ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.08

Справа №АС 10/699-07.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді –Малафеєвої І.В.

розглянувши справу

За позовом                              Приватного підприємця Зарубіної Наталії Вадимівни м. Суми

до відповідача          державної податкової інспекції в м. Суми

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення

Представники:

від позивача:           Гордієнко Л.В.

від відповідача:           Шаповал Л.О., Жара С.М.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 24.01.2008 р. до 05.02.2008 р. до 11 год. 30 хв.

Суть спору: Позивач просить суд визнати протиправним та нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми №/0/17-1016//82963 від 07.12.2007 р. щодо визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 17990,40 грн.

Відповідач проти позову заперечує, своє рішення вважає законним та таким, що відповідає діючому законодавству.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне.

На підставі акту перевірки «Про результати планової перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) позивача за період з 28.10.2004р. по 30.09.2007р.» №7551/17-1016//171 від 28.11.2007р., податковим повідомленням - рішенням ДПІ в м. Суми №/0/17-1016//82963 від 07 грудня 2007 року, було визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 22990,41 грн.

В акті перевірки ДПІ в м. Суми зазначає, що протягом 2004-2007 років підприємцем здійснювалась підприємницька діяльність з застосуванням спрощеної системи оподаткування згідно свідоцтв про сплату єдиного податку в 2004р. серія Б №302312, в 2005р. серія В №155505, в » 2006р. серія Г №315956, в 2007р. серія Д №802876. В результаті перевірки встановлено, що в 2 кварталі 2007 року (а саме 28.04.07р.) підприємцем було перевищено гранично допустиму суму виручки від реалізації 500 тис. грн., передбачену п. 1 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», на суму 1902807,25 грн.

Тому відповідач робить висновок, що в зв’язку з таким перевищенням підприємець Зарубіна Н.В. повинна була перейти на загальну систему оподаткування з 01.07.2007 року, тобто з 3 кварталу 2007 року.

Разом з тим, відповідач зазначає про необхідність подання разом зі звітом суб’єкта підприємницької діяльності фізичної особи платника єдиного податку за 2 квартал 2007 року декларації про доходи за період з 28.04.2007р. по 30.06.2007р. та задекларувати суму перевищення і понесені валові витрати при отриманні даного доходу.

Суд не погоджується з таким висновком.

Статтею 1 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють» підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно до ст. 5 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», у разі порушення вимог, встановлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Отже, наведеною нормою передбачено санкцію за перевищення суми граничної виручки від реалізації 500 тис.грн., якою є обов'язок переходу на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Пунктом 2 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» передбачено, що доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань платника податку.

Крім того, п. 6 цього ж Указу, передбачає звільнення платника єдиного податку від сплати податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва).

Таким чином, підприємець вважається платником єдиного податку до самої дати переходу на загальну систему оподаткування, а отримані ним доходи не включаються до сукупного оподатковуваного доходу та не підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Крім того, в акті перевірки ДПІ в м. Суми зазначає, що за змістом підпункту 9.12.2 пункту 9.12 » статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-ІУ та ) розділу IV Декрету Кабінет Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» (надалі Декрет), якщо підприємець від здійснення підприємницької діяльності, отримав інші доходи, ніж доходи, які можуть обкладатись єдиним податком згідно з правилами, встановленими спеціальним законодавством з питань спрощеної системи оподаткування, такий підприємець повинен сплатити з цих доходів, тобто із сум перевищення понад 500 тис. грн. податок з доходів фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, відповідно наведеної вище норма, систематичний продаж товарів підприємцем Зарубіною Н.В. є підприємництвом, так як здійснювався нею самостійно, систематично, на власний ризик та з метою одержання прибутку.

Таким чином, визначення ДПІ в м. Суми доходу від систематичного продажу товару, як доходу іншого ніж продаж товарів, є таким що не відповідає фактичним обставинам справи, та суперечить п. 1 ст. 42 Господарського кодексу України.

Підпункт 9.12.1 п. 9.12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлює, якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

При цьому, п. п. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбачено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Таким чином, для застосування положень п. 9.12.2 ст. 9 наведеного Закону необхідно мати докази того, що доходи отримані підприємцем Зарубіною Т.В. в 2 кварталі 2007 року в сумі що перевищує граничний розмір 500 тис. грн., не пов'язані з її підприємницькою діяльністю.

Перевіркою було встановлено, що підприємець здійснювала оптову торгівлю зерновою продукцією та хлібобулочними виробами. Фактів отримання будь яких інших доходів, перевіркою не встановлено.

Слід зазначити, що відповідно до п. 2.3.2 Наказу ДПА України від 10.08.2005 № 327 «Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзиих документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» за кожним відображеним в акті перевірки фактом порушення податкового законодавства необхідно у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків.

В порушення наведеної вище норми, в акті перевірки стосовно визначення заниження чистого доходу в 2 кв. 2007р. на суму 119936 грн., взагалі не зазначено, які саме норми діючого законодавства України порушено, і в чому саме був зміст порушення.

При розгляді справи з’ясовано, що ДПА України у своїх листах №1192/Б/17-0415 від 15.03.2007р., №826/10/31-106 від 18.10.2006р. зазначала, що якщо протягом календарного року виручка перевищує граничну, платник податку повинен подати до податкового органу за місцем проживання податкову декларацію за наслідками звітного кварталу, наступного за тим, в якому виникло перевищення обсягу виручки.

Таким чином, уся виручка від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний (податковий) період, у якому здійснено перевищення суми виручки понад норму, встановлену ст. 1 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», оподатковується за ставкою єдиного податку.

В іншому листі ДПА України висловлювала прямо протилежну думку (лист ДПА України від 13,08.2007 № 4005ЛУ17-0715 «Про розгляд листа (щодо сплати єдиного податку)»), а саме: якщо суб'єкт підприємницької діяльності, який обрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, отримує доходи за умов, відмінних ніж встановлено Указом для провадження спрощеної системи оподаткування, зокрема, якщо дохід (виручка) перевищує 500 тис. грн на рік, то враховуючи, що такі доходи одержані суб'єктом підприємницької діяльності, сума такого перевищення підлягає оподаткуванню у порядку, встановленому розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92 N 13-92 ( 13-92 ) "Про прибутковий податок з громадян".

Тобто, згідно однієї позиції ДПА України, сума перевищення в звітному кварталі коли виникло таке перевищення, підлягає оподаткування виключно єдиним податком, а за іншої сума перевищення в такому звітному кварталі підлягає ще додатковому оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Слід зазначити, що відповідно до п.п. 4.4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-Ш від 21.12.2000 р. податкове роз’яснення не має сили нормативно-правового акту.

Згідно п.п 4.4.1 п. 4.4 цієї ж статті у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн. відшкодовуються позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Визнати протиправним та нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Суми № /0/17-1016//82963 від 07.12.2007 р. щодо визначення приватному підприємцю Зарубіній Наталії Вадимівні (м. Суми, пров. Халтуріна, 6/42, і.к. ) податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 17990,40 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету (УДК Сумської області, МФО 837013, код 23636315) на користь приватного підприємця Зарубіній Наталії Вадимівні (м. Суми, пров. Халтуріна, 6/42, і.к. ) 3,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

4.          Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

5.          Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

6.          Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                          І.В.МАЛАФЕЄВА

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови підписаний 07.02.2008 р.