ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 р.

№ 16/79

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представника:

ТОВ "Влада-Агро"

Могилан С.В. –(дор.№ 1 від 12.02.2007)

розглянув касаційні скарги

ТОВ "Влада-Агро"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.01.2008

у справі

№ 16/79 господарського суду Кіровоградської області

за позовом

ТОВ "Влада-Агро"

до

Добровеличківська районна державна адміністрація

ТОВ "Кіровоградська сільськогосподарська компанія"

про

визнання угод недійсними

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 24.10.2007 (суддя: Л.Коротченко) в позові про визнання недійсними додаткової угоди № 4 від 05.06.2006 укладеної між Добровеличківською РДА та ТОВ "Кіровоградська сільськогосподарська компанія" до договору оренди землі від 02.02.2001 та додаткової угоди № б/н від 25.09.2006 укладеної між Добровеличківською РДА та ТОВ "Кіровоградська сільськогосподарська компанія" до договору оренди землі від 02.02.2001 відмовлено повністю.

Рішення господарського суду мотивовано тими обставинами, що спірними угодами від 05.06.2006 та 25.09.2006 не було і не могло бути порушено права позивача, оскільки право користування спірною земельною ділянкою у позивача виникло лише з моменту реєстрації 10.01.2007 укладених договорів оренди від 01.09.2006, спірні угоди є додатками до договорів оренди землі, а не самостійними угодами, з огляду на що доводи про відсутність істотних умов відхиляються, земельним законодавством не передбачено такої підстави визнання договору недійсним як відсутність розпорядження голови РДА на що посилається позивач, тому в цій частині доводи позивача відхиляються як такі, що не відповідають ст. 116 Земельного кодексу України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.01.2008 (судді: П.Павловський, О.Чус, В.Швець) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з аналогічних мотивів та підстав.

Відповідач в касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції та рішення господарського суду першої інстанції скасувати з підстав порушення та неправильного застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на те, що йому не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, судом неправильно застосовано ст. 116 Земельного кодексу України, яка передбачає наявність рішення відповідного органу як підстави набуття права користування землею, тоді як розпорядження № 227-р від 28.05.2003, на яке послався суд, не може бути такою підставою, оскільки немає відношення до спірних додаткових угод, які укладалися в 2006, із змісту спірних угод не вбачається, що розпорядження № 227-р від 28.05.2003 було їх підставою. Висновок суду про те, що відносини оренди за договором від 02.02.2001 були продовжені спірними додатковими угодами суперечить ст. 116 Земельного кодексу України, ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Висновок суду, що законодавством не передбачено такої підстави для визнання договору недійсним як відсутність розпорядження голови РДА порушує ст.ст. 116, 123, 125 Земельного кодексу України, оскільки за відсутності відповідного розпорядження як підстави порушується встановлений земельним кодексом порядок набуття землі у користування, що є підставою для визнання угоди недійною.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до суду з вимогою визнати недійсними додаткову угоду № 4 від 05.06.2006 укладену між Добровеличківською РДА та ТОВ "Кіровоградська сільськогосподарська компанія" до договору оренди землі від 02.02.2001 та додаткову угоду № б/н від 25.09.2006 укладену між Добровеличківською РДА та ТОВ "Кіровоградська сільськогосподарська компанія" до договору оренди землі від 02.02.2001.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на ті обставини, що він є переможцем конкурсу по визначенню права оренди спірних земельних ділянок, однак договір оренди укладено з ТОВ "КСК".

Разом з тим, судом встановлено, що 15.08.2005 позивач звернувся до Добровеличківської РДА із клопотанням про надання в оренду строком на 10 років земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

26.09.2005 за результатом засідання комісії по наданню земельних ділянок в оренду на конкурентних засадах вирішено рекомендувати голові РДА прийняти розпорядження щодо надання в оренду позивачу земельної ділянки строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

07.10.2005 розпорядженням голови Добровеличківської РДА № 477-р позивачу надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

26.06.2006 розпорядженням голови Добровеличківської РДА № 313-р позивачу затверджено проект землеустрою та надано в оренду земельні ділянки строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01.09.2006 між позивачем та Добровеличківською РДА укладено договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які зареєстровані Добровеличківським відділом ДП Кіровоградської регіональної філії Центр державного земельного кадастру 10.01.2007. Цього ж дня позивачем фактично прийнято в оренду земельні ділянки, про що складено акти приймання-передачі.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені ст. 152 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Як вірно встановлено попередніми судовим інстанціями, позивачем, як того вимагає ст.33 ГПК України, не було доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме: яким чином укладенні додаткові угоди порушують право користування позивачем спірними земельними ділянками.

Таким чином касаційна інстанція погоджується з обґрунтованістю висновків суду виключно в частині того, що спірні додаткові угоди будь-яким чином не порушують прав і законних інтересів позивача, оскільки як вбачається з вищенаведених обставин позивач є орендарем спірних земельних ділянок на підставі укладених 01.09.2006 між позивачем та Добровеличківською РДА договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які зареєстровані Добровеличківським відділом ДП Кіровоградської регіональної філії Центр державного земельного кадастру 10.01.2007.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.01.2008 та

рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.10.2007 у справі № 16/79 господарського суду Кіровоградської області залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                          В. Овечкін

судді                                          Є. Чернов

В. Цвігун