ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

18.11.2008

Справа №2-9/9483-2008

За позовом Статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця" в особі відокремленого структурного підрозділу Харківської дирекції залізничних перевезень, м.Харків

До відповідача ВАТ "Завод марочних вин "Коктебель", смт. Щебетівка, Феодосійський район

Про стягнення 8 880,00 грн.

Суддя Пєтухова Н.С.

ПРЕДСТАВНИКІ|:

Від позивача – Передерій С.М., ю/к за дов. пост. №800 від 29.10.07р.

Від відповідача – не з’явився

Сутність спору: Позивач звернулося до Господарського суду АР Крим із позовом про стягнення з відповідача 8 880,00 грн. штрафних санкцій.

Відповідач повторно явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Про день слухання справи був сповіщений належним чином. Ухвала суду була направлена на його юридичну адресу рекомендованою кореспонденцією. Причина не явки представника позивача суду не відома.

Справа розглядається по наявним у неї матеріалам, у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслуховує пояснення представника позивача, суд –

В с т а н о в и в:

30.03.2008 року на станцію Лозова Південної залізниці прибули вагони №57308124, 51289387, 51279917 за накладною №45002127 зі станції Айвазовська Придніпровської залізниці з зазначеним в накладній відправником - Відкритим акціонерним товариством Завод марочних вин «Коктебель». Одержувачем вантажу по накладній зазначений ДП «Укрспецвагон» та вказано його цифровий код 7836, що не відповідає дійсності.

Згідно реєстраційної картки вантажовласника Державному підприємству «Укрспецвагон» на Південній залізниці присвоєний код вантажовідправника /вантажоодержувача - 9860.

У відповідності до ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України, спірні відносини сторін, що виникли при перевезенні вантажів залізницею, мають регулюватися Статутом залізниць України, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій і установ, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до п. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Як встановлено ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Таким чином, уклавши з залізницею договір перевезення вантажу, саме відправник (Відповідач по справі) взяв на себе зобов'язання, які передбачені Статутом залізниць України: правильно заповнювати графи перевізного документа-накладної.

Відповідно до пункту 2.1. розділу 2 „Правил оформлення перевізних документів”, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 р. за № 863/5084, вантажовідправником заповнюються такі графи комплекту перевізних документів, як „Одержувач”, де зазначаються точне й повне найменування одержувача та його цифровий код.

Нормами статті 24 Статуту залізниць визначена відповідальність вантажовідправника за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними в накладній. Згідно зст.118, 122 Статуту залізниць саме відправник несе відповідальність за неправильно зазначений в накладній код одержувача вантажу.

Відповідно до абз.5 п.21 оглядового листа Вищого господарського суду від 29.11.2007 р. №01-8/917 при застосуванні ст.118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Таке ж тлумачення підстав застосування штрафних санкцій, передбачених ст.122, ст.118 Статуту залізниць України, надане і в роз'ясненнях Президії Вищого господарського суду України від 29 травня 2002 року №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» при застосуванні статті 118 Статуту залізниць України слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано у зв'язку з цим збитки». Отже, стягнення штрафних санкцій згідно ст.118, 122 Статуту залізниць України не залежить від настання збитків у залізниці та видачі вантажу одержувачу.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлене невірне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно до ст. 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми.

За даним фактом, згідно пункту 3 „Правил складання актів”, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 р. за № 334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 р. за № 567/6855, був складений акт загальної форми № 1248 від 30.03.2008 року.

Згідно до статті 122 Статуту залізниць України за неправильне зазначення у накладній коду одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до статті 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню в розмірі п’ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно накладної №45002127 розмір провізної плати за всю відстань перевезення складає 1776 грн.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 8 880,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на нормах чинного законодавства й підтверджені матеріалами справи.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем таких суду не представлено.

Витрати по оплаті держмита і за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК| України.

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України і підписано 18.11.2008 р.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Завод марочних вин "Коктебель" (98187, смт. Щебетівка, Феодосійський район, вул. Леніна, 27, р/р 8685 у ФФ АБ Київська Русь в м. Феодосія, МФО 384607, код 31382382) на користь Статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця" в особі відокремленого структурного підрозділу Харківської дирекції залізничних перевезень (61052, м.Харків, вул. Червоноарміська, 7, р/р 9 в Харківській філії АБ "Експрес-банку", МФО №350716, код 01072763) штрафні санкції у розмірі 8880,00 грн., 102 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної чинності.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.