ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 101
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.03.2008

Справа
№2-7/906-2008А

За
позовом Управління Пенсійного фонду України в Київському районі  м. Сімферополя Автономної республіки
Крим  (95013, м. Сімферополь, вул.  Д.Ульянова, 6)

До
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про
стягнення 248,82 грн.

Суддя
господарського суду АР Крим І. І. Дворний
Секретар судового засідання В. Є. Євген'єва

П Р Е
Д С Т А В Н И К И:

Від
позивача - не з'явився (клопотання)

Від
відповідача -  не з'явився

Сутність адміністративної  справи:

Управління
Пенсійного фонду України  в Київському   районі м. Сімферополя звернулось до
Господарського суду АР Крим з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1    про стягнення  несплачених внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у розмірі 248, 82 грн.

Позивач у судове засідання не
з'явився, проте надіслав на адресу Господарського суду   клопотання про відкладення розгляду
справи  у зв'язку з проведенням звіту.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечення на позов на надав, про причини неявки суд не повідомив,
про час та місце слухання справи був проінформований належним чином
рекомендованою кореспонденцією.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, суд не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладався у порядку
ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази,  суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрована в Управлінні
Пенсійного фонду України в Київському
районі АР Крим  як платник збору
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (реєстраційний номер
14-11-10299).

Принципи,
засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових
внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат
застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІУ
від 09.07.2003 р.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 14 Закону
України №1058 страхувальниками є роботодавці, у тому числі фізичні особи -
суб'єкти підприємницької, діяльності  та  інші особи (включаючи юридичних та фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб

оподаткування  (фіксований
податок,  єдиний  податок,
фіксований сільськогосподарський
податок,  придбали   спеціальний
торговий патент),   які   використовують  працю
фізичних  осіб  на
умовах трудового договору (контракту) або на інших  умовах,
передбачених законодавством,  або
за договорами цивільно-правового характеру.

П. 6
ч. 2 ст. 17 Закону України №1058 встановлений обовязок страхувальників
нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі
страхові внески.

Відповідно
до п.п 2 п. 8 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” до набрання чинності законом
про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду (крім
підпункту 5, який діє протягом строку, визначеного Законом України "Про
внесення змін до деяких законів України щодо оподаткування
сільськогосподарських підприємств та підтримки соціальних стандартів їх працівників"
від 24 червня 2004 року) особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11, у статті
12 цього Закону, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України за осіб, зазначених у пункті 11
статті 11 цього Закону, сплачують страхові внески, що перераховуються до
солідарної системи на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в
розмірах, передбачених для платників збору (юридичних і фізичних осіб) Законом
України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", але
не менше мінімального страхового внеску.

П. 3
ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності,
які не використовують працю найманих працівників, а також адвокати, їх
помічники, приватні нотаріуси, інші особи, які не є суб'єктами підприємницької
діяльності і займаються діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу.

Відповідно
до п. 2 ч. 4 вказаного Закону на обов'язкове державне пенсійне страхування
встановлюються ставки збору у таких розмірах:
для платників збору, визначених пунктом 3 статті 1 та фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності, визначених пунктом 1 статті 1 цього
Закону, - 33,2 відсотки від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 2 статті
2 цього Закону.

Пунктом  2.2.3. Інструкції  про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. N
21-1,  передбачено, що платниками
страхових внесків є, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок).

Згідно
з п. 4.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України розмір мінімального страхового внеску
визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати,
установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових
внесків для застрахованих осіб, визначених підпунктами 2.2.3 - 2.2.5 пункту 2.2
цієї Інструкції, - на 32 відсотки за 2004 - 2005 роки; 31,8 відсотка за 2006
рік, 33,2 відсотка за 2007 рік.

Згідно
зі статтею 83 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» з 1
січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений на рівні 262
гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць, з 1 липня 2005
року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні.

З
матеріалів справи вбачається, що сума самостійно задекларованих відповідачем
страхових внесків за період січень-березень 2005 року складає 248,82 грн. (а.
с. 8), проте добровільно ним сплачена не була.

Відповідно
до ч. 2 ст. 106 вказаного Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані
та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього
Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у
випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються
простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і
стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

П. 3
ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” передбачено, що Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і
у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам,
які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком
суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами
Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі
неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги
в судовому порядку.

Матеріали
справи свідчать, що на виконання цієї норми Управлінням Пенсійного фонду
України в Київському  районі відносно СПД
ОСОБА_1 була виставлена вимога № Ф - 576 від 03.04.2007 р. на суму 248,82 грн.  Вимога була отримана відповідачем
11.04.2007р., про що свідчить підпис в поштовому повідомленні.

Відповідач
не надав суду доказів сплати ним недоїмки у розмірі 248,82 грн. або того, що
вищезазначена вимога була оскаржена до вищого органу Пенсійного фонду або в
судовому порядку, у той час як відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За
таких обставинах позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Київському  районі
АР Крим  є обґрунтованими,
підтверджується матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно
до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст.
ст. 158 - 163,  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С
Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити.

2.  Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1  (АДРЕСА_1,   ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь
Управління Пенсійного фонду України в Київському  районі АР Крим  (95013, м. Сімферополь, вул.  Д.Ульянова, 6, р/р 5701 у ВАТ
„Державний ощадний банк України”, м. Сімферополь, МФО 324805, ЗКПО 20725930)
заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 248,82 грн.

Виконавчий
лист видати після вступу постанови в законну силу за заявою сторони, на користь
якої ухвалено рішення.

Судом роз'яснено сторонам положення
ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

У
разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили
через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо
після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана,
Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Дійсну
Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний
І.І.