ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2008 р.

№ 6/169-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О. (доповідач у справі),

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

Державної податкової інспекції в м. Суми

на ухвалу

та постанову

господарського суду Сумської області від

27 вересня 2007 року

Харківського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007 року

у справі

господарського суду

№ 6/169-07

Сумської області

за заявою

Державної податкової інспекції в м. Суми

до

приватного підприємства "Бікватерніон електронікс"

про

порушення справи про банкрутство

за участю представників:

ПП "Бікватеріон електронікс"

Шелеста О.Є.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17 липня 2007 року за заявою Державної податкової інспекції в м. Суми (далі – ДПІ в м. Суми) порушено провадження у справі № 6/169-07 про банкрутство приватного підприємства "Бікватерніон електронікс" (далі - ПП "Бікватерніон електронікс") в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 27 вересня 2007 року (суддя Гордієнко М.І.) провадження у справі припинено.

В обґрунтування ухвали господарський суд вказав, що ініціюючим кредитором не доведено відсутність боржника за його місцезнаходженням, а тому відсутні підстави для порушення справи про банкрутство ПП "Бікватерніон електронікс" за ст. 52 Закону.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду першої інстанції, ДПІ в м. Суми звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007 року апеляційну скаргу ДПІ в м. Суми залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції –без змін.

В обґрунтування постанови суд апеляційної інстанції послався на ст. 52 Закону та вказав, що судом першої інстанції було правомірно встановлено те, що боржник знаходиться за адресою вказаною в його статуті, а ДПІ в м. Суми не доведено того, що боржник не здійснює підприємницької діяльності.

Не погоджуючись з винесеною постановою суду апеляційної інстанції ДПІ в м. Суми звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані у справі рішення, а справу передати до господарського суду Сумської області для подальшого розгляду.

На думку заявника касаційної скарги, судами порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб –підприємців", ч. 2 ст. 34 та 43 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У даній справі судом першої інстанції порушено провадження та застосовано до боржника судову процедуру ліквідації на підставі ст. 52 Закону, якою передбачено особливості банкрутства відсутнього боржника.

Згідно з ч. 1 цієї статті у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Отже, у контексті вказаної норми при розгляді справи за правилами ст. 52 Закону предметом доказування є визначення місцезнаходження боржника - юридичної особи та факт відсутності керівних органів юридичної особи за її місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону господарський суд у двотижневий строк з дня винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Відтак, у разі наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 52 Закону про банкрутство, суд визнає боржника банкрутом та відкриває ліквідаційну процедуру, тобто продовжує рух справи про банкрутство, а за їх відсутності –припиняє провадження у справі на підставі ст. 80 ГПК України.

Згідно із ч. 8 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців" якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то в разі неодержання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу в установлений частиною сьомою цієї статті строк, а також у разі одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу державної податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

У разі повернення до державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що наявність доказів відсутності підприємницької діяльності боржника перевіряється судом при прийнятті заяви до розгляду або її поверненні.

Правова ж оцінка ознак відсутності підприємницької діяльності боржника повинна бути надана судом безпосередньо в судовому засіданні під час з’ясування дійсних обставин справи та перевірки покладених в основу заяви ініціюючого кредитора фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, в судових засіданнях 2 серпня 2007 року та 27 вересня 2007 року господарським судом Сумської області було встановлено те, що боржник знаходиться за своєю юридичною адресою і здійснює підприємницьку діяльність, що підтверджується поясненнями боржника та листом ПП "Бікватерніон електронікс" від 18 липня 2007 року (а.с. 52, 55, 86).

Суд апеляційної інстанції переглядаючи ухвалу суду першої інстанції правомірно вказав, що акти ініціюючого кредитора від 8 червня 2005 року № 105, від 27 липня 2005 року № 129, а також довідка відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців Сумської міської ради від 7 травня 2007 року № 231 про відсутність інформації в ЄДРПОУ стосовно ПП "Бікватерніон електронікс", є неналежними доказами того, що підприємство відсутнє за своїм місцезнаходженням і не веде підприємницьку діяльність (а.с. 23, 27, 28).

За таких обставин справи оскаржувані ухвала господарського суду Сумської області від 27 вересня 2007 року та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007 року у даній справі є такими, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Суми залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007 року та ухвалу господарського суду Сумської області від 27 вересня 2007 року у справі № 6/169-07 залишити без змін.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді                                                                        А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич