ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА                                                                                                                               ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.09.08
Справа  № 9/136

Львівський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

Головуючого
-судді
Давид Л.Л.

Суддів
Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Суб»єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, за вих. №1/а від 17.07.2008
р.

на рішення Господарського суду
Львівської області від 15.07.2008 р.

у
справі № 9/136
(суддя -Данко Л.С.)

за
позовом Стрийської
міської ради Львівської області, м. Стрий, Львівської області

до
Суб»єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, с. Братківці, Стрийського
району, Львівської області

про
визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від 30.01.2004 р., укладеного Стрийською
міською радою Львівської області та Приватним підприємцем ОСОБА_1.

за
участю представників сторін:

від
позивача: не
з»явились;

від
відповідача: Шеремета
М.М. -представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за №1285 від 13.10.2007
р.);

В С Т А Н О В И В :

Рішенням
Господарського суду Львівської області від 15 липня 2008 р. у справі № 9/136
задоволено позовні вимоги Стрийської міської ради Львівської області, м. Стрий,
Львівська область (надалі -Позивач) до Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1, с. Братківці, Стрийського району, Львівської області
(надалі -Відповідач) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки
від 30 січня 2004 р., укладеного Стрийською міською радою Львівської області та
Приватним підприємцем Лесюк Олександрою Володимирівною.

Рішення
суду мотивовано тим, що спірний договір оренди земельної ділянки від 30.01.2004
р. Стрийською міською радою Львівської області та Приватним підприємцем
ОСОБА_1. укладено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки
відсутнє відповідне рішення органу місцевого самоврядування щодо оренди
земельної ділянки, відсутня проектна документація на спірну земельну ділянку та
договір підписано головою Стрийської міської ради без рішення колегіального
органу -сесії міської ради, тобто з перевищенням повноважень, визначених
законом.

Відповідач
- Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1., не погоджуючись з
рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що
оскаржуване рішення місцевого господарського суду є незаконним та
необґрунтованим, висновки якого не відповідають обставинам справи, просить таке
скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Стрийської
міської ради Львівської області до Суб»єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1. про визнання недійсним договору оренди земельної
ділянки від 30.01.2004 року відмовити. Свої доводи Скаржник мотивує тим, що
Приватний підприємець ОСОБА_1., як власник приміщення, - готелю по АДРЕСА_1,
має переважне право на користування земельною ділянкою, яка розташована під
нерухомим об'єктом; предметом спірного договору оренди земельної ділянки є
частка земельної ділянки, що розташована виключно під приміщенням готелю;
спірний договір оренди землі підписано від імені Позивача головою Стрийської
міської ради, який є єдиним представником міської ради, що діє від її імені без
доручення в межах наданих йому повноважень; умови спірного договору
відповідають вимогам закону, він укладений у визначеній законом формі,
зареєстрований у встановленому законом порядку та прийнятий сторонами до
виконання; Приватний підприємець ОСОБА_1. своєчасно та в повному обсязі
здійснює сплату орендної плати, яка безумовно і беззастережно приймається
Позивачем у справі; рішення виконкому Стрийської міської ради № 419 від
23.12.2003 р. про затвердження умовних часток земельних ділянок вбудованих
приміщень для здійснення плати за землю відповідає вимогам закону і є підставою
для укладення спірного договору оренди.

Позивач
-Стрийська міська рада Львівської області, - відзиву на апеляційну скаргу не
подала, участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила,
причин неявки не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час та місце
розгляду справи ухвалою суду від 22.08.2008 р., про що свідчить поштове
повідомлення про вручення за №3626043. Ухвалою суду від 22.08.2008 р. участь
представників сторін визначено на власний розсуд. Клопотань про відкладення
розгляду справи не поступало.

Враховуючи
наведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла
до висновку про можливість розгляду справи по наявних у ній матеріалах.

Вивчивши
матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представника
Відповідача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду
прийшла до висновку про невідповідність рішення місцевого господарського суду
нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з
наступного.

