ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.08

Справа №АС17/718-06.

За
позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

до
відповідача: Державної податкової інспекції в м. Суми

про скасування податкового
рішення-повідомлення.

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від
позивача       не з'явився.

Від
відповідача: не з'явився.

Прокурор
не з'явився

У засіданні брали участь секретар судового
засідання Котенко Н.М.

СУТЬ
СПОРУ: Позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.
Суми від 28.08.2006 р. №/0/17/319--55840, яким визначено
суму податкового зобов'язання 834304 грн. 50 коп., з яких 556 203 грн. 00 коп.
донарахованого податку на додану вартість та 278101 грн. 00 коп. штрафних
санкцій.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, тому відповідно до вимог ст. 128 КАС України справа
розглядається за наявними в ній матеріалами. В письмовому відзиві проти
задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що приватні
підприємства, установчі документи яких були скасовані в судовому порядку, не
мали право вступати в господарські взаємовідносини із позивачем, тому що мали
обмежену правоздатність щодо  складання
передбачених бухгалтерським та податковим обліком первинних документів.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив:

Відповідачем
за результатами документальної планової перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.04.2003 р. по
31.03.2006 р. складено акт від 14.08.2006 р. №5129-17/319--132, яким
встановлено порушення позивачем пп.. 7.2.3, п.п. 7.2.4 п. 7.2, пп.. 7.4.5. п.
7.4., пп.. 7.7.1 п.7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»
від 03.04.1997 р., в результаті чого підприємцю донараховано всього податку на
додану вартість 556 203 грн. 00 коп., в тому числі за квітень 2003 р. на суму
22 831 грн. 00 коп., за травень 2003 р. - 27 073 грн. 00 коп., за червень 2003
р. - 93 286 грн. 00 коп., за липень 2003 р. - 48 901 грн. 00 коп., за серпень
2003 р. - 36 765 грн. 00 коп., за вересень 2003 р. - 62 339 грн. 00 коп., за
жовтень 2003 р. - 42 559 грн. 00 коп., за листопад 2003 р. - 39 198 грн. 00 коп.,
за грудень 2003 р. - 34 736 грн. 00 коп., за січень 2004 р. - 7 918 грн. 00
коп., за лютий 2004 р. - 13 787 грн. 00 коп., за липень 2004 р. - 2 760 грн. 00
коп., за листопад 2004 р.- 1 667 грн. 00 коп., за лютий 2005 р. - 13 834 грн.
00 коп., за березень 2005 р. - 17 259 грн. 00 коп., за квітень 2005 р. - 11 794
грн. 00 коп., за травень 2005 р. - 816 грн. 00 коп., за червень 2005 р. - 10
104 грн. 00 коп., за лютий 2006 р. - 63 559 грн. 00 коп., за березень 2006 р. -
6 202 грн. 00 коп.

На
підставі зазначеного вище акта перевірки відповідач 28.08.2006 р. виніс
податкове повідомлення-рішення №/0/17/319--55840 на суму
податкового зобов'язання 834 304 грн. 50 коп. (основний платіж - 556 203 грн.
00 коп., штрафні (фінансові) санкції - 278 101 грн. 50 коп.).

В
ході перевірки було встановлено, що податкові зобов'язання, згідно з даними
податкового обліку ПП ОСОБА_1. виникають від реалізації товару оптом, у
відповідності з видатковими накладними, наданими для перевірки. Крім того, було
встановлено заниження позивачем податку на додану вартість за період з
01.04.2003 р. по 31.03.2006 р.

Протягом
зазначеного періоду позивач укладав цивільно-правові угоди з юридичними
особами, які мали обмежену правоздатність.

Згідно
вимог п.п. 7.2.4. п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на прибуток» право
на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно
особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9
цього Закону.

Так,
з матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту №301 від 02.09.2002 р.
ДПІ у Печерському районі м. Києва анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість НОМЕР_2, видане 13.08.1999 р. платнику ПП «Оліант».

