ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2008 р.

Справа № 4/761/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Судді: Шевченко В.В.

Мирошниченко М.А.

при секретарі - Волощук О.О.,

за участю представників:

Від позивача: Овдіна Ю.Б.

Від відповідача: Семещенко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 07 лютого 2008 року

у справі № 4/761/07

за позовом: Дочірньої компанії „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ

до відповідача: Державного підприємства „Науково –виробничий комплекс газотурбобудування „Зоря - Машпроект”, м. Миколаїв

про зобов’язання укласти додаткову угоду № 5 до договору № 115-06-ЭУ

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2007 року дочірня компанія „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (далі –ДК „Укртрансгаз”) звернулася до господарського суду Миколаївської області з позовом до державного підприємства „Науково –виробничий комплекс газотурбобудування „Зоря” –„Машпроект” (далі –ДП „Зоря” –„Машпроект”) про спонукання укласти додаткову угоду № 5 до договору № 115-06-ЭУ від 30.01.2006р., укладеного між сторонами, в редакції позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно відмовляється від укладення вказаної угоди щодо оформлення передачі відповідачеві природного газу у червні 2006 року з визначенням обсягів поставки та нової ціни на природний газ, встановленої протоколом засідання правління НАК „Нафтогаз України” від 05.06.2007р.

Заявою від 20.11.2007 року позивач уточнив свої вимоги щодо редакції додаткової угоди № 5 в частині строків дії договору № 115-06-ЭУ від 30.01.2006р., проведення розрахунків і набрання чинності додаткової угоди № 5.

У відзиві на позовну заяву ДП „Зоря” –„Машпроект” заперечувало проти позову вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки договором на постачання природного газу № 115-06-ЭУ від 30.01.2006р. не обумовлено, що постачання газу постачальником покупцеві буде здійснюватися за умови виконання НАК „Нафтогаз України” своїх зобов’язань перед постачальником. Факт поставки позивачем природного газу у червні-липні 2006 року підтверджується додатковою угодою № 3 до договору, а також надісланням позивачем відповідачеві рахунку № 1862 від 30.06.2006р. для оплати спожитого газу та актами звірки взаєморозрахунків, у котрих зазначено, що це звірка розрахунків за спожитий газ.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 07.02.2008 року у справі (суддя - Дубова Т.М.) у задоволенні позову відмовлено з мотивів необґрунтованості позовних вимог.          Рішення мотивовано тим, що посилання позивача на те, що у червні 2006 року зобов’язання по поставці газу не були ним виконані із - за відсутності ресурсів спростовуються податковою накладною № 1862 від 30.06.2006р., виданою позивачем, актами звірки взаєморозрахунків, підписаними обома сторонами, рахунком позивача № 1862 від 18.07.2006р., які свідчать, що поставка газу у червні відбулася. Ухилення позивача від належного оформлення акту приймання - передачі газу є свідченням лише не виконання ним своїх обов’язків за договором, а не відсутності поставки газу. Умовами пунктів 4.4-4.6 договору сторони узгодили порядок зміни ціни договору. У випадку, якщо відповідач не погодиться зі зміненим розміром ціни на газ, позивач мав право припинити постачання газу та в односторонньому порядку розірвати цей договір. Але, позивач своїм правом відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України не скористався.

В апеляційній скарзі ДК „Укртрансгаз” посилаючись на неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 30.01.2006 року між ДК „Укртрансгаз” (постачальник) та ДП „Зоря” - „Машпроект” (покупець) було укладено договір № 115-06-ЄУ на постачання природного газу, відповідно до якого позивач зобов’язався передати у 2006 році природний газ у власність покупця, а останній зобов’язався прийняти газ та сплатити за нього певну грошову суму.