Відповідач
-ФОП ОСОБА_1., - є власником будівлі готелю А-2 площею 1170 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1, на підставі договору, укладеного 08.05.2003 р. з ТзОВ
„Джентрі”, який нотаріально посвідчено державним нотаріусом Стрийської
державної нотаріальної контори та зареєстровано в електронному Реєстрі прав
власності на нерухоме майно 24.07.2003 р. за № 993026. 23.07.2003 року
(а.с.22). Згідно довідки Стрийського бюро технічної інвентаризації Львівської
обласної ради № 1310 від 21.05.2007 року, ідеальна доля придбаного ОСОБА_1.
приміщення адмінбудинку „А-2” поАДРЕСА_1 складає 54/100 ідеальних часток
будівлі в цілому. На даний час будівля готелю, придбана згідно вказаного
договору, використовується ОСОБА_1. як суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою - підприємцем.

Згідно
ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до Відповідача, як власника
нерухомості, з моменту укладення договору купівлі-продажу нерухомого об'єкту та
проведення державної реєстрації права власності на будівлю готелю, що
знаходиться в АДРЕСА_1, перейшло право користування землею по периметру будівлі
чи споруди (фундаменту) за умови незмінності цільового призначення і розміру
ділянки. При переході права власності на будівлю (споруду) до декількох осіб,
обсяг прав на земельну ділянку кожного з них згідно ст. 120 Земельного кодексу
України підлягає визначенню пропорційно часткам набувачів у власності будівлі
(споруди).

Набуття
права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній
власності, згідно ст.124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України
«Про оренду землі»здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок,
на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності
громадян і юридичних осіб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають
у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом
укладення договору оренди земельної ділянки. Право на оренду згідно ч.2 ст. 125
Земельного кодексу України виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Згідно
ст. 206 Земельного кодексу України та ст. ст. 2, 14, 15 Закону України «Про
плату за землю»використання землі в Україні є платним, плата за землю
справляється у вигляді земельного податку або орендної плати за земельні
ділянки, які надані в оренду. Кошти від плати за землю надходять на спеціальні
бюджетні рахунки місцевих бюджетів.

Рішенням
Виконавчого комітету Стрийської міської ради №419 від 23.12.2003 р. затверджено
умовну частку земельної ділянки вбудованих приміщень для здійснення плати за
землю підприємцю ОСОБА_1. поАДРЕСА_1 площею 342 м2.

30.01.2004
р. Стрийською міською радою Львівської області в особі голови міської ради
Дмитришина В.Ф. та ФОП ОСОБА_1. укладено договір оренди (реєстраційний №
04:04:444:00018), який зареєстровано 02.02.2004 р. Стрийським міським відділом
Львівської регіональної філії ДП „Центр” державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по земельних ресурсах в Книзі записів державної
реєстрації договорів оренди землі (а.с.8). У відповідності до умов вказаного
договору Підприємцю ОСОБА_1. передано в оренду земельну ділянку загальною
площею 0,0342 гектарів згідно розрахунку частки земельної ділянки, яка
знаходиться в АДРЕСА_1 терміном на 10 (десять) років для обслуговування
приміщення готелю для комерційного використання. Передача вказаної земельної
ділянки в оренду здійснювалась без зміни її цільового призначення.

Оспорюваний
договір оренди (реєстраційний № 04:04:444:00018), укладений сторонами у
письмовій формі, зареєстрований у державному реєстрі та містить необхідні
істотні умови, які визначені законодавством для такого виду договорів, зокрема,
ст.15 Закону України „Про оренду землі”. Проектна документація на земельну
ділянку, що є предметом спірного договору оренди, не виготовлялась у
відповідності до п.3 ст.124 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України
„Про оренду землі” та п.5 Порядку державної реєстрації договорів оренди,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073
(з наступними змінами та доповненнями), якими визначено, що при наданні в
оренду земельної ділянки без зміни її цільового призначення, проект відведення
земельної ділянки не розробляється.

