Зазначені обставини підтверджуються довідкою Миргородського міськрайонного центру зайнятості від 16.03.2007 року № 948. Підприємство не відмовило у працевлаштуванні жодному інвалідові.

Обов"язок щодо працевлаштування інвалідів було покладено саме на державну службу зайнятості та інші органи державної влади та місцевого самоврядування.

Так, стаття 18-1 Закону № 875 передбачає, що "Інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати , має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.".

Відповідно до положень пункту 10 Постанови № 314 "Працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров"я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.".

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 158-163 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суддя                                                                      Плеханова Л.Б.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.