Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2008 р. Справа № 27/54-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Погребняк В. Я., судді Бухан А.І. , Шевель О. В.

при секретарі Цвірі Д. М.

за участю представників сторін:

позивача –Чаричанського О.О. –дов.

відповідача –Локошко В.В. –дир., Холіної Л.Г. –дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2275Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 08 вересня 2008 р. по справі № 27/54-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ауровіль», м. Харків

до Малого державного підприємства «Інститут проблем управління Національної академії наук України», м. Харків

про визнання недійсним договору

встановила:

Позивач, ТОВ «Ауровіль», у квітні 2008 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати недійсним договір № 50/07 від 02.10.2007 р., укладений між сторонами у даній справі, та стягнути з відповідача на користь позивача 125000 грн., які сплачені останнім на виконання вимог цього договору. Позовна заява, зокрема, мотивована тим, що такий договір укладено з порушенням норм чинного законодавства, всупереч службовим обов’язкам особи, що підписала договір з боку позивача, цей договір суперечить волевиявленню товариства позивача та є фіктивним, оскільки вчинений без наміру створення правових наслідків. Позивач стверджує, що роботи по спірному договору відповідачем ніколи не виконувалися.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08 вересня 2008 р. по справі № 27/54-08 позов задоволено. Визнано недійсним договір № 50/07 від 02.10.2007 р., укладений між ТОВ «Ауровіль»та Малим державним підприємством «Інститут проблем управління Національної академії наук України». Стягнуто з відповідача на користь позивача 125000 грн., 1250 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з даним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 08 вересня 2008 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. У апеляційній скарзі відповідач вказує, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідач вважає, що оскаржуваний договір укладений у відповідності до положень чинного законодавства, він підписаний повноважними сторонами, роботи за даним договором виконані у повному обсязі, про що свідчать підписані між сторонами акти виконаних робіт та звіти по виконаній роботі.

Позивач проти доводів, викладених в апеляційній скарзі заперечує, вважає рішення місцевого господарського суду таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану. Позивач стверджує, що матеріалами справи доведено, що роботи по спірному договору не виконувалися відповідачем, а подані до суду акти виконаних робіт є фіктивними. Позивач зазначає, що відповідачем кожного разу до суду подаються різні варіанти звіту, що ставить під сумнів правомочність такого документу.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне:

02 жовтня 2007 року, між ТОВ «Ауровіль»в особі заступника директора Гирі М.П., (Замовник) та МДП «ІПУ НАН України»(Виконавець), у особі директора Локошко В.В., було підписано договір № 50/07 на створення (передачу) технічної продукції. Згідно з п.1.1. договору, Замовник доручив Виконавцеві «Виконання розрахунків (за заданим алгоритмом) параметрів технічного стану та показників надійності електротехнічного обладнання блоку № 1 ЮУ АЕС для продовження терміну експлуатації».

З урахуванням положень ст.901 Цивільного кодексу України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначений договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно з технічним завданням до цього договору, таким електротехнічним обладнанням виступало: силове обладнання КРУ-6 кВ та КТПСН-0.4кВ, пристрої РЗА КРУ-6 кВ та КТПСН-0.4кВ, струмопроводи, шинопроводи КРУ типу ХХІV, дизель-генераторні станції, випрямуючі агрегати ВАЗП, вимикачі типу «Електрон», роз’єднувачі, обладнання релейного захисту блоку, двигуни 0.4Кв, енергоблоку № 1 Південно-Української атомної електростанції.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами по справі, результат надання послуг за спірним договором мав безпосереднє відношення до Державного підприємства НАЕК «Енергоатом», в структурі якого здійснює свою діяльність Південно-Українська атомна електростанція.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно банківських виписок, з розрахункового рахунку ТОВ «Ауровіль»було сплачено на користь відповідача: 60000 грн. 16.11.2007 р. у якості оплати за виконані послуги за договором 50/07; 35000 грн. 05.12.2007 р. у якості оплати по акту № 2 від 16.11.2007 р.; 30000 гривень 09.01.2008 р. у якості оплати за інформаційні послуги згідно з договором № 50/07, етап №3. Всього за вказаний період сплачено на користь відповідача 125000 грн., та відповідний факт підтверджений сторонами.