На
виконання взятих на себе зобов'язань згідно договору оренди (реєстраційний №
04:04:444:00018) Позивач в особі голови Стрийської міської ради передав
Відповідачу предмет оренди згідно акту приймання-передачі умовної частки
земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 05.02.2004 року (а.с.25).

З
моменту укладення спірного договору оренди ФОП ОСОБА_1. своєчасно сплачувала
орендну плату за земельну ділянку, що підтверджується відповідними платіжними
дорученнями (а.с.28-31), а Стрийська міська рада приймала ці платежі та
проводила їх зарахування до місцевого бюджету. Позивач приймав перераховані
Відповідачем кошти в рахунок сплати орендних платежів за спірним договором
оренди без жодних застережень, в тому числі щодо підставності їх перерахування.
На час розгляду справи у Суб»єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1. немає заборгованості по сплаті орендної плати по зазначеному вище
договору.

Сторонами
договору оренди земельної ділянки для подальшого його виконання укладено також
угоду про доповнення до договору користування та сплати за умовну частку
земельної ділянки від 30.10.2006 р., якою внесено зміни до п.2.1 договору
оренди землі від 02.02.2004 р. за № 04:04:444:00018 щодо збільшення розміру
орендної плати. Неприйняття судом першої інстанції зазначеної угоди про
доповнення до договору від 30.10.2006 р., як доказу про внесення змін до
оспорюваного договору оренди з тих підстав, що сторони внесли зміни до іншого
договору, який укладено ними 02.02.2004 р. є необґрунтованим, оскільки державну
реєстрацію оспорюваного договору оренди від 30.01.2004 р. (реєстраційний №
04:04:444:00018) у відповідності до вимог законодавства України проведено саме
02.02.2004 р., що з врахуванням вимог ч.2 ст.125 Земельного кодексу України та
ст.18 Закону України „Про оренду землі” і є датою набрання ним чинності. Датою державної
реєстрації оспорюваного договору оренди є 30.01.2004 р. (реєстраційний №
04:04:444:00018), угода про доповнення до договору датована 30.10.2006 р. і
стосується змін договору оренди землі з тим же реєстраційним номером - №
04:04:444:00018. За таких обставин, судова колегія вважає хибним висновок
місцевого господарського суду про існування іншого договору оренди земельної
ділянки, крім спірного, та доповнення до нього.

Цивільні
права та обов'язки згідно ст.11 Цивільного кодексу України виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Правочин,
який вчиняє юридична особа, згідно ст. 207 Цивільного кодексу України
підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами,
довіреністю або законом іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється
печаткою. Згідно ст.241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений
представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо
особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до
виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює,
змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього
правочину.

Статтею
204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.
Для чинності правочину, згідно ст.203 Цивільного кодексу України необхідно, щоб
він відповідав певним вимогам, в тому числі його зміст не суперечив вимогам
Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства та моральним
засадам суспільства; він був вчинений особою, яка має необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно
ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного
кодексу України. З врахуванням змісту вказаних правових норм, недотримання
інших вимог, в тому числі порядку, встановленого для укладення певного виду
правочинів, не є безумовною підставою для визнання правочину нечинним.

Визнання
правочину недійсним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, може
бути здійснено лише судом.

Як
вбачається з матеріалів справи, Позивачем не підтверджено належними та
допустимими доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу
України невідповідність оспорюваного договору вимогам чинного законодавства.

Посилання
позивача на той факт, що договір оренди від 30.01.2004 р. (реєстраційний №
04:04:444:00018) є недійсним з тих підстав, що відсутнє рішення ради щодо
надання в оренду земельної ділянки, яка є предметом вказаного договору,
свідчить про недотримання з боку Позивача порядку, встановленого законодавством
України для укладення такого виду договорів. Відповідно до вимог ст. ст. 203,
215 Цивільного кодексу України та ст. 124 Земельного кодексу України,
відсутність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування на укладення договору оренди земельної ділянки не є безумовною
підставою для визнання такого договору оренди недійсним.