Згідно
акту №1017-15-105 від 30.03.2005 р. ДПІ у Оболонському районі м. Києва
анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість
№НОМЕР_1, видане 08.11.2002 р. платнику ТОВ «Максей».

Згідно
рішення арбітражного суду м. Києва від 08.02.2001 р. скасовано державну реєстрацію
ПП «Олма» та зобов'язано Ленінградську РДА м. Києва, ДПІ у Ленінградському
районі м. Києва та ПП «Олма» в особі його вищого органу здійснити заходи по
ліквідації підприємства.

Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва від 22.12.2003 р. у справі
№2-3019-1/03визнано недійсним установчі документи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тексані» з моменту їх складання, скасовано реєстрацію ТОВ
«Тексані» в органах державної влади з моменту реєстрації, а також скасовано
реєстрацію в якості платника податку (ПДВ) з дати внесення ТОВ «Тексані» до
реєстру платників податку на додану вартість.

Відповідно
до рішення господарського суду міста Києва від 25.09.2002 р. у справі №32/551
скасовано державну реєстрацію Приватного підприємства «Сіквестр» та останнє в
особі його вищого органу було зобов'язано вжити заходи щодо ліквідації
підприємства та подати відповідні документи до органу реєстрації.

Рішенням
Бориспільського міського суду Київської області від 19.07.2000 р. у справі
№2-11842000 р. визнано статут приватного підприємства «Укрюніон»,
зареєстрований Мінською районною державною адміністрацією м. Києва за №07637
від 15.04.1999 р., недійсним.

На
підставі викладеного вище, судом встановлено, що зазначені контрагенти
цивільно-правових відносин були обмежені у своїй правоздатності, не мали права
укладати угоди з позивачем та виписувати первинні документи, складання яких
передбачено правилами бухгалтерського та податкового обліку.

Зі
змісту п.п. 7.4.5. п.7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на прибуток» вбачається,
що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами
згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У
разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку
несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених
законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену
зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно
до вимог п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на прибуток»
сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання
звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Таким
чином, суд дійшов до висновку про те, що позивач безпідставно включив до
податкового кредиту ПДВ на загальну суму 556 203 грн. 00 коп., в тому числі за
квітень 2003 р. на суму 22 831 грн. 00 коп., за травень 2003 р. - 27 073 грн.
00 коп., за червень 2003 р. - 93 286 грн. 00 коп., за липень 2003 р. - 48 901
грн. 00 коп., за серпень 2003 р. - 36 765 грн. 00 коп., за вересень 2003 р. -
62 339 грн. 00 коп., за жовтень 2003 р. - 42 559 грн. 00 коп., за листопад 2003
р. - 39 198 грн. 00 коп., за грудень 2003 р. - 34 736 грн. 00 коп., за січень
2004 р. - 7 918 грн. 00 коп., за лютий 2004 р. - 13 787 грн. 00 коп., за липень
2004 р. - 2 760 грн. 00 коп., за листопад 2004 р.- 1 667 грн. 00 коп., за лютий
2005 р. - 13 834 грн. 00 коп., за березень 2005 р. - 17 259 грн. 00 коп., за
квітень 2005 р. - 11 794 грн. 00 коп., за травень 2005 р. - 816 грн. 00 коп.,
за червень 2005 р. - 10 104 грн. 00 коп., за лютий 2006 р. - 63 559 грн. 00
коп., за березень 2006 р. - 6 202 грн. 00 коп., про що свідчить і опис первинних
документів (податкових накладних), пред'явлених позивачем на документальну
перевірку по підприємствах-постачальниках, який міститься в матеріалах справи.

Згідно
ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна  сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
але позивач, з урахуванням всіх обставин справи, не подав суду належних доказів,
які б об'єктивно, і у визначеному законом порядку, підтвердили його позицію.

Таким
чином, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Згідно
ст.ст. 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті
державного мита в розмірі 3 грн. 40 коп. покладаються на позивача.

Керуючись
ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
В позові Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до відповідача Державної
податкової інспекції в м. Суми про скасування податкового рішення-повідомлення
відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови  суду
першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга   на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя                                        О.В. КОВАЛЕНКО