СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

05.08.08
Справа№ 26/184

За позовом: Львівського
відкритого акціонерного товариства „Елегант”, м. Львів

до відповідача1:
Закритого акціонерного товариства „Галичина”, м. Радехів Львівської області

до відповідача2:
Товариства з обмеженою відповідальністю „Ельвіс”, с. Звенигород
Пустомитівського району Львівської області

до відповідача3:
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про спонукання
до вчинення дій та заборони користуватися проїжджою частиною земельної ділянки

Суддя Деркач
Ю.Б.

при секретарі
Боровець Я.

Представники:

від позивача
Яворська А.М. -юрисконсульт (довіреність № 4-6/08 від 04.08.2008 р.), Дмитрук
М.Б. -представник (довіреність № 01-021 від 18.07.2008 р.)

від відповідача1 ОСОБА_2-представник
(довіреність № 7 від 21.07.2008 р.)

від відповідача2
ОСОБА_2-представник (довіреність № 06 від 03.03.2008 р.)

від відповідача3
ОСОБА_2-представник (довіреність № 07 від 21.07.2008 р.)

Представникам сторін роз'яснено їх
права та обов'язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Суть спору: Львівське
відкрите акціонерне товариство „Елегант”, м. Львів звернулося до господарського
суду з позовом до Закритого акціонерного товариства „Галичина”, м. Радехів
Львівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю „Ельвіс”, с. Звенигород
Пустомитівського району Львівської області та Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, м. Львів про спонукання Закритого акціонерного товариства „Галичина”,
Товариства з обмеженою відповідальністю „Ельвіс” та Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 облаштувати власний в'їзд/виїзд до належних їм приміщень, що
розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1 (яка є суміжною з земельною ділянкою
Львівського відкритого акціонерного товариства „Елегант”) та про заборону
Закритому акціонерному товариству „Галичина”, Товариству з обмеженою
відповідальністю „Ельвіс” та Фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 після
облаштування власного в'їзду/виїзду користуватися заїздом та проїжджою частиною
земельної ділянки Львівського відкритого акціонерного товариства „Елегант”,
розташованої АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 01.07.2008 р.
порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні
на 22.07.2008 р. В судовому засіданні 22.07.2008 р. оголошувалась перерва до
05.08.2008 р.

Представники позивача в судове
засідання з'явилися. Позивачем подано клопотання № 4-6/08 від 04.08.2008 р. про
зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом України справи №
1/978-14/303 з перегляду судових рішень за касаційною скаргою ВАТ „Елегант”.

Клопотання позивача про зупинення
провадження у справі до вирішення Верховним Судом України справи № 1/978-14/303
судом відхиляється з огляду на наступне: позивачем не доведено у відповідності
до ст. 79 ГПК України неможливості вирішення даної справи до розгляду
касаційної скарги на поставу Вищого господарського суду України та Львівського
апеляційного господарського суду у справі № 1/978-14/303; не подано доказів
прийняття Верховним Судом України до провадження касаційної скарги на вказані
судові рішення; справу № 1/978-14/303 вирішено, про що свідчать постанови
Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 р. та Вищого
господарського суду України від
20.05.2008 р.

Представник відповідача1 в судове
засідання з'явився, подав відзив від 22.07.2008 р. на позовну заяву, проти
позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача2 в судове
засідання з'явився, подав відзив від 22.07.2008 р. на позовну заяву, проти
позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача3 в судове
засідання з'явився, подав відзив від 22.07.2008 р. на позовну заяву, проти
позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує
наступним:

Споруди позивача та корпус ЛДТГРКП
„Бурштин" до грудня 1993 року знаходилися у межах однієї території,
обнесеної аварійною огорожею з аварійною прохідною позивача.

За погодженням із ЛДТГРКП
„Бурштин" позивачем за власні кошти по периметру усієї території було
збудовано метало -профільну оздоблену огорожу, двоє подвійних воріт та
побудовано нову прохідну.

29.09.1995 року ТзОВ (ЛДТГРКП)
„Бурштин" отримало Державний акт на право постійного користування землею
площею 1 735 м.кв.