Відповідачем до матеріалів справи в обґрунтування своєї позиції надано акти приймання-здачі виконаних робіт за договором № 50/07 від 02.10.2007 року та інші документи, які, як стверджує відповідач, підтверджують факт виконання відповідних робіт за договором саме відповідачем у справі. Дослідженням всіх актів судом першої інстанції було встановлено, що кожен з них підписано з боку ТОВ «Ауровіль»Гирею М.П., а з боку МДП «ІПУ НАН України»Локошко В.В.           Належність підписів на актах, особам які в них зазначені підтверджено сторонами у ході судового розгляду справи.

Матеріалами справи встановлено, що:

10.11.2006 р. між Державним підприємством «НАЕК Енергоатом»та ТОВ «Ауровіль»було укладено договір № 43/06 про надання послуг по обстеженню технічного стану та перепризначенню термінів експлуатації електрообладнання КРУ-6 кВ та КРУ-0.4 кВ енергоблоку № 1 ОП ЮУ АЕС строком дії до грудня 2007 року. Вартість робіт за вказаним договором складала 94989,43 грн. та відповідні роботи було виконано безпосередньо позивачем по даній справі станом на квітень 2007 р. у сумі 65000 грн., тобто, у строки, передбачені договором, про що свідчать залучені до матеріалів справи акти здачі-приймання наданих послуг та до дати укладання спірного договору; акти ж № 3 та № 4 на суму 29989,43 грн. підписані у жовтні та листопаді 2007 року, та, як зазначають представники відповідача і присутні у судовому засіданні колишні представники позивача (Гиря та Штабський), такі роботи виконані за участю представників відповідача.

10.11.2006 р. між ДП «НАЕК Енергоатом»та ТОВ «Ауровіль»було укладено договір № 45/06 про розробку програми проведення обстеження та оцінки технічного стану електротехнічного обладнання енергоблоку № 1 ОП ЮУ АЕС; Пристрої релейного захисту та автоматика блоку строком дії до квітня 2007 року (згідно з календарним планом). Вартість робіт за вказаним договором складала 92992,5 грн. та відповідні роботи було виконано безпосередньо позивачем по даній справі у строки до серпня 2007 року, тобто, до дати укладання спірного договору; при цьому, як представники відповідача, так і колишні представники позивача (Гиря та Штабський) вказують, що за вказаним договором відповідачем роботи не виконувалися.

25.05.2007 р. між ДП «НАЕК Енергоатом»та ТОВ «Ауровіль»було укладено договір № 48/07 про надання послуг по оцінці технічного стану та перепризначенню термінів експлуатації зборок РТЗО, ПР всіх типів енергоблоку № 1 ОП ЮУ АЕС строком дії до 31.01.2008 р. Вартість робіт за вказаним договором складала 48186,05 грн. До матеріалів справи залучені акти здачі-приймання наданих послуг на відповідну суму, які свідчать про виконання таких робіт позивачем по даній справі. При цьому акт № 1 на суму 34161,6 грн. підписаний сторонами по вказаному договору 23.07.2007 р., тобто, до дати укладання спірного договору, акт № 2 на суму 14061,66 грн. не містить дати підписання. Разом з тим, наявний у матеріалах справи лист ТОВ «Ауровіль»№ АС-733 від 14.11.2007 р., за підписом Гирі М.П., згідно з яким акт №2 за договором було передано Замовнику цим листом, свідчить про те, що роботи виконані станом на 14.11.2007 р.;

06.06.2007 р. між ДП «НАЕК Енергоатом»та ТОВ «Ауровіль»було укладено договір № 49/07 про надання послуг по оцінці технічного с тану та перепризначенню термінів експлуатації асинхронних електродвигунів 0.4 кВ енергоблоку № 1 ОП ЮУ АЕС строком дії до 31.01.2008 р. Вартість робіт за вказаним договором складала 25864,30 грн. При цьому акт № 1 на суму 25037,16 грн., підписаний сторонами за вказаним договором, не містить дати підписання. Разом з тим, наявний у матеріалах справи лист ТОВ «Ауровіль»№ АС-733 від 14.11.2007 р., за підписом Гирі М.П., згідно з яким акт №1 за договором було передано Замовнику цим листом, свідчить про те, що роботи виконані станом на 14.11.2007 р.;

