СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

09 січня 2008 року

Справа № 2-24/9644-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Заплава Л.М.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 16.10.2007 у справі № 2-24/9644-2007А

за позовом           Контрольно-ревізійного управління в Автономній Республіці Крим (бул. Леніна, 5/7, м.Сімферополь, 95000)

до           Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної державної адміністрації (вул. Р. Люксембург, 26,Кіровське,97300)

про стягнення 686,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Г.Г. Колосова) від 16.10.2007 року у справі №2-24/9644-2006А відмовлено у позові Контрольно-ревізійного управління в Автономній Республіці Крим до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної державної адміністрації про стягнення 686,00 грн.

Не погодившись з постановленим судовим актом, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, позов задовольнити.

Розпорядженням в.о голови Севастопольського апеляційного господарського суду Видашенко Т.С. від 09.01.2008 року у зв’язку з відпусткою у складі колегії було замінено суддю Латиніна О.А. на суддю Заплава Л.М.

У судове засідання, призначене на 09.01.2008 року, представники сторін не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Матеріалам справи підтверджено, що у період з 15.09.2005 року до 12.09.2005 року Східним регіональним контрольно-ревізійним відділом Контрольно-ревізійного управління в Автономній Республіці Крим була проведена перевірка дотримання вимог законодавства в процесі використання отриманих з Державного бюджету коштів в Управлінні праці та соціального захисту населення Кіровської райдержадміністрації за період з 01.07.2003 року до 01.07.2005 року. За результатами ревізії було складено акт №32-21/42п від 12.09.2005 року.

02.12.2005 року Контрольно-ревізійний підвідділ в Кіровському районі виніс обов'язкові вказівки за результатами перевірки Управління праці та соціального захисту Кіровської райдержадміністрації №32-14499 від 02.12.2005 року.

Контрольно-ревізійне управління в Автономній Республіці Крим звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної державної адміністрації 686,00 грн., визначених у обов’язкових вказівках №32-14499 від 02.12.2005 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем зазначені вимоги не були виконані у повному обсязі.

Господарський суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що обов’язкові вказівки №32-14499 від 02.12.2005 року не містили вимоги про повернення до бюджету незаконно сплачених коштів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час вирішення спору були порушені вимоги норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 статті 10 згаданого Закону визначено право органу контрольно-ревізійної служби звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Як вбачається з пункту 3 обов'язкових вказівок №32-14499 від 02.12.2005 року, відповідачу за фактом незаконного нарахування та сплати субсидій Бересневу С.Д. у розмірі 686,00 грн. було лише запропоновано з метою відшкодування незаконних витрат у разі необхідності ініціювати цивільний позов відносно винних осіб.

У пункті вимог, на який посилається позивач, взагалі констатується лише факт порушення та зазначена сума, яка незаконно нарахована і сплачена Бересневу С.Д., а не сума, відшкодування якої мав забезпечити відповідач, не визначено, куди слід здійснити відшкодування та яким чином.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судова колегія дійшла до висновку про те, що органом контрольно-ревізійної служби у вимогах, викладених в обов’язкових вказівках №32-14499 від 02.12.2005 року, не був визначений обов’язок відповідача забезпечити стягнення коштів, тому правові підстави для задоволення позову про стягнення сум у порядку, визначеному пунктом 10 статті 10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” відсутні.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Контрольно-ревізійного управління в Автономній Республіці Крим, оскільки постанову суду першої інстанції прийнято у повній відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.10.2007 у справі № 2-24/9644-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                             Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                          О.В. Дугаренко

Л.М. Заплава