Умовами даного договору визначено, що постачальник передає покупцю у січні 2006 року газ в обсязі 5176, 774 тис. куб. м.; у випадку поставки газу постачальником покупцю в наступних місяцях сторони оформлюють передачу газу додатковими угодами до даного договору; приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці, оформлюється шляхом підписання сторонами місячного акту приймання-передачі газу. Акти приймання-передачі газу уповноважені представники сторін складають до 5-го числа, наступного за звітним місяця. Акти приймання-передачі газу є підставою для розрахунків; ціна за 1000 куб. м. газу в січні 2006 року, без врахування тарифів на транспортування газу по території України, складає 506,52 грн., в тому числі ПДВ - 84,42 грн.; ціна газу, визначена в п. 4.1 даного договору, може змінюватися за рішенням НКРЕУ та/або НАК „Нафтогаз України”; зміна ціни на газ оформлюється додатковою угодою до даного договору, проект якої постачальник направляє покупцю; у випадку, якщо покупець погодиться з пропозицією постачальника щодо нової ціни на газ, він зобов’язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання проекту додаткової угоди до даного договору підписати її та повернути один примірник постачальнику; у випадку, якщо покупець не погодиться зі зміненим розміром ціни на газ або протягом терміну, визначеного в п. 4.5 даного договору, не надасть підписаний примірник додаткової угоди про встановлення нової ціни на газ, постачальник має право припинити постачання газу та в односторонньому порядку розірвати цей договір; звірка розрахунків здійснюється постачальником і покупцем на підставі документів, що підтверджують фактичну оплату вартості газу покупцем і актів приймання - передачі газу, протягом 10-ти днів з моменту вимоги однієї із сторін; даний договір поширює свою дію на відносини сторін, що склалися з 1 січня 2006 року і діє до 31 грудня 2006 року.

На виконання своїх зобов’язань за укладеним договором позивачем у січні 2006 року було поставлено відповідачу 5176.774 тис. куб. м. природного газу за ціною 506,52 грн. за 1000 куб. м. газу, без врахування тарифів на транспортування газу по території України, у лютому 2006 року поставлено відповідачу 3785.786 тис. куб. м. природного газу за ціною з 01 по 19 лютого - 506,52 грн. за 1000 куб. м. газу, а з 20 - по 28 лютого - 657,60 грн. за 1000 куб. м. газу, у березні 2006 року поставлено відповідачу 5700.000 тис. куб. м. природного газу за ціною 657,60 грн. за 1000 куб. м. газу, у квітні 2006 року поставлено відповідачу 1980.964 тис. куб. м. природного газу за ціною 657,60 грн. за 1000 куб. м. газу, у травні 2006 року поставлено відповідачу 2755.424 тис. куб. м. природного газу за ціною 657,60 грн. за 1000 куб. м. газу, у червні 2006 року поставлено відповідачу 2825.009 тис. куб. м. природного газу за ціною 657,60 грн. за 1000 куб. м. газу, що підтверджується додатковими угодами № 1 від 20.03.2006р., № 2 від 02.06.2006р. та № 3 від 18.07.2006р. до договору № 115-06-ЭУ на постачання природного газу від 30.01.2006р. та актами звірки взаєморозрахунків між сторонами згідно з цим договором за період з 01.04.2006р. по 30.06.2006р., за період з 01.05.2006р. по 31.07.2006р. і станом на 20.03.2007 року за спожитий природний газ, складеними та підписаними сторонами, а також актом виконання послуг з транспортування природного газу у червні 2006 року, складеним відповідно до договору № 11-256 від 20.02.2002р. на транспортування природного газу і додаткової угоди № 8 від 13.12.2005р. до нього.

За поставлений у червні 2006 року природний газ в обсязі 2825.009 тис. куб. м позивач видав відповідачеві податкову накладну № 1862 від 30.06.2006р. та 18.07.2006 року надіслав рахунок № 1862 на суму 1894880,44 грн. для оплати спожитого газу.

Наведеним спростовується твердження позивача про невиконання ним своїх зобов’язань за договором в частині поставки відповідачеві природного газу у червні 2006 року в силу відсутності в нього ресурсів природного газу, що пов’язано з невиконанням НАК „Нафтогаз України” зобов’язань за договором № 116-8 від 20.01.2006р. щодо продажу йому обсягів природного газу у червні 2006 року.

Окрім того, умовами укладеного сторонами договору № 115-06-ЭУ від 30.01.2006р. не передбачено, що виконання позивачем обов'язків щодо постачання природного газу у 2006 році відповідачеві поставлено в залежність від виконання НАК “Нафтогаз України” зобов'язань за іншим договором № 116-8 від 20.01.2006р. щодо постачання позивачу обсягів природного газу протягом 2006 року.

