ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 50/284

22.10.08

За позовом приватного підприємства "Агропромінвест"

до 1) Київської міської ради

2) Київської міської державної адміністрації в особі Головного управління комунальної власності

про визнання права власності на земельну ділянку

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники:

Від позивача           Овчаренко К.Є..(дов. від 03.03.2008)

Від відповідача-1 не з’явився

Від відповідача-2 Кузьменкова Ю.М. ( дов. № 06-34/2560 від 25.01.2008)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.08.2008 порушено провадження у справі №50/284 та призначено до розгляду на 22.09.2008.

Представники позивача і відповідача-1 22.09.2008 в судове засідання з"явилися, надали пояснення по суті справи та подали додаткові докази по справі.

Представник відповідача-1 подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача-2 в судове засідання 22.09.2008 не з’явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.

Розгляд справи було відкладено на 09.10.2008.

09.10.2008 в судове засідання з’явився представник відповідача-2 та надав додаткові докази та пояснення по суті справи, а також письмовий відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

В судове засідання не з’явилися представники позивача та відповідача-1, витребувані судом докази не подали, причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були попереджені належним чином.

Розгляд справи було відкладено на 22.10.2008.

22.10.2008 в судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача-2.

Представник позивача підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-2 заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач-1 в судове засідання не направив своїх повноважних представників.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.97р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Відповідач клопотань про відкладення розгляду справи та наявності у нього поважних причин щодо неявки у судове засідання не повідомив, що дає підстави визначити причини його неявки до суду неповажними.

Керуючись ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача за наявними у справі доказами та матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2 та беручи до уваги відзив на позовну заяву відповідача-1, господарський суд м. Києва, -

В С Т А Н О В И В:

11.11.2000 між товариством з обмеженою відповідальністю «Вальтер»та приватним підприємством "Агропромінвест" було укладено договір № 2 купівлі-продажу нежитлового приміщення (кафе-магазин), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 166 загальною площею 453,4 кв. м у стані придатному для торгівлі і обслуговування населення.

15.04.2003 рішенням господарського суду м. Києва по справі № 39/22 було визнано право власності приватного підприємства "Агропромінвест" на об’єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 166 літера "Б" загальною площею 453,4 кв. м.

06.05.2003 право власності на нерухоме майно було зареєстроване за ПП "Агропромінвест" за реєстровим № 5736-П Київським міським бюро технічної інвентаризації(реєстраційний номер 5736-П).

Як вказує позивач він має право на визнання за собою права власності на земельну ділянку загальною площею 549,11 кв. м., що належить відповідачам. У зв’язку з цим позивач звертався до відповідачів з проханням про передачу йому у власність даної земельної ділянки. Однак, позивач стверджує що, вказані звернення були залишені відповідачами без задоволення.

Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до вимог статті 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Надання земельних ділянок у власність та користування у м. Києві здійснюється у відповідності з Земельним кодексом України та рішенням Київської міської ради від 14.03.2002 № 313/1747 «Про затвердження Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м. Києві».

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради.

Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації розглядає подані матеріали і готує проект рішення Київської міської ради про приватизацію земельної ділянки відповідно до п. 6.3 рішення Київської міської ради від 14.03.2002 № 313/1747 та ст. 30 рішення Київської міської ради № 512/672 від 26.06.2003.

Відповідно до п. 6.3 рішення Київської міської ради від 14.03.2002 № 313/1747 управління земельних ресурсів розглядає подані матеріали і готує проект рішення Київської міської ради про приватизацію земельної ділянки. Підготовлений проект рішення подається на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування та землекористування. Комісія опрацьовує поданий проект рішення та виносить його на пленарне засідання Київської міської ради для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 30 рішення Київської міської ради № 512/672 від 26.06.2003 проект рішення Київради про проект відведення земельної ділянки (погодження місця розташування об'єкта) і передачі земельної ділянки в користування впродовж десяти днів від дати звернення готується Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА), погоджується із Головним управлінням економіки та розвитку міста виконавчого органу Київради (КМДА), відділом правового забезпечення секретаріату Київської міської ради і за поданням заступника голови КМДА - начальника Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) подається до постійної комісії Київради з питань містобудування та землекористування для розгляду.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач проект рішення про передачу у власність ПП «Агропромінвест»земельної ділянки загальною площею 453,4 кв.м на вул. Харківське шосе, 166-Б у м. Києві до Київської міської ради не надав. У зв’язку з цим твердження позивача про бездіяльність Київської міської ради є необґрунтованими і не беруться судом до уваги.

Крім цього, стаття 19 Конституції України зобов'язує органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти тільки з підстав, в межах повноважень та в спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 9 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок із земель комунальної власності у користування відноситься до повноважень Київської міської ради.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Оскільки Київська міська рада є колегіальним органом, вона приймає нормативні та інші акти у формі рішень на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради в порядку, визначеному ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Таким чином, відповідно до змісту цієї норми закону вбачається, що право власності або право користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає лише за наявності рішення зазначених органів і тільки в межах, вказаних в цих рішеннях.

Позивач посилається на те, що є власником нежитлового приміщення (кафе-магазин) на вул. Харківське шосе, 166-Б у м. Києві на підставі договору купівлі-продажу.

Однак, за змістом ст. 120 Земельного кодексу України та п. 4 Роз'яснення Вищого арбітражного суду від 27.06.2001 № 02-5/743 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права власності на землю і землекористування»право власності на землю або право користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Зі змісту цієї норми випливає, що в цьому випадку необхідне окреме договірно-повторне регулювання шляхом укладення відповідного цивільно-правового договору між власником земельної ділянки і набувачем будівлі (споруди).

Рішення про передачу у власність позивачу земельної ділянки на вул. Харківське шосе, 166-Б у м. Києві Київська міська рада не приймала. Тому відсутні підстави для визнання за ПП «Агропромінвест»права власності на вказану земельну ділянку.

Слід зазначити, що позивачем не було дотримано вимог ч. 6, ст. 123 Земельного кодексу України, статей 14-19 Регламенту розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві щодо розроблення і погодження проекту відведення земельної ділянки з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини.

Крім того, ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»гарантовано право самостійно реалізовувати територіальними громадами, органами та посадовими особами місцевого самоврядування надані їм повноваження.

Згідно з пунктом 2 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 № 02-5/743, оскільки вирішення питань про передачу землі у власність чи користування є виключним правом ради як суб'єкта права власності на землю, заяви зацікавлених осіб про зобов'язання відповідної ради передати земельну ділянку у власність або користування задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене, позивачем не було надано суду обґрунтованих доказів того, що відповідачі повинні визнати за приватним підприємством "Агропромінвест" право власності на земельну ділянку загальною площею 453,4 кв.м., що знаходиться на вул. Харківське шосе, 166-Б у м. Києві. Згідно чинного законодавства право власності на земельну ділянку в Україні набувається, а не визнається.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та у зв’язку з цим відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, на позивача покладаються витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя                                                                                          Головатюк Л.Д.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення –25.11.2008