ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2008

Справа №2-27/8951-2008

За позовом - Щолкінської міської Ради, м.Щолкіне, Ленінський район, буд. 46

до відповідача Державного комунального підприємства "Щолкінський міський ринок", м.Щолкіне, Ленінський район, ,а/я 257

про стягнення 25 830,00 грн.

Суддя Н.В.Воронцова

представники:

Від позивача - не з’явився.

Від відповідача – не з’явився.

Сутність спору:

Позивач звернувся з позовом до відповідача , у якому просить стягнутий з відповідача заборгованість у розмірі 25 830,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до перевірки контрольно – ревізійним відділом в м. Сімферополь і Сімферопольському районі 28.12.2006 р. ( акт №22-21б/005 ) було виявлено порушення земельного законодавства в частині нарахування орендної плати нижче 1% ( нижче розміру земельного податку ) від нормативної грошової оцінки землі, що є порушенням ст.. ст.. 2, 7 Закону України «Про плату за землю». Таким чином, позивач вважає, що ним в період з 01.01.2004 р. по 01.12.2006 р. було недоотримано грошові кошти у вигляді плати за землю з відповідача у розмірі 25830,00 грн. Відповідач вказану плату відмовляється сплачувати в добровільному порядку.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Кореспонденція надсилалася на адресу відповідача, що була вказана позивачем у позовної заяві.

Відповідач явку представника в судове засідання жодного разу не забезпечив, відзив на позов не надав, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Справа слуханням відкладалася в порядку ст.. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

встановив:

23.08.2003 р. між позивачем по справі ( орендодавець ) і відповідачем по справі ( орендар ) було укладено договір оренди земельної ділянки №171.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору на підставі рішення 24 – ої сесії 23 – ого скликання позивача по справі від 20.03.2002 р., рішення 6 – ої сесії 24 – ого скликання позивача від 12.11.2002 р. і рішення 7 – ої сесії 24 – ого скликання позивача від 26.12.2002 р. орендодавець передав орендарю земельну ділянку площею 7630 кв. м., 345,9 кв. м. і 238,8 кв. м. відповідно, а всього у розмірі 8215 кв. м. з земель Щолкінської міської ради, розташованим в 3 мікрорайоні міста у будинків №82, відповідно до плану.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору вказаний договір був укладений строком на 5 років.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору орендна плата за користування земельною ділянкою складає у розмір 370 грн. на місяць.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на акт КРВ в м. Сімферополь і Сімферопольському районі від 28.12.2006 р. №22-21б/005 документальної ревізії виконання бюджету, кошторисів доходів і видатків Щолкінської міської ради за період з 01.07.2003 р. по 01.12.2006 р.

Відповідно до вказаного акту ревізії вбачається, що посадовими особами контрольно – ревізійного відділу в м. Сімферополь і Сімферопольському районі було встановлено, що позивачем в договорах оренди орендну плату встановлено менше одного відсотку ( нижче розміру земельного податку ) від нормативно - грошової оцінки земель, що є порушенням ст.. 2 Закону україни «Про плату за землю». Таким чином, позивачем було недоотримано фінансові ресурси внаслідок недоврахування орендної плати за земельні ділянки, зокрема, по Щолкінському міському ринку у розмірі 25830,00 грн.

В зв’язку з вказаним, позивач по справі звернувся до відповідача з листами від 31.01.2007 р. і від 13.06.2008 р. з вимогою сплатити донараховану суму орендної плати за період з 2004 р. по грудень 2006 р. в сумі 25830 грн.

Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про оренду землі» об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Земельна ділянка може передаватися в оренду разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст.. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.. 17 Закону України «Про оренду землі» передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст.. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Також необхідно вказати, що відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

При цьому річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю", та перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п. 3.2 договору оренди земельної ділянки від 23.08.2003 р. №171 зазначено про те, що у разі збільшення, у відповідності до законодавства України розміру земельного податку, орендодавець має право вимагати збільшення орендної плати.

Відповідно до ст.. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до ст.. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

До того ж, в п. 7.4 договору оренди земельної ділянки від 23.08.2003 р. №171 зазначено, що зміна умов цього договору відбувається за взаємною згодою сторін і оформлюється додатковою угодою.

Таким чином, суд вважає неправомірною вимогу позивача про сплату донарахованої орендної плати, оскільки ним не було насамперед внесено відповідних змін до договору оренду шляхом укладення додаткової угоди стосовно збільшення орендної плати, у супереч вимогам законодавства України та умов самого договору оренди земельної ділянки від 23.08.2003 р. №171, оскільки розмір орендної плати є суттєвою умовою договорів оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При таких обставинах справи, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 82 – 84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.