ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2008 р.

№ 6/630-7/385

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Карабаня В.Я.

суддів: Ковтонюк Л.В.

Чабана В.В.

за участю представників:

позивача Кутченко О.М. довіреність № 63 від 03.09.2007

відповідача Петренко Ю.О. довіреність від 08.01.2008

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної установи “70 Управління начальника робіт”

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007

у справі

господарського суду

за позовом

№ 6/630-7/385

міста Києва

Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервісний металоцентр “Леман Україна”

до

Державної установи “70 Управління начальника робіт”

про

стягнення 282 478,81 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.10.2007 (суддя Гумега О.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з державної установи “70 Управління начальника робіт” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервісний металоцентр “Леман Україна” 15 282,62 грн. пені, 89 146,82 грн. штрафу, 2512,10 3% річних, 10 198,97 грн. суми, на яку збільшився борг з урахуванням встановленого індексу інфляції. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 (колегія у складі суддів: Кондес Л.О., Куровського С.В., Михальської Ю.Б.) рішення господарського суду м. Києва від 17.10.2007 змінено в частині стягнення пені і 3% річних. Резолютивну частину рішення викладено в наступний редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з державної установи „70 Управління начальника робіт” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Сервісний металоцентр „Леман-Україна” 13 503,63 грн. пені, 89 146,82 грн. штрафу, 2262,81 грн. 3% річних, 10 198,97 грн. інфляційних збитків. В іншій частині в задоволенні позову відмовити." В іншій частині рішення господарського суду м. Києва залишити без змін.

Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 та рішенням господарського суду м. Києва від 17.10.2007 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 13 503,63 грн. пені, 89 146,82 грн. штрафу, 2262,81 грн. 3% річних, 10 198,97 грн. інфляційних збитків, державна установа “70 Управління начальника робіт” звернулась з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в цій частині як такі, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні зазначеної частини позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Сервісний металоцентр “Леман Україна” звернулось із позовом до державної установи “70 Управління начальника робіт” про стягнення 247 229,49 грн. боргу, 1691,38 грн. 3% річних, 5933,52 грн. інфляційних, 8 547,35 грн. пені та 19 050,07 грн. штрафу. Як на підставу вимог послалось на договір поставки № 23/02/06-ДПП від 08.02.2006. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, згідно останньої заяви від 17.09.2007 про уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідача 10 198,97 грн. інфляційних, 2512,10 грн. 3% річних, 7717,64 грн. відсотків за користування грошовими коштами, 15 282,62 грн. пені та 89 146,82 грн. штрафу.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до умов договору поставки № 23/02/06-ДПП від 08.02.2006 Товариство з обмеженою відповідальністю “Сервісний металоцентр “Леман Україна” як постачальник зобов'язався передати у власність державній установі “70 Управління начальника робіт” як покупцю металопродукцію, загальна кількість, асортимент якої визначається на підставі заявок покупця у рахунках-фактурах постачальника, які є невід'ємною частиною договору (п.п. 1.1, 2.1) Згідно з п.п. 3.2, 5.1, 4.7 договору поставка товару здійснюється протягом трьох банківських днів з дати виставлення рахунку –фактури на підставі заявок покупця шляхом відвантаження товару залізничним транспортом, автотранспортом або самовивозом зі складу постачальника відповідно до умов поставки; товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з моменту видачі видаткової накладної або підписання акту прийому –передачі; оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом 100% передплати в терміни, які вказані в рахунках –фактурах.

Як з'ясовано судами, відповідач отримав у період лютий –липень 2006 року товар на загальну суму 1 159 896,01 грн.; відповідно до рахунків –фактур, які виставлялись позивачем, відповідачу надавалась відстрочка платежу за товар 3 банківських дні. Проте відповідач своєчасно не сплатив вартість прийнятого від позивача товару, тому позивачем на підстав п. 6.2 договору було за прострочення платежу нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та штраф в розмірі 10 % від вартості несплаченого товару в зазначені в п. 4.7 строки, також інфляційні та три проценти річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України.

При розгляді справи щодо вимог про стягнення пені та штрафу не було забезпечено всебічний, повний і об'єктивний розгляд справи у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, як це передбачено ст. 43 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 531 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судами попередніх інстанцій не з'ясовано в цьому зв'язку обґрунтованість доводів відповідача, що його діяльність відповідно до Положення про 70 управління начальника робіт, затвердженого наказом начальника Центрального спеціалізованого будівельного управління № 235 від 19.10.2004, пов'язана із виконанням державних замовлень, прострочка у платежах пов'язана із фінансуванням із державного бюджету.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення в частині вимог про стягнення пені та штрафу підлягають скасуванню, а справа в цій частині –передачі на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу державної установи “70 Управління начальника робіт” задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 та рішення господарського суду міста Києва від 17.10.2007 у справі № 6/630-7/385 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 13 503,63 грн. пені та 89 146,82 грн. штрафу скасувати, а справу в цій частині вимог направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

В іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 та рішення господарського суду міста Києва від 17.10.2007 у справі № 6/630-7/385 залишити без змін.

Головуючий В.Карабань

судді: Л.Ковтонюк

В.Чабан