Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2008 р. Справа № 9/455-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. , Плужник О.В.

при секретарі Гудковій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з*явився

відповідача - Нестеренко А.В.

3-я особа - Лисенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача за первісним позовом (вх. № 3731С/3-7) на рішення господарського суду Сумської області від 29.11.07 р. по справі № 9/455-07

за позовом Виробничо-комерційного підприємства "Спектр-СІП" ТОВ, м. Суми

до ПП "А.В.Т.", м. Суми

3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ВАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту в особі Сумської філії, м. Суми

про стягнення 3831,84 грн.

та за зустрічним позовом - ПП "А.В.Т.", м. Суми

до - Виробничо-комерційного підприємства "Спектр СІП" ТОВ, м. Суми

про визнання недійсним договору

встановила:

У серпні 2007 р. позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 3831,84 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків, пов'язаних з невиконанням договірних зобов'язань за договором від 29 травня 2001 року на подання та прибирання вагонів, з посиланням на те, що подача та збирання вагонів, які надходять на адресу відповідача приватного підприємства «А.В.Т.»здійснюється по під'їзним коліям, які знаходяться на балансі Сумської філії ВАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», ВКП «Спектр - Сіп»ТОВ та ПП «А.В.Т.»Вчасності відрізок колії від СП № 42 до СП № 102, знаходиться на балансі ВКП «Спектр - Сіп»ТОВ згідно технічного паспорту під'їзних колій, який виконаний Київським ПКТБ, та узгоджений Сумським МППЗТ і начальником станції Суми. З квітня 2007 року в порушення умов договору, а саме розділу 4.4., яким передбачено, що одностороння відмова від виконання договору та зміна його умов забороняється, відповідач в односторонньому порядку, без офіційного попередження відмовився від виконання господарських зобов'язань, взятих за договором № 54 від 29.05.2001 року на подання та прибирання вагонів, що виразилось у відмові від послуг згідно договору, що завдало йому шкоду у вигляді ненадходження очікуваних та прогнозованих доходів від господарської діяльності. Суму збитків позивач по первісному позову оцінив у 3831 грн. 84 коп. з ПДВ, пославшись на те, що розрахунок зроблений на підставі відомостей подачі - прибирання вагонів.

Відповідач по первісному позову подав зустрічній позов про визнання недійсним договору від 29 травня 2001 року на подання та прибирання вагонів укладений між Виробничо - комерційним підприємством «СПЕКТР - СІП»ТОВ та Приватним Підприємством «А.В.Т», з посиланням на те, що спірні під’їзді колії належать ВАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ»та умови договору не відповідають вимогам цивільного законодавства.

Рішенням господарського суду Сумської області від 29.11.2007р. по справі № 9/455-07 /суддя - Лущик М.С./ в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір від 23 травня 2001 року на подання та прибирання вагонів укладений між Виробничо-комерційним підприємством „Спектр-СІП" та Приватним підприємством «А.В.Т.», з посиланням на те, що позивач за первісним позовом не надав доказів наявності збитків, розміру збитків, вини відповідача, договір від 29 травня 2001 року на подання та прибирання вагонів суперечить вимогам ч. 2 ст. 908 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 73, 75 Статуту залізниць України, а також вимогам встановленим Правилами обслуговування залізничних під’їзних колій, позивач за первісним позовом не довів, що він на законних підставах використовував зазначені під’їдні колії і мав право на укладання спірного договору.

Позивач за первісним позовом з рішенням господарського суду не погоджується, надав апеляційну скаргу, в який просить його скасувати та задовольнити первісний позов і відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на відсутність порушень норм діючого законодавства при укладанні договору та доведеність наявності збитків.

Відповідач за первісним позовом надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає рішення суду обґрунтованим, так як позивач не довів, що під’їдні колії належать йому на праві власності, постановою ХАГС від 12.12.2007 р. встановлено, що відрізок колії від СП № 42 до СП №102 є державною власністю і ніколи з державної власності не вибували, договір не відповідає вимогам ч. 2 ст. 908 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 73, 75 Статуту залізниць України, а також вимогам встановленим Правилами обслуговування залізничних під’їзних колій.

Представник третьої особи вважає рішення суду обґрунтованим, законним та таким, що відповідає нормам діючого законодавства.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не з'явлення представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, встановила, що 29 травня 2001 року між Виробничо-комерційного підприємства „Спектр-СІП" ТОВ та Приватним підприємством «А.В.Т.»був укладений договір № 54 на подання та прибирання вагонів. Даний договір було укладено на 5 років, про те листом № 013/05 від 31.05.2005 року Приватне підприємство «А.В.Т.»узгодило з Виробничо-комерційним підприємством "Спектр-СІП" ТОВ пролонгацію договору ще на 5 років.

Предметом укладеного договору є транспортне обслуговування, що надається ВКП «Спектр - СІП»ТОВ для ПП «А.В.Т.»