У
відповідності до п.3, 14, 16 ч.3 ст. 42 і ст. 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»та Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/99 від
06.07.1999р. міський голова як особа, що має представницький мандат,
представляє територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у
відносинах з іншими суб'єктами та укладає від імені територіальної громади,
міської ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства,
підписує рішення ради та її виконавчого комітету. Тобто голова Стрийської
міської ради є єдиним представником, який діє від імені ради перед будь-якими
третіми особами на підставі закону без доручення в межах наданих йому повноважень
та у відповідності до п.4 ст. 42 Закону України „Про місцеве самоврядування”.

Подальші
дії Позивача, які полягають у передачі орендованої земельної ділянки згідно
акту Відповідачу, внесення змін до зазначеного договору оренди, систематичне
прийняття від Відповідача протягом 2004-2008 років коштів в рахунок оплати
орендної плати за землю на підставі спірного договору оренди, зарахування цих
коштів на спеціальні бюджетні рахунки місцевого бюджету та їх подальше
використання, є підтвердженням того, що Стрийська міська рада прийняла спірний
договір до виконання без застережень.

Визнання
правочину недійсним згідно ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України є одним із
способів захисту цивільного права особи судом у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Однак, Срийська міська рада при зверенні з позовом до ФОП
ОСОБА_1. про визнання недійсним договору оренди від 30.01.2004 року
(реєстраційний № 04:04:444:00018) не довела порушення Відповідачем її прав в
зв»язку з укладенням спірного договору, а відтак, місцевий господарський суд
прийшов до хибного висновку про задоволення позову.

Земельна
ділянка, яка є предметом договору оренди від 30.01.2004 р. (реєстраційний №
04:04:444:00018) розташована виключно під об'єктом нерухомості, що належить
Відповідачу, і у відповідності до вимог ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України
та ст.120 Земельного кодексу України не може бути надана в оренду іншій особі,
крім ФОП ОСОБА_1 .; за період дії вказаного договору оренди Позивач своєчасно
та в повному обсязі отримував орендні платежі, які належать до дохідної частини
місцевого бюджету територіальної громади м. Стрия; доказів вчинення
протиправних діянь головою Стрийської міської ради чи Відповідачем, пов'язаних
з підписанням оспорюваного договору, Позивачем не надано. Вказане свідчить, що
порушень прав Позивача при укладенні та виконанні договору оренди від
30.01.2004 р. (реєстраційний № 04:04:444:00018) не допущено.

У
відповідності до вимог ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести належними доказами ті обставини, на
які  вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Стрийською міською радою не подано належних доказів
про наявність визначених законодавством України підстав недійсності договору
оренди (реєстраційний № 04:04:444:00018) та порушення прав Позивача у зв'язку з
його укладенням.

За
таких обставин судова колегія Львівського апеляційного господарського суду
прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та не
відповідність висновків місцевого господарського суду нормам матеріального та
процесуального права, що є підставою для скасування останнього.

Враховуючи
наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського
процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Суб»єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи - ОСОБА_1, за вих. №1/а від
17.07.2008 р. задоволити.

1.          Рішення Господарського суду
Львівської області від 15 липня 2008 р. у справі № 9/136 скасувати та прийняти
нове рішення.

2.          В задоволенні позову Стрийської
міської ради Львівської області до суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної
ділянки від 30 січня 2004 року, укладеного між Стрийською міською радою
Львівської області та приватним підприємцем ОСОБА_1 - відмовити.

3.          Судові витрати по розгляду позовної
заяви та апеляційної скарги покласти на Позивача.

4.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.          Справу №9/136 повернути
Господарському суду Львівської області.

Головуючий-суддя
Давид Л.Л.

Суддя                                                                                Кордюк
Г.Т.

Суддя
Мурська Х.В.