ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

14.02.08                                                                                           Справа № 11/313

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Кордюк Г.Т.

суддів:                                                                        Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватної фірми «Гірський льон», м.Луцьк.

на рішення господарського суду Рівненської області від 20.12.2007 р.

у справі №11/313

за позовом Приватна фірма «Гірський льон», м.Луцьк.

до відповідача ТзОВ «Агро-Р», м.Рівне.

про стягнення 1425 грн.

За участю представників:

від позивача –не з”явився.

від відповідача –не з”явився.

Заяв про відвід суддів не поступало, клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 20.12.2007р. у справі №11/313 (суддя Грязнов В.В.) у задоволенні позовних вимог Приватної фірми «Гірський льон», м.Луцьк про стягнення з ТзОВ «Агро-Р», м.Рівне 1425 грн. заборгованості за поставлену згідно умов договору №10 від 27.07.2007р. продукцію частково відмовлено, в частині стягнення 60 грн. боргу провадження у справі припинено, відповідно відшкодовані судові витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суд мотивував рішення тим, що позивач не виконав умов п.3.1 договору та ст.674 ЦК України в частині підтвердження Сертифікатом якості товару, що поставляється, погашення відповідачем заборгованості в сумі 60 грн. є підставою для припинення провадження у справі на підставі п.11 ст.80 ГПК України, в іншій частині вимоги безпідставні з огляду на те, що борг в сумі 1365 грн. відповідачем сплачено до заявлення позову.

Позивач з таким рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, провадження у справі припинити з наступних підстав:

-          оскільки факт порушення позивачем п.3.1 договору є не доведеним, господарський суд дійшов невірного висновку про те, що позивачем не виконано умов пункту 3.1 договору поставки та ст.674 ЦК України в частині підтвердження сертифікатом якості товару, що поставлявся. Відмовивши в задоволенні первісних позовних вимог в розмірі 1365 грн., суд вийшов за межі позовних вимог, чим порушив п.2 ст.83 ГПК України, відповідно невірно розподілив судові витрати, помилково застосувавши ч.1 ст.49 ГПК України;

-          господарський суд прийшов до невірного висновку про необґрунтованість посилання позивача на ст.610 ЦК України;

Сторони, з невідомих суду причин, участі в судовому засіданні не прийняли, причини неявки представника не повідомили, відповідач обгрунтованого відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з ТзОВ «Агро-Р», м.Рівне 1425 грн. заборгованості за отриману згідно умов договору №10 від 27.07.2007р. продукцію.

По накладній №20 від 27.07.2007р. відповідач отримав череву баранячу на суму 1365грн. та по накладній №21 від 27.07.2007р. насадку вартістю 60 грн., всього 1425 грн.

30.10.2007р. ПФ «Гірський льон»направлено вимогу про оплату отриманої продукції, яка залишена без задоволення.

Заявою від 19.12.2007р. позивач в порядку ст.22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути суму боргу 60 грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов»язок належного виконання зобов»язання сторонами відповідно до умов договору встановлено ст.193 ГК України.

Сторонами у зобов»язанні є боржник та кредитор.

З матеріалів справи вбачається, що зобов»язання між сторонами виникли на підставі договору №10 від 27.07.2007р., а саме ТзОВ «Агро-Р» повинно провести розрахунки за отриману продукцію.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов»язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Платіжним дорученням №6825 від 19.11.2007р. відповідач перерахував позивачу суму боргу 1365 грн. та платіжним дорученням №7067 від 07.12.2007р.- 60 грн.

Позивач заявив позов про стягнення з відповідача 1425 грн. заборгованості.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Під зменшенням позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою ст.55 ГПК України, ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір (п.17 Інформаційного листа ВГСУ №01-8/2351 від 20.10.2006р.)

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, а саме 1365 грн., місцевий господарський суд не звернув уваги, що позивач подав заяву в порядку ст.22 ГПК України про зменшення позовних вимог (а.с.16) і просив стягнути борг в сумі 60 грн., а тому суд мав розглянути спір, виходячи з нової ціни позову в частині стягнення 60 грн. боргу, а не 1425 грн.

Враховуючи наведене, місцевим господарським судом невірно зроблено висновок про безпідставність задоволення решти позовних вимог, рішення суду в цій частині належить скасувати, а до розгляду підлягає вимога (нова ціна позову) про стягнення 60 грн. боргу. В цій частині рішення суду є вірне, висновок відповідає обставинам справи, з огляду на те, що сума 60 грн. сплачена відповідачем під час розгляду справи платіжним дорученням №7067 від 7.12.2007р.

Однак, відмовляючи в стягненні решти суми судових витрат, місцевий господарський суд не врахував, що при новій ціні позову 60 грн., держмито відповідно до п.2 ст.3 Декрету –Кабінету Міністрів України «Про державне мито»- становить 102 грн., а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1258 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів (із змінами та доповненнями) витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу -118 грн.

При зменшенні позовних вимог, внесене мито не повертається (ч.2 п.п.4.2 п.4) роз»яснення ВГСУ від 04.03.1998р. №02-5/78 «Про деякі питання практики застосування розділу ІУ ГПК України).

При неповному з”ясуванні обставин справи, невідповідності висновків господарського суду матеріалам справи, рішення суду підлягає скасуванню частково.

Керуючись ст.ст.99,101,103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Приватної фірми «Гірський льон», м.Луцьк задоволити частково.

2.          Рішення господарського суду в частині відмови в задоволенні решти вимог –скасувати.

3.          Доповнити рішення наступного змісту: «Стягнути з ТзОВ «Агро-Р»на користь ПФ «Гірський льон»97,71 грн. держмита,113,03 грн. інформаційно-технічних витрат.

4.          В іншій частині рішення суду залишити без змін.

5.          Стягнути з ТзОВ «Агро-Р»на користь ПФ «Гірський льон»51 грн. держмита за розгляд апеляційної скарги.

6.          Доручити місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Головуючий-суддя                               Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                           Давид Л.Л.

Суддя                                                                                  Мурська Х.В.