13.07.2007 року супровідним листом № 8363/9 позивач посилаючись на оформлення первинних документів на купівлю газу від ЗАТ “Укргаз - Енерго” для покриття дефіциту за червень, липень 2006 року направив відповідачеві підписані зі своєї сторони додаткову угоду № 5 від 27.06.2007р. до договору № 115-06-ЭУ від 30.01.2006р. та акт приймання - передачі природного газу за червень та липень 2006 року від 30.06.2007р. № 6/7 і виклав пропозицію їх підписати.

Вказаною додатковою угодою передбачено поновлення дії договору на постачання природного газу та поширення його дії на відносини сторін в частині поставки газу до 31 серпня 2007 року, а в частині проведення розрахунків - до 30 вересня 2007 року, а також внесення доповнень та змін у цей договір щодо визначення обсягів поставленого у червні - липні 2006 року природного газу - 5622.800 тис. куб. м., отриманого за договором на постачання природного газу від 18.06.2007р. укладеного з ЗАТ “Укргаз - Енерго” та встановлення нової ціни на природний газ, яка складає 866,592 грн. за 1000 куб. м. газу з урахуванням цільової надбавки та ПДВ.

Листом № 68/6380 від 13.08.2007 року ДП „Зоря” - „Машпроект” повернуло позивачеві вказані додаткову угоду та акт без підписання та повідомило, що не може погодитися на підвищення ціни на природний газ за червень та липень 2006 року, оскільки постановою НКРЕ від 16.02.2006р. № 176, яка набрала чинності з 20.02.2006 року, затверджено граничний рівень ціни на природний газ, який поставляється для промислових споживачів, у розмірі 548 грн. за 1000 куб. м. без урахування ПДВ і згідно з додатковою угодою № 3 від 18.07.2006р. до договору № 115-06-ЭУ від 30.01.2006р. ДК “Укртрансгаз” у червні - липні 2006 року додержувалася вимог цієї постанови, а нормами чинного законодавства зміна ціни в договорі після його виконання не дозволяється. А тому, відповідач виклав прохання підписати акти приймання - передачі природного газу за червень та липень 2006 року, обсяги та ціна якого підтверджені актами звірки взаєморозрахунків та рахунками № 1862 від 30.06.2006р. і № 2126 від 31.07.2006р.

З огляду на те, що відповідно до умов п. 4.3 договору від 30.01.2006 року, ціна газу за цим договором може змінюватися за рішенням НКРЕ та/або НАК „Нафтогаз України”, але згоди щодо укладення додаткової угоди до даного договору стосовно встановлення нової ціни на природний газ сторони не досягли, то після закінчення строку дії спірного договору позивач звернувся за вирішенням даного спору до господарського суду посилаючись в обґрунтування пред'явлених вимог на те, що протоколом засідання правління НАК „Нафтогаз України” від 05.06.2007р. фактично було встановлено нову ціну на газ для відповідача, яка визначалася постачальником імпортованого природного газу - ЗАТ “Укргаз - Енерго” і зазначена ціна є обов'язковою для відповідача відповідно до п. 4.3 договору.

Проте, з такою позицією позивача погодитися не можна, оскільки вона суперечить фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Із змісту зазначеного протоколу засідання правління НАК „Нафтогаз України” від 05.06.2007р. не вбачається встановлення нової ціни на природний газ, який поставляється для промислових споживачів, станом на червень та липень 2006 року, а випливає лише пропозиція позивачеві для покриття дефіциту в балансі природного газу, який виник у Компанії за червень - липень 2006 року у зв'язку з неукладенням відповідних договорів із ЗАТ “Укргаз - Енерго”, закупити необхідні обсяги імпортованого природного газу безпосередньо у іншого постачальника, який має необхідний ресурс природного газу, за цінами, що складуться на дату укладення відповідного договору.

