ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.08                                                                                           Справа№ 3/352А

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

за позовом ТзОВ „Львівські цінні папери”, м.Львів

до відповідача : Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова

Про скасування податкових повідомлень-рішень

За участю представників:

Від позивача: Посівнич І.М., Шатула О.Г. - представники

Від відповідача: Демідюк В.В. - представник

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки , передбачені ст.ст.49,51 КАС України.

Суть спору: ТзОВ „Львівські цінні папери” звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова про скасування податкових повідомлень-рішень №/1 від 08.10.2007 року, №/0 від 08.10.2007 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях, наданих в судовому засіданні.

Відповідач позов заперечив з підстав і мотивів, викладених в своїх поясненнях, просив позов залишити без задоволення.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 29.01.2008 року.

29.01.2008 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності , встановив наступне:

Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м.Львова проводилась планова виїзна перевірка ТзОВ „Львівські цінні папери” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 року по 31.03.2007 року. За результатами перевірки 17.07.2007 р складено Акт № 1591/22-0/20770421 на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення:

- № /0 від 26 липня 2007 року, згідно якого, позивачу визначено зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 44197,60 грн. у т.ч. 32173,00 грн. - основного платежу та 12024,60 грн. - штрафних санкцій.

ТзОВ „Львівські цінні папери” не погоджуючись із зазначеним вище рішенням оскаржило його в адміністративному порядку.

За результатом розгляду скарги продатковою інспекцією прийнято рішення про результати розгляду скарги № 21809/25-005 від 08.10.2007 року, у відповідності до якого скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 26 липня 2007 року в частині застосованих штрафних (фінансових) санкцій в сумі 865,00 грн., а в іншій частині - скаргу позивача залишено без задоволення. Крім того, податковою інспекцією збільшено податкове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням № /0 від 26 липня 2007 року на суму 7089,4 грн. штрафних (фінансових) санкцій. За результатами розгляду скарги відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № /1 від 08 жовтня 2007 року, яким ТзОВ „Львівські цінні папери” визначено зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 43332.60 грн. у т.ч. 32173,00 грн. - основного платежу та 11159,60 грн. - штрафних санкцій;

-          податкове повідомлення-рішення № /0 від 08 жовтня 2007 року, яким ТзОВ „Львівські цінні папери” визначено зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 7089,40 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

ТзОВ „Львівські цінні папери” не погоджується із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, що стало підставою їх оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення .

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного :

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення №/1 та №/0 від 08.10.2007 року. прийняті відповідачем на підставі акту перевірки № 1591/22-0/20770421 від 17.07.2007 р, в якому зафіксовано порушення позивачем :

-           п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " від 22.05.1997р. за № 283/97-ВР (із внесеними змінами та доповненнями), а саме - підприємством занижено податок на прибуток в І кварталі 2007 року на суму 16423,00 грн.;

-          пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " від 22.05.1997р. № 283/97-ВР, ), а саме - підприємством занижено податок на прибуток в І кварталі 2005 року на суму 15750,00 грн.

В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на ту обставину, що, як зазначено в акті перевірки: кредиторська заборгованість на суму 65692.00грн. ( відображена в бухгалтерському обліку в журналі-ордері і відомості по рах.38), щодо якої минув термін позовної давності не була включена до складу валових доходів в 1 кварталі 2007 року.

На підставі зазначеного відповідач дійшов висновку про те, що до кредиторської заборгованості позивача може бути застосовано п.1.25 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" щодо безнадійної заборгованості. Доводи відповідача необґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

Згідно п.1.25 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" безнадійна заборгованість - заборгованість, яка відповідає будь-якій з наведених нижче ознак:

-          заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності;

-          прострочена заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна фізичної особи, за умови, що дії кредитора, направлені на примусове стягнення майна позичальника, не призвели до повного погашення заборгованості;

-           заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна: фізичної особи, на яке в відповідно до закону може бути спрямовано стягнення; фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності або юридичної особи, оголошених банкрутами у порядку, встановленому законом, або при їх ліквідації (зняття з реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності);

-           заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних від продажу на відкритих аукціонах (публічних торгах) майна позичальника, переданого у заставу як забезпечення зазначеної заборгованості, за умови, що інші юридичні дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника не призвели до повного покриття заборгованості;

-          заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажору), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

-          прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також визнаних у судовому порядку безвісно відсутніми, померлими або недієздатними, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Намагаючись довести необхідність включення вказаної суми до валового доходу з посиланням на п.п. 1.22.1 Закону 283/97, визначаючи її, як «суму заборгованості платника податку, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності». При цьому відповідач зазначає, що відповідно до п.п. 1.22.1 Закону 283/97, сума заборгованості платника податку, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

Доводи відповідача необґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

У відповідності до Інструкції Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої Наказом Мінфіну України № 291 від 30.11.1999 року (із змінами та доповненнями):

„На рахунку 38 "Резерв сумнівних боргів" ведеться облік резервів за сумнівною дебіторською заборгованістю, щодо якої є ризик неповернення”.

Однак, слід звернути увагу на той факт, що відповідно до абз. 4 п. 1.22.1 зазначеного Закону, на який посилається відповідач, йдеться про кредиторську заборгованість: «сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності».

В бухгалтерському обліку на рахунку 38 "Резерв сумнівних боргів" позивачем відображено дебіторську заборгованість.

