ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/277

15.09.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Укренерговугілля»в особі Луганської філії

до

Державного підприємства «З ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств «Укрвуглеторфреструктуризація»

про

стягнення 1 721 439,96 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача Лавренюк І.Л.- представник за довіреністю № б/н від 13.12.2007 року;

Від відповідача Олійник А.Р.- представник за довіреністю № 09-01 від 17.03.2008 року; Баранік О.С.- представник за довіреністю № 50 від 08.09.2008 року;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Укренерговугілля»в особі Луганської філії до Державного підприємства «З ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств «Укрвуглеторфреструктуризація» про стягнення 1 721 439,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2008 р. порушено провадження у справі № 37/277, розгляд справи було призначено на 29.07.2008 р. о 10-00.

В судовому засіданні 29.07.2008 року представники сторін подали суду клопотання про продовження строку вирішення спору по справі № 37/277, подане клопотання судом було задоволено.

У судовому засіданні 29.07.2008 р., відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 15.09.2008 року о 10-15.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.09.2008 року звернувся до суду з заявою про затвердження мирової угоди. Представник позивача проти поданої заяви заперечував та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Подана заява про затвердження мирової угоди судом не приймається до розгляду, оскільки підписана лише відповідачем та не погоджена позивача, що не відповідає ст. 78 ГПК України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 15.09.2008 року за згодою представника позивача судом було оголошено лише вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2004 року та 01 липня 2004 року між Державним підприємством «Укренерговугілля»(далі –постачальник електричної енергії) та Державним підприємством «Луганська обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств», правонаступником якого згідно з наказом Міністерства вугільної промисловості від 29.12.2007 № 612 «Про реорганізацію державних підприємств з ліквідації вугледобувних, торфодобувних та вуглепереробних підприємств»є відповідач, були укладені договори на постачання електроенергії № 44 та № 184 відповідно, згідно до умов яких постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами договорів та додатків до них, що є його невід’ємними частинами.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до п. 2.1.2 договорів позивач зобов’язувався постачати споживачу електроенергію в межах дозволеної до використання потужності в обсягах, визначених додатком «Обсяги постачання електричної енергії»з урахуванням вимог розділу 5 та умов розділу 6 договорів : згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ДУЄ та додатком «узгоджений рівень надійності електропостачання на межі балансової належності», із дотриманням граничних показників якості електричної енергії визначених державними стандартами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяті на себе зобов'язання виконав, зокрема у листопаді 2007 року позивачем поставлено, а відповідачем спожито електричної енергії за договором № 44 на суму 643812,82 грн., а за договором № 184 на суму 1327467,64 грн.

За твердженням позивача, ДП «Луганська обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств»поставлену електричну енергію оплатило частково, в зв’язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 1721439,96 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Державним підприємством «Укренерговугілля», що позивач виконав в повному обсязі зобов’язання, покладені на нього договорами.

Відповідачем не подано будь-яких доказів на спростування обставин, які повідомлені позивачем. З наданої відповідачем заяви про затвердження мирової угоди вбачається, що відповідач, як правонаступник ДП «Луганська обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств», визнає заборгованість перед позивачем в розмірі 1721439,96 грн. за спожиту електроенергію відповідно до договорів № 44 та № 184.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

В договорі сторони погодили, що оплата спожитої електроенергії в розрахунковому періоді (місяці) здійснюється після 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, у разі якщо очікуваний на кінець розрахункового періоду (місяця) обсяг споживання електроенергії перебільшує договірні величини її споживання, споживач не пізніше, ніж за 3 банківські дні до кінця розрахункового місяця, здійснює оплату електроенергії, яка буде спожита ним понад договірну величину електроспоживання (п. 5 додатків «Порядок розрахунків»до договорів про постачання електричної енергії»).

Отже з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що в листопаді 2007 року позивачем споживачу було поставлено електричну енергію на суму 1971280,46 грн., проте ДП «Луганська обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств», в порушення вимог договору та норм чинного законодавства, за поставлену електричну енергію розрахувався частково, сплативши лише 249840,50 грн., в зв’язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 1721439,96 грн.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то за таких обставин, позов в частині стягнення основного боргу в розмірі 1721439,96 грн. визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 192, 193, 275, 276 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 626 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «З ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств «Укрвуглеторфреструктуризація»(03142, м. Київ, проспект Академіка Палладіна, будинок 46/2, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Укренерговугілля»в особі Луганської філії (91005, м. Луганськ, вул. Фрунзе, 136 «з»код ЄДРПОУ 26447 (один мільйон сімсот тисяч двадцять одна чотириста тридцять дев’ять) грн. 96 коп. –основного боргу, 17214 (сімнадцять тисяч двісті чотирнадцять) грн. 40 коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 19.09.2008 року