Позивач вважає, що в зв’язку з відмовою від виконання договору йому завдало шкоду у вигляді ненадходження очікуваних та прогнозованих доходів від господарської діяльності, суму збитків позивач оцінив у 3831 грн. 84 коп. з ПДВ, пославшись на те, що розрахунок зроблений на підставі відомостей подачі - прибирання вагонів.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що відповідальність за користування вагонами контрагентом, збереження вагонів та вантажів несе підприємство, якому належить залізнична під'їзна колія.

Відповідно до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу і відповідальність сторін по цих перевезенням визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відносно них.

Згідно зі ст. З Закону України «Про залізничний транспорт»законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Суд першої інстанції правомірно вважав, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Посилання позивача на те, що спірні правовідносини не регулюються Статутом залізниць України та Правилами необґрунтоване та спростовується нормами п. 3 ст. 1 Статуту залізниць України, згідно з якими дія Статуту поширюється на залізничні під’їзді колії незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 12 Закону України «Про транспорт»встановлено, що підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про транспорт»відносини підприємств різних видів транспорту під час перевезень пасажирів, вантажів, багажу, пошти визначаються кодексами (статутами) окремих видів транспорту, а також складеними на їх основі договорами (вузловими угодами).

Згідно зі ст. 73 Статуту залізниць України порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під'їзної колії іншого підприємства; свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентами і підприємством, якому належить залізнична під'їзна колія. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом, збереження вантажів та вагонів несе підприємство, якому належить залізнична під'їзна колія.

Відповідно до п.п. 6, 7 ст. 179 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 17 Статуту Залізниць України передбачено, що перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Про обов'язковість укладення договору вказано також у п. З Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 875/5096

Відповідно до ст. 75 Статут залізниць та правил обслуговування залізничних під'їзних колій договір про подачу та збирання вагонів крім іншого повинен містити наступні істотні умови: вантажні фронти, умови і терміни навантаження маршрутів, можливість використання під'їзних колій для потреб залізниці, порядок передачі повідомлення про подачу вагонів на під'їзну колію, місце здачі вагонів, терміни виконання технологічних операцій з вагонами, відстань для нарахування збору за подачу та збирання вагонів          км в обидва кінці.

Згідно частини першої ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що договір № 54 від 29.05.2001 року суперечить вимогам ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу, ст. З Закону України «Про залізничний транспорт»ст. 73,75 Статуту Залізниць України, а також вимогам встановленим Правилами обслуговування залізничних під'їзних колій.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що позивач не надав доказів підтверджуючих, що спірні під'їзні колії належать йому на праві власності або надані йому в користування ( володіння), відповідно до діючого законодавства, тобто не довів, що він на законних підставах використовував зазначені під'їзні колії і мав право на укладення договору на подання та прибирання вагонів з позивачем по зустрічному позову.

Частиною третьою ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено: «якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійним (оспорюваний правочин)».

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що позивач по первісному позову не надав докази в обґрунтування розрахунку збитків, та не надав доказів того, що він приймав заходи по зменшенню збитків.

Стягнення збитків є заходом цивільно - правової відповідальності за порушення в галузі господарського права. За чинним законодавством між збитками, що підлягають стягненню, і протиправною поведінкою юридичної особи повинен бути причинний зв'язок.

Відповідно до ст. 209 Цивільного кодексу України збитки можуть виникнути за наявності вини сторони, що порушила договірні зобов'язання. Тобто при пред'явленні вимоги про стягнення збитків позивач має підтвердити факт порушення зобов'язань, але не вину відповідача, яка припускається.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що порушення зобов'язань не може призводити до покладання відповідальності за збитки, якщо не буде доведений причинний зв'язок між невиконанням чи неналежним виконанням договірних зобов'язань і збитками. Вимагаючи стягнення збитків Виробничо-комерційне підприємство "Спектр-СІП" не довів існування причинного зв'язку між їх виникненням і порушенням відповідачем договірних зобов'язань, а також розміру збитків. Вина відповідача матеріалами справи не підтверджується.

В зв’язку з чим суд обґрунтовано вважав, що вимоги позивача по первісному позову щодо стягнення з Приватного підприємства «А.В.Т.»3831 грн. 84 коп. необґрунтовані та не підлягають задоволенню, а зустрічний позов Приватного підприємства «А.В.Т.»щодо визнання недійсним договору від 29 травня 2001 року на подання та прибирання вагонів укладений між Виробничо-комерційним підприємством "Спектр-СІП" ТОВ та Приватним підприємством «А.В.Т.»підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачем за первісним позовом не виконано.

Таким чином, висновки викладені у рішенні господарського суду Сумської області відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 203, 215, 908 ЦК України, ст.ст.101-105 ГПК України , судова колегія

постановила:

Рішення господарського суду Сумської області від 29.11.2007 р. по справі № 9/455-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Судді Пушай В.І.

Плужник О.В.

Повний текст постанови підписаний 26.01.2008 р.