Підставою для включення вартості цінних паперів, придбаних у громадян Козак М.П. та Огаренко М.Я. на суму 65550,00 грн. до складу резерву сумнівних боргів слугували наступні документи: - лист № 653 від 22.10.1997 року від ЗАТ «Депозитарно-клірингова компанія «Український реєстратор»яким позивача було повідомлено про неможливість реєстрації придбаних акцій через те, що вказані громадяни не є зареєстрованими особами (не є власниками акцій); - лист-повідомлення Галицького РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області № 67/3609 від 11.03.1998 року про порушення кримінальної справи № 141-3609 за фактом шахрайства відносно позивача та призупинення розслідування вказаної кримінальної справи до встановлення особи, яка скоїла злочин, оскільки особу злочинця не встановлено по даний час.

З огляду на викладене, податковою інспекцією всупереч нормам п.п. 1.22.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»неправильно визначено таку суму заборгованості як «безнадійну», а отже таку що визнається безповоротною фінансовою допомогою та повинна включатись до складу валових доходів платника на підставі п.п. 4.1.6 названого Закону, що є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цій частині.

Що стосується доводів відповідача про безпідставне включення позивачем до складу скоригованих валових витрат в 1-му кварталі 2005 року витрат, не підтверджених відповідними документами на суму 63000,00 грн., то слід зазначити наступне :

як вбачається з акту перевірки, неправомірне (на думку відповідача) віднесення позивачем до валових витрат підприємства 63000,00 грн. відбулось через виправлення позивачем самостійно виявлених помилок за результатами минулих податкових періодів.

Посилання відповідача, в обґрунтування своєї позиції, на Акт попередньої планової документальної перевірки № 207/23-611/20770421 від 12.05.2005 року є безпідставним, оскільки, під час проведення перевірки, позивачем були надані всі первинні документи в підтвердження правомірності віднесення до складу валових витрат суми 63 000,00грн у 1-му кварталі 2005 року в зв'язку із виправленням помилки, допущеної при поданні річного звіту за 2004 рік, а саме за 4-й квартал 2004 року. Однак, зазначені документи під час проведення перевірки не були взяті перевіряючими до уваги.

Зазначені документи подані позивачем для огляду в судовому засіданні і знаходяться в матеріалах справи ( том ІІ).

Вищезазначене спростовує доводи відповідача про включення ТзОВ „Львівські цінні папери” до складу валових витрат у 1-му кварталі 2005 року витрат не підтверджених відповідними документами, що є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цій частині.

Що стосується скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 08 жовтня 2007 року то слід зазначити наступне:

зазначене податкове повідомлення-рішення № /0 від 08 жовтня 2007 року було прийняте за порушення позивачем вимог п. 17.2 ст. 17 Закону № 2181 самостійно не обчислено та не сплачено суми штрафу за виправлення помилки , оскільки позивачем суму ПДВ (17300,00 грн.) за придбаний легковий автомобіль в 2-му кварталі 2005 року віднесено до складу валових витрат, а в 3-му кварталі 2005 року включено до складу валового доходу в якості самостійно виявленої помилки (рядок 02.2 Декларації про прибуток за 3-й квартал 2005 року).

Як зазначає позивач, при віднесення до валових витрат, суми ПДВ за придбаний легковий автомобіль у 2-му кварталі 2005 року він керувався положеннями абз. 2 п. 7.4.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно до якого „не включається до складу податкового кредиту та відноситься до складу валових витрат сума податку, сплачена платником податку при придбанні легкового автомобіля (крім таксомоторів), що включається до складу основних фондів.” Суми ПДВ за придбаний автомобіль були включені ТзОВ „Львівські цінні папери” до складу основних фондів у відповідності до п.п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до пп. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” не включається до складу податкового кредиту та відноситься до складу валових витрат сума податку, сплачена платником податку під час придбання легкового автомобіля (крім таксомоторів), що включається до складу основних фондів.

Підпунктом 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” встановлено, що не включаються до складу валових витрат витрати на сплату податку на додану вартість, включеного до ціни товарів (робіт, послуг), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання.

Отже, згідно з пп. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” суми податку на додану вартість, нараховані (сплачені) під час придбання легкового автомобіля, повинні бути віднесені до складу валових витрат, але цього не можна робити згідно з пп. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Таким чином, Закон України „Про податок на додану вартість” та Закон України „Про оподаткування прибутку підприємств” припускають неоднозначне, множинне трактування порядку формування валових витрат під час здійснення господарських операцій з придбання легкового автомобіля та можливості віднесення сплачених сум податку на додану вартість за цими операціями до валових витрат, тобто виникає конфлікт інтересів.

Про наявність конфлікту інтересів у ситуації, пов'язаній з віднесенням платниками податків сплачених сум податку на додану вартість до валових витрат під час придбання легкового автомобіля, зазначається і у листі Державної податкової адміністрації України від 13.09.2005 р. N 10803/5/15-2416 (копія в справі).

У листі Державної податкової адміністрації України від 07.06.2006 р. N 6482/5/16-1516 зазначено, що за такими операціями сума податку на додану вартість не відноситься до податкового кредиту, а підлягає включенню до валових витрат підприємства.

Підпунктом 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Тому за правилами пп. 4.4.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” відповідач, здійснюючи перевірку формування позивачем валових витрат за операціями, пов'язаними з придбанням легкового автомобіля, мав застосувати положення пп. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Пунктом 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що штрафні санкції накладаються на платника податків у