Отже, таке рішення правління НАК „Нафтогаз України” не є обов'язковим для відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до п. 10.1 Правил подачі та використання природного газу в народному господарстві України, затверджених наказом Держкомнафтогазу від 01.11.1994р. № 355, які є обов’язковими для усіх підприємств, об’єднань і організацій, зайнятих видобутком, транспортуванням, збутом і споживанням природного газу, незалежно від їх відомчого підпорядкування і форм власності, розрахунки за газ здійснюються за цінами та в порядку, передбаченому договорами, які укладаються між газопостачальною і газозбутовою організаціями та споживачами, а також між газозбутовими організаціями та споживачами.

Згідно з Положенням про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженим Указом Президента України від 14.03.1995р. № 213/95 (в редакції Указу Президента України від 21.04.1998р. № 335/98), основними завданнями даної Комісії, зокрема, є забезпечення проведення цінової і тарифної політики в електроенергетиці та нафтогазовому комплексі та відповідно до покладених на неї завдань Комісія, зокрема, розробляє і затверджує обов’язкові для виконання нормативні акти з питань, що належать до її компетенції, та формує державну політику щодо встановлення цін на електроенергію, газ, нафту та нафтопродукти, тарифів на їх транспортування, зберігання, постачання та розподіл, а також транспортування турбопроводами інших речовин.

Постановою НКРЕ від 16.02.2006р. № 176, яка набрала чинності з 20.02.2006 року та втратила чинність лише 26.12.2006р., було затверджено граничну ціну на природний газ для промислових споживачів у розмірі 548 грн. за 1000 куб. м. без урахування тарифів на транспортування та постачання природного газу і податку на додану вартість.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Умовами пунктів 4.4-4.6 спірного договору сторони узгодили порядок зміни ціни на природний газ та розірвання в односторонньому порядку даного договору, згідно з якими у випадку, якщо покупець не погодиться зі зміненим розміром ціни на природний газ або протягом встановленого терміну не надасть підписаний примірник додаткової угоди про встановлення нової ціни на газ, постачальник має право припинити постачання газу та в односторонньому порядку розірвати цей договір. Але, відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України позивач своїм правом на одностороннє розірвання спірного договору своєчасно не скористався.

Доводи позивача про те, що невиконання ним зобов'язання щодо передачі природного газу відповідачеві у червні 2006 року підтверджується відсутністю оформленого між сторонами акту приймання - передачі газу в зазначеному місяці, не заслуговують на увагу, оскільки не свідчать про відсутність факту поставки природного газу у цьому місяці. Умовами п. 2.2 спірного договору сторони встановили, що у випадку поставки газу постачальником покупцю у наступних (після січня 2006 року) місяцях сторони оформлюють передачу газу додатковими угодами до даного договору. Наявні у справі матеріали свідчать про те, що передачу позивачем природного газу відповідачу у червні 2006 року сторони оформили додатковою угодою № 3 від 18.07.2006р. до спірного договору з визначенням обсягу та ціни поставленого газу, яка діє до 31 грудня 2006 року. Вказана додаткова угода, яка є невід'ємною частиною договору на постачання природного газу, у встановленому законом порядку недійсною не визнавалася і є правомірною відповідно до ст. 204 ЦК України. Ухилення позивача від підписання такого двостороннього акту, який є підставою для проведення розрахунків за поставлений газ, свідчить лише про невиконання позивачем всупереч вимогам ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України своїх зобов'язань за цією угодою, оскільки він зобов'язаний був підписати такий акт приймання - передачі природного газу протягом двох днів з моменту підписання даної додаткової угоди.

Посилання позивача в обґрунтування пред'явлених вимог на абз. 2 ч. 3 ст. 691 ЦК України не приймається судом до уваги, оскільки по - перше: зроблене позивачем витлумачення наведеної правової норми не відповідає її змісту, а по - друге: вона не регулює виниклі між сторонами правовідносини.

Інших правових підстав свого позову позивач не навів.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими і місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків місцевого господарського суду та з урахуванням всіх обставин даної справи, всебічно, повно і об’єктивно встановлених судом апеляційної інстанції, не впливають на правильність вирішення цього спору.

Порушення процесуальних прав позивача господарським судом першої інстанції в процесі вирішення даного спору судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, а мотиви позивача, з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 07.02.2008 року у справі № 4/761/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Шевченко В.В.

Мирошниченко М.А.