27.05.1998 року позивач отримав
Державний акт на право постійного користування землею площею 1,57 га.

У зв'язку з тим, що ТзОВ
„Бурштин" не облаштувало власного окремого в'їзду, на його прохання,
позивач тимчасово надавав йому платні послуги з користування прохідною,
проїжджою частиною території позивача для поїзду до належної йому земельної
ділянки (ТзОВ „Бурштин" було перейменовано у ЗАТ „ТФ „Сардонікс", а
згодом у ТзОВ „ТФ „Сардонікс", яке сплачувало такі послуги за укладеними
угодами).

З 2001 року замість ТзОВ „ТФ
„Сардонікс" належним йому приміщенням користуються три інші особи: ЗАТ
„Галичина", ТзОВ „Ельвіс" і ФО-П ОСОБА_1

Окремого в'їзду/виїзду по земельній
ділянці, на якій розташована споруда колишнього ТзОВ „Бурштин” до цього часу не
облаштовано, хоч для цього є технічна можливість і проїзд та прохід до них
здійснюється надалі через споруди та земельну ділянку позивача.

Можливість облаштування окремого
в'їзду/виїзду підтверджується проектними пропозиціями ПП
"Львівкомундорпроект".

Листом № 18/2 від 18.02.2002 року
відповідач-1 повідомив позивача про готовність проектної документації з
влаштування окремого заїзду на власну територію та проведення цих робіт у
весняно-літній період.

Через відсутність у відповідача-1
окремого в'їзду/виїзду на земельну ділянку, якою він користується, між
позивачем та відповідачем-1 щорічно укладалися угоди (№ 6 від 30.01.2002 р. на
2002 рік, № 3 від 03.01.2003 р. на 2003 рік та № 3 від 24.12.2003 р. на 2004
рік) на тимчасове платне користування контрольно-перепускним пунктом (КПП),
проїжджою частиною території та іншими спорудами позивача у визначених угодами
межах для доїзду автотранспорту до суміжної ділянки, де розташовані нежитлові
приміщення, які використовує відповідач-1 у своїй господарській діяльності.

На неодноразові звернення та
пропозиції укласти договір (05.01.2007 р. № 01-034; 05.01.2007 р. № 01-035;
20.12.2007 р. № 01-061; 20.12.2007 р. № 01-064; 04.04.2008 р. № 36/08;
04.04.2008 р. № 37/08) відповідачі1,2,3 не справляють плату за користування
земельною ділянкою та в'їздом/виїздом ВАТ "Елегант".

Згідно із ч. 1 ст. 106 ЗК України
власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної
ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у
випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

У зв'язку з господарською
діяльністю відповідачів1,2,3 (інтенсивним рухом вантажного транспорту), на
земельній ділянці позивача є сильна загазованість, постійний шум двигунів, та
регулярне сильне зношення асфальтного покриття.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК
України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення,
при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається
найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове
забруднення тощо).

05.01.2002 року вантажним
автомобілем "Камаз" належним відповідачу1 було пошкоджено опорну
колону однієї з будівель належних позивачу.

Для усунення незручностей
керівництво позивача вже тривалий час прагне за власний кошт поставити по межах
своєї земельної ділянки огорожу, та зважаючи на той факт, що у
відповідачів1,2,3 відсутній власний в'їзд/виїзд не може цього здійснити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши
докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

Відповідно до ст. 173 ГК України
господарське зобов'язання -це зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання його обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають
між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1 і
2 ст. 14 ЦК України цивільні права та цивільні обов'язки особа здійснює у
межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; особа не може
бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Позивачем на підставі належних
засобів доказування не доведено правових підстав, (наявності закону або іншого
нормативно-правового акта та/чи укладеного договору, іншого правочину), з яких
безпосередньо виникає право позивача вимагати від відповідачів вчинити дії,
утриматись від дій, які складають предмет заявлених позовних вимог, й -
відповідно зобов'язань відповідачів1,2,3 вчинити ці дії, утриматись від таких
дій.