Досліджуючи договори № 43/06, 45/06, 48/07 та 49/07, суд першої інстанції вірно зазначав, що кожен з цих договорів містить структуру договірної ціни з детальним механізмом ціноутворення. В жодному з договорів, обов’язок ТОВ «Ауровіль»здійснити розрахунки параметрів технічного стану та перепризначення терміну експлуатації обладнання РЗА блоку № 1 ПУАЕС (тобто, роботи, що є предметом спірного договору) не передбачено. За договором № 45/06 позивач був зобов’язаний зробити лише програму обстеження такого обладнання, а не розрахунки його параметрів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що станом на дату підписання договору № 50/07 (спірного договору), роботи за договорами № 43/06, 48/07, 49/07 частково були виконані позивачем, станом на дату укладання спірного договору, позивачем за договорами № 43/06, 48/07 та 49/07 були не виконані роботи на загальну суму 69915,39 грн. Разом з тим, колегія суддів не може прийняти у якості доказів виконання робіт відповідачем за вказаними договорами подані відповідачем документи, оскільки з них не вбачається, що роботи виконані саме у межах зазначених договорів, оскільки предмети цих договорів та спірного договору є різними. Одночасно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, укладаючи 02.10.2007 р. з відповідачем по даній справі договір № 50/07, позивачем у п. 2.1 цього договору встановлена договірна ціна у розмірі 125000 грн., що перевищує залишкову суму по вищевказаним договорам майже в два рази.

Жодних інших договорів, які б підтверджували факт укладання спірного договору саме на виконання їх вимог, ані відповідачем, ані колишніми працівниками позивача, що були присутні у судовому засіданні, не надано.

Аналіз положень договорів № 48/07 та 49/07, укладених позивачем з ДП «НАЕК Енергоатом»свідчить про те, що замовник (ДП «НАЕК Енергоатом») не доручав позивачу залучати до виконання робіт сторонні організації. Що ж стосується договору № 43/06, він дійсно містить відповідні положення, разом з тим, у додатку № 4 до договору (структура договірної ціни –т. 1 арк.справи 50) витрати по роботам співвиконавців не передбачені.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, Виконавець (за договором про надання послуг) має виконувати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу.

З урахуванням вищенаведених положень договорів та норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що спірна угода вже в момент її укладення містила порушення ст. 902 Цивільного кодексу України.

Ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Ч. 2 названої статті встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При цьому, системний аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що для визнання недійсною угоди (правочину) достатньо лише однієї з підстав, передбачених ст. 203 Цивільного кодексу України, а відтак, твердження позивача та висновки суду щодо недійсності оскаржуваної угоди з підстав невідповідності її положенням чинного законодавства та підписанням з боку позивача з перевищенням повноважень, є такими, що доведені документально.

Обґрунтовуючи факт перевищення колишнім директором позивача своїх повноважень на підписання спірної угоди, колегія суддів зазначає, що, оскільки спірний договір стосується невиконання будь-яких послуг безпосередньо для позивача, а конкретних послуг Замовника (тобто, результат надання послуг за спірним договором мав безпосереднє відношення до Державного підприємства НАЕК «Енергоатом», в структурі якого здійснює свою діяльність Південно-Українська атомна електростанція), то відповідні послуги повинні були передбачатися безпосередніми договорами саме з Замовником. Разом з тим, будь-яких доказів, які б свідчили про таке, до матеріалів справи не надано.

Посилання ж колишніх представників позивача (Гирі та Штабського) про усні домовленості з замовником є безпідставними, оскільки у відповідності до ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється.

Ст. 216 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки недійсності правочину, а саме: у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні все, що вона отримала на виконання цього правочину.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт перерахування позивачем грошових коштів у розмірі 125000 грн. на виконання вимог спірного договору, вимоги позивача в частині повернення таких грошових коштів також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що ж стосується факту виконання відповідачем робіт (послуг), колегія суддів зазначає, що, оскільки відповідачем не заявлялося вимог про відшкодування вартості одержаних позивачем послуг за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 2 п. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України), така вимога не може бути розглянута в даному судовому процесі.

Що ж стосується тверджень позивача та суду щодо фіктивності правочину, відсутності наміру у відповідача виконувати передбачені договором послуги, таємності дій та умислу колишнього директора позивача Гирі М.П. при укладанні спірної угоди, такі твердження є безпідставними, разом з тим, вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду з урахуванням встановлених вище обставин.

Що ж стосується фактичного виконання (чи невиконання) відповідачем певних робіт поза межами спірного договору –це питання повинно вирішуватися в іншому процесі.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, не доведені жодним належним доказом, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з’ясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення від 08 вересня 2008 року є законним та обґрунтованим, у зв’язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 99,101,102, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 08 вересня 2008 року у справі № 27/54-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Головуючий суддя Погребняк В.Я.

суддя Бухан А.І.

суддя Шевель О.В.