КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2008                                                                                           № 6/554

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Куровського С.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі:           Василів О.В.

За участю представників:

від позивача : Бутенко О.В. (дов. №11/58 від 27.08.2007);

Від відповідача: Жигадло І.Б. (дов.№105/10 від 15.07.2008);

розглянувши апеляційну скаргу Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.05.2008

у справі № 6/554 (Ковтун С.А.)

за позовом                               Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

до                                                   Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про                                                  стягнення 7755697,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 29.05.2008 у справі №6/554позов задоволено частково: стягнуто з Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” на користь Державного акціонерного товариства „Чорноморнафтогаз” 25747,52грн. інфляційних, 40469,64 грн. три проценти річних, 150000 грн. пені та судові витрати; в частині стягнення 7456068,08 грн. основного боргу - провадження у справі припинено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м.Києва від 29.05.2008 у справі №6/554 в частині стягнення інфляційних, трьох процентів річних та пені та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог.

В апеляційній скарзі скаржник вказує на те, що покупця усунуто від самостійного розпорядження коштами, що надходять від споживачів природного газу. Нормативно обмежено обсяг виконання покупцем зобов’язань перед постачальниками лише тими коштами, які надходять на консолідований рахунок від споживачів, і, отже, умова п.5.2. договору №06/07-126 про здійснення розрахунку за транспортований газ не може бути встановлена за власним волевиявленням сторін.

Крім того, скаржник вважає, що ДК „Газ України” обмежена у своїх діях і не може розпоряджатися коштами, які надходять від споживачів природного газу, оскільки вони установами банку розподіляються згідно з алгоритмом розподілу коштів і перераховуються на консолідований розподільний рахунок. ДК „Газ України” не несе відповідальність за порушення грошового зобов’язання, яке сталося не з її вини, а тому не може бути застосована відповідальність на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді 3% річних, інфляційних та пені.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач повністю заперечує проти її доводів та стверджує, що апеляційна скарга не містить жодної підстави, відповідно до якої рішення суду першої інстанції має бути скасоване.

Ухвалою від 18.07.2008 розгляд апеляційної скарги було призначено на 30.09.2008, представники сторін в судові засідання з’явилися. Представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, а представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Державного акціонерного товариства „Чорноморнафтогаз” до Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” про стягнення 7755697,54 грн. за договором № 06/07-126 від 30.01.2007, у тому числі: 7481815,61 грн. основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 232742,78 грн. пені, трьох процентів річних в розмірі 41139,15 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз” посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за послуги транспортування природного газу за вказаним вище договором. В обґрунтування своїх вимог позивач нормативно посилається на ст.ст. 549, 614, 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).

Відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що свої зобов’язання в частині оплати наданих послуг виконав в повному обсязі, сплативши згідно з договором № 06/07-126 вартість послуг з транспортування природного газу в сумі 8102039,33 грн. та просить відмовити позивачу в частині стягнення інфляційних, трьох процентів річних та пені, оскільки вартість газу, яка одержана в складі плати за газ від споживачів, зараховувалась на розподільний рахунок, цими коштами відповідач не має права розпоряджатися на свій розсуд відповідно до постанови Кабінету Міністрів України та Національного банку України №80 від 19.11.1998 та постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України №759 від 12.07.2000.

Судова колегія повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних, 3% річних та пені з наступних підстав:

Між Державним акціонерним товариством „Чорноморнафтогаз” та Дочірньою компанією „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” укладено договір про надання послуг з транспортування природного газу у 2007 році № 06/07-126 від 30.01.2007 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору позивач (виконавець) зобов’язується здійснити транспортування природного газу відповідача (замовника) по газотранспортній системі до газорозподільних станцій, для потреб підприємств комунальної теплоенергетики, теплових енергостанцій, електроцентралей та котелень промислових підприємств, зокрема, блочних (модульних) котелень, які виробляють теплову енергію для потреб населення, бюджетних установ та організацій, а також інших суб’єктів. Замовник зобов’язується оплатити послуги з транспортування газу на умовах даного договору.

Як свідчать матеріали справи позивачем у період з 01.01.2007 по 31.01.2007 було здійснено транспортування 71943,575 тис. м. куб. природного газу за ціною 35,52 грн., за 1000 куб. м. газу на суму 2555435,78 грн., у період з 01.02.2007 по 28.02.2007 - транспортовано 71260,549 тис. м. куб. природного газу за ціною 35,52 грн., за 1000 куб. м. на суму 2531174,7 грн., у період з 01.03.2007 по 31.03.2007 транспортування 64777,556 тис. м. куб. природного газу за ціною 35,52 грн., за 1000 куб. м. на загальну суму 2300,898,79 грн.

Також, позивач у період з 01.01.2007 по 31.03.2007 надав відповідачу послуги з транспортування природного газу в кількості 38088,223 тис. м. куб. за ціною 1,8 грн. за 1000 м. куб. на загальну суму 68558,81 грн.

Тобто, за період з 01.01.2007 по 31.03.2007 позивачем надано відповідачу послуги з транспортування 246069,903 м. куб. природного газу на загальну суму 7456067,81 грн.

Протягом 30 днів після надання послуг з транспортування відповідач зобов’язаний зробити розрахунок з позивачем за надану послугу (п.5.2 Договору).

Відповідно до актів виконаних послуг з транспортування газу № 1-06/07-126 від 31.01.2007, № 2-06/07-126 від 28.02.2007 та № 3-06/07-126 від 31.03.2007, які підписані сторонами, відповідач взяті на себе зобов’язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 7456068,08 грн.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно пунктів 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами або договором.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України).

Як встановлено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до доказів, які містяться в матеріалах справи, відповідачем було погашено заборгованість вже під час судового розгляду справи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 7456068,08 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що за несвоєчасну оплату послуг з транспортування газу встановлена відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають наслідки, передбачені договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання (ст. 230 ГК України).

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Суд першої інстанції правомірно використав, право, яке надано йому статтею 83 ГПК України та зменшив, як у винятковому випадку, з урахуванням всіх обставин справи, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, який порушив грошове зобов’язання, до суми 150000 грн.

Судова колегія погоджується з розрахунком, який був здійснений місцевим господарським судом, а саме, з відповідача має бути стягнуто 25747,52 грн. інфляційних та 40469,64 грн. трьох процентів річних.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на алгоритм розподілу коштів, що надходять на розподільний рахунок газозбутових підприємств за посмалений природний газ, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12.07.2000 № 759, як на обставину, внаслідок якої, не були виконані зобов’язання за Договором, судовою колегією критично оцінюється, з огляду на наступне.

Вищезазначений алгоритм визначає послідовність дій підприємств та банків, що їх обслуговують, при надходженні коштів на розподільні рахунки підприємств за поставлений природний газ, і його приписи не впливають на домовленість сторін за договором щодо строків оплати послуг з транспортування природного газу.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва від 29.05.2008 у справі №6/554 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для її скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2008 у справі №6/554 залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” – без задоволення.

2.Матеріали справи № 6/554 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Кондес Л.О.

Судді                                                                                          Куровський С.В

Михальська Ю.Б.