До того ж, згідно ч.  2 ст. 120 ЗК України, якщо будівля або
споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх
відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки,
на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування. Зазначене положення узгоджується з приписами ч. 2 ст. 377 ЦК
України.

Отже, слід зробити висновок, що з
моменту відчуження ТзОВ (ЛДТГРКП) «Бурштин», надалі ТзОВ «ТФ
«Сардонікс»будівель складів набувач (власник) зазначеної будівлі, тобто ЗАТ
«Галичина», ТзОВ «Ельвіс»і СПД-ФО ОСОБА_1 (відповідачі по справі) не можуть
бути позбавлені права користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена,
та частиною ділянки, яка необхідна для її обслуговування, у тому числі існуючим
нормативним в'їздом, (виїздом, проїздом).

Господарським судом Львівської
області розглянуто справу № 1/978-14/303 за участю позивача та відповідачів1,2
даної справи. Рішення у вищезгаданій справі набрало законної сили згідно
постанови від 15.01.2008 р. Львівського
апеляційного  господарського суду,
яка  відповідно до постанови Вищого
господарського суду України від 20.05.2008 р. залишена без змін.

Цим рішенням визнано за ЗАТ
«Галичина»право земельного сервітуту на частину земельної ділянки -заїзду до
власних приміщень, що знаходяться у постійному користуванні ВАТ «Елегант»по
АДРЕСА_1, а також зобов'язано ВАТ «Елегант»усунути перешкоди у користуванні ЗАТ
«Галичина»без обмежень частиною заїзду до власних приміщень по АДРЕСА_1, не
вчиняти будь-які дії, які б перешкоджали доступу чи проїзду вантажного й
автомобільного транспорту до приміщень ЗАТ «Галичина»; визнано за ТзОВ
«Ельвіс»право земельного сервітуту на частину земельної ділянки шириною 3,18
м., розташованої АДРЕСА_1, яка знаходиться в постійному користуванні ВАТ
«Елегант», для проїзду автомобільного транспорту до будівлі-складу, а також
зобов'язано ВАТ «Елегант»усунути перешкоди у користуванні ТзОВ «Ельвіс»частиною
земельної ділянки шириною 3,18 м., розташованої АДРЕСА_1, яка знаходиться в
постійному користуванні ВАТ «Елегант», для проїзду до власного складського
приміщення шляхом приведення земельної ділянки в попередній стан і не вчиняти
будь-які дії, які б перешкоджали доступу чи проїзду вантажного й автомобільного
транспорту до приміщень ТзОВ «Ельвіс».

Отже, названим рішенням суду
визнано право відповідачів1,2 на в'їзд (виїзд) по наявному (існуючому) проїзду.

Відповідно до ст. 115 ГПК України
рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій
території України.

За тих обставин, що право ЗАТ
«Галичина», ТзОВ «Ельвіс»на користування існуючим заїздом по АДРЕСА_1 визнано
рішенням суду, що набрало законної сили, суд в силу приписів ст.ст. 35, 115 ГПК
України не вбачає підстав спонукати (примусити) відповідачів облаштувати інший
власний, (окремий) в'їзд, (заїзд, виїзд). З тих же причин суд вважає вимогу
позивача про облаштування іншого в'їзду (виїзду) безпідставною.

Суд відхиляє твердження позивача
про те, що облаштування окремого в'їзду/виїзду є можливим, оскільки
підтверджується Проектними пропозиціями ПП «Львівкомундорпроект».

Зважаючи на норми ст. 23 Закону
України «Про планування і забудову території»проектні пропозиції без
відповідного дозволу органу влади, інспекції Держархбудконтролю, без погоджень
з іншими наглядовими органами, а також без погодження з іншими сусідніми
користувачами, (у даному випадку -між відповідачами1,2,3) -не можуть доводити
технічну можливість облаштування окремого заїзду.

Крім того, проаналізувавши надані
позивачем в якості доказу Проектні пропозиції 2008 року, складені за завданням
Львівського ВАТ «Елегант»ПП «Львівкомундорпроект», суд встановив, що ці
пропозиції є ескізним проектом в'їзду на територію, у пояснювальній записці до
яких є застереження про те, що для влаштування в'їзду необхідно влаштувати
реконструкцію підземних та наземних інженерних мереж. Так, необхідно: захистити
футлярами з сталевих напівтруб газопровід та водопровід; захистити футлярами
або при необхідності понизити електричні кабелі; заглибити або піднести на безпечну
для проїзду транспорту висоту теплотрасу (два трубопроводи), що прокладена по
даній поверхні землі. Відзначено також, що усі роботи по реконструкції мереж
виконати після отримання технічних умов зацікавлених організацій та згідно
Робочого проекту.

За цими пропозиціями та згідно
пояснень сторін на території, прилеглій до огорожі ЗАТ «Галичина», ТзОВ
«Ельвіс»і ФО-П ОСОБА_1 (на якій пропонуються будівельні роботи для облаштування
окремого в'їзду), знаходяться підземні кабельні лінії електропередачі, газопровід
та водопровід. А отже, земельна ділянка вздовж об'єктів нерухомості
відповідачів безпосередньо необхідна для обслуговування їх будівель, що має
забезпечити безпеку виробництва як відповідачів, так і сусідніх власників
(орендарів), в т.ч. й позивача. Більш того, для облаштування іншого в'їзду
необхідно провести реконструкцію працюючої зовнішньої (над поверхнею землі
висотою близько 1,5 м.) теплотраси міста, яка проходить по території вздовж
вулиць Зеленої та Д. Вашингтона, що потребує додаткових заходів дозвільної
процедури.

Однак, позивачем не надано суду
відповідної дозвільної та погоджувальної документації, Робочого проекту, Акту
встановлення і узгодження меж землекористувачів, дозволу та проекту на
реконструкцію теплотраси тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч. 1
ст. 320 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном
на власний розсуд, власник має право використовувати своє майно для здійснення
підприємницької діяльності. За приписами ст. 221 ЦК України право власності є
непорушним, обмеження у його здійсненні може бути лише у випадках і у порядку,
встановлених законом.

Згідно ст. 5 ГК України право на
підприємницьку діяльність, не заборонену законом, становить одну з
конституційних основ правового господарського порядку в Україні. Згідно норми
ст. 6 ГК України свобода підприємницької діяльності в межах, визначених
законом, є основним принципом господарювання.

За нормами добросусідства,
визначеними в ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України, землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи використання земельних ділянок, відповідно до їх
цільового призначення, при яких землекористувачам сусідніх земельних ділянок
завдається найменше незручностей; землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють
землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за
призначенням.

Зважаючи на викладене, позивачем не
доведено, на підставі чого, в силу яких причин підприємницька діяльність ЗАТ
«Галичина», ТзОВ «Ельвіс»і ФО-П ОСОБА_1 має бути обмежена чи обтяжена
зобов'язаннями здійснити дозвільну процедуру щодо проектування іншого в'їзду,
та за власний кошт провести будівельні роботи по облаштуванню такого в'їзду за
умови існування наявного заїзду і встановлення законного (на підставі рішення
суду) права відповідачів1,2, на часткове користування в'їздом, (виїздом) по
АДРЕСА_1.

Посилання позивача на лист ЗАТ
«Галичина»від 18.02.2002 р. за № 18/2 судом відхиляється, оскільки в цьому
листі йдеться лише про заплановані роботи; названий лист не містить в собі
ознак договору чи гарантій виконання зобов'язань щодо влаштування окремого
заїзду.

Питання можливості обладнати інший
заїзд до складських приміщень ЗАТ „Галичина” і ТзОВ “Ельвіс” було предметом
розгляду проведеної судової комплексної експертизи, в результаті якого
зроблений висновок про те, що обладнати інший заїзд технічно неможливо.

Згідно з Висновком від 30.10.2007
р. за № 1722/1798 комплексної будівельно-технічної та авто-технічної
експертизи, (яка проводилась за згодою та участю сторін в процесі розгляду
вищезгаданої судової справи № 1/978-14/303), забезпечення безпечного проїзду і
руху транспортних засобів з дотриманням вимог пожежної безпеки і норм охорони
праці, виконання технологічних операцій навантаження-розвантаження транспортних
засобів, безпечних виїздів автомобілів та збереження норм на проїзд
транспортних засобів повз автомобілів, які можуть знаходитись під
завантаженням-розвантаженням, - можливе тільки при організації руху транспорту
по земельній ділянці існуючого кругового заїзду по АДРЕСА_1, переважна частина
якої знаходиться у постійному користуванні позивача.

Згідно з листом Управління
архітектури і містобудування Львівської міської ради за № 2-11152/20 від
17.01.2005 р. влаштування окремого заїзду є неможливим з причин завантаження
руху автомашин на перехресті магістральних вулиць Зеленої та Дж. Вашингтона.

Суд вважає необхідним зазначити й
таке. Відповідно до технічної документації з землеустрою відповідача-1, (що
виготовлена і подана на розгляд сесії Львівської міської ради), зокрема: п. 6
Висновку про наявність містобудівельних обмежень щодо користування земельною
ділянкою від 29.03.2007 р. № 2-3763/2401 Управління архітектури Львівської
міської ради частина земельної ділянки площею 0,1324 га. надається в сервітутне
користування для укладення сервітутної угоди для забезпечення під'їзду і виїзду
автомашин для ЗАТ „Галичина”, (окреслена на Плані земельної ділянки,
погодженому 18.07.2006 р. з Управлінням архітектури Львівської міської ради і
20.02.2007 р. з Львівським міським управлінням земельних ресурсів).

Відповідно до технічної
документації з землеустрою відповідача-2, (що виготовлена і подана на розгляд
сесії Львівської міської ради), зокрема: п. 6 Висновку про наявність
містобудівельних обмежень щодо користування земельною ділянкою від 18.07.2006
р. № 2-8863/20 Управління архітектури Львівської міської ради як частина
земельної ділянки площею 0,1442 га., яка надається в сервітутне користування
для укладення сервітутної угоди для забезпечення під'їзду і виїзду автомашин
для ТзОВ “Ельвіс”, (окреслена на Плані земельної ділянки, погодженому
18.07.2006 р. з Управлінням архітектури Львівської міської ради і 20.02.2007 р.
з Львівським міським управлінням земельних ресурсів).

Відповідно до технічної
документації з землеустрою відповідача-3, (що виготовлена і подана на розгляд
сесії Львівської міської ради), зокрема: п. 6 Висновку про наявність
містобудівельних обмежень щодо користування земельною ділянкою від 18.07.2006
р. № З-0-13726/20 Управління архітектури Львівської міської ради як частина
земельної ділянки площею 0,1443 га., яка надається в сервітутне користування
для укладення сервітутної угоди для забезпечення під'їзду і виїзду автомашин
для Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (окреслена на Плані земельної ділянки,
погодженому 19.07.2006 р. з Управлінням архітектури Львівської міської ради і
19.03.2007 р. з Львівським міським управлінням земельних ресурсів).

Позивачем у судовому порядку були
оскаржені Висновки про наявність містобудівельних обмежень щодо користування
земельною ділянкою та Плани земельних ділянок, що надаються в оренду ЗАТ
«Галичина»і ТзОВ «Ельвіс» (відповідачів1,2), однак провадження у цій справі
було припинено відповідно до Ухвал господарського суду Львівської області від
13.03.2008 р. у справі № 21/31, від 13.03.2008 р. у справі № 21/32, що набрали
законної сили.

Стосовно відповідача-3 -Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, суд додатково відзначає наступне. Як встановлено
матеріалами справи, відповідач-3 - власник будівлі складу по АДРЕСА_1 перебуває
у законному шлюбі з власником і директором ТзОВ „Ельвіс” ОСОБА_3, який є
власником сусідньої будівлі складу по АДРЕСА_1. За нормами ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям, належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності. Згідно пояснень відповідачів-2,3 за усною домовленістю
подружжя ці дві будівлі використовуються під склад-гуртівню борошняних,
круп'яних та макаронних виробів ТзОВ «Ельвіс», і не використовується ФО-П
ОСОБА_1 Позивачем не подано належних доказів в підтвердження використання
відповідачем-3 будівлі складу, в тому числі здійснення дій для обслуговування
цієї будівлі, зокрема: заїзду та виїзду до, (з) належної їй будівлі складу.

Суд звертає увагу на наступне.
Заявляючи позовну вимогу № 1 про спонукання ЗАТ «Галичина», ТзОВ «Ельвіс»та
ФО-П ОСОБА_1 облаштувати власний в'їзд/виїзд до належних їм приміщень, що
розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1, позивач з порушенням ч. 4 ст. 54 ГПК
України не визначив зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, в тому
числі не вказав у який спосіб, в яких частинах, в якому обсязі кожний з
відповідачів зобов'язаний вчинити дії щодо облаштування окремого в'їзду.

Враховуючи все вищевикладене, суд
відмовляє у задоволенні позовної вимоги про спонукання ЗАТ «Галичина», ТзОВ
«Ельвіс»та ФО-П ОСОБА_1 облаштувати власний в'їзд/виїзд до належних їм
приміщень, що розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1.

Позовна вимога № 2 -заборонити ЗАТ
«Галичина», ТзОВ «Ельвіс»та ФО-П ОСОБА_1 після облаштування власного
в'їзду/виїзду користуватися заїздом та проїжджою частиною земельної ділянки ВАТ
«Елегант», розташованої АДРЕСА_1 заявлена позивачем на майбутнє і за умови
настання трьох юридичних фактів (подій): задоволення першої позовної вимоги,
фактичного проведення відповідачами1,2,3 робіт щодо облаштування власного
окремого заїзду до належних їм приміщень, та наявність у позивача порушеного
права, яке має бути виражено в користуванні відповідачами1,2,3 в'їздом по        АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір по суті,
господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з
позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист
якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх
порушення або оспорювання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 84 ГПК
України висновок суду про задоволення позову або про відмову в позові повністю
чи частково не може залежати від настання або ненастання якихось обставин.

Оскільки за приписами ст. 1 ГПК
України підставою для звернення до господарського суду є захист порушених прав
і, (або) охоронюваних законом інтересів, судовому захисту підлягає вже порушене
право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо,
буде воно порушено чи ні.

Таким чином, суд дійшов висновку
про необхідність припинити провадження у справі згідно з п. 11 ч. 1
ст. 80 ГПК України стосовно позовної вимоги -заборонити ЗАТ «Галичина», ТзОВ
«Ельвіс»та ФО-П ОСОБА_1 після облаштування власного в'їзду/виїзду користуватися
заїздом та проїжджою частиною земельної ділянки ВАТ «Елегант», розташованої
АДРЕСА_1.

Відповідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, ст. 23 Закону України „Про планування і забудову
територій”, ст.ст. 103, 120 ЗК України, ст.ст. 13, 14, 221, 319, 320 ЦК
України, ст. 5, 6, 173 ГК України, та ст.ст. 1, 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, п. 11
ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 83, 84, 85, 115 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Щодо позовної
вимоги про спонукання Закритого акціонерного товариства „Галичина”, Товариства
з обмеженою відповідальністю „Ельвіс” та Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
облаштувати власний в'їзд/виїзд до належних їм приміщень, що розташовані на
земельній ділянці АДРЕСА_1 (яка є суміжною з земельною ділянкою Львівського
відкритого акціонерного товариства „Елегант”) у задоволенні позову відмовити.

2.          Щодо позовної
вимоги про заборону Закритому акціонерному товариству „Галичина”, Товариству з
обмеженою відповідальністю „Ельвіс” та Фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 після
облаштування власного в'їзду/виїзду користуватися заїздом та проїжджою частиною
земельної ділянки Львівського відкритого акціонерного товариства „Елегант”,
розташованої АДРЕСА_1 провадження у справі припинити.

3.          Судові
витрати покласти на відповідача.

Суддя
Деркач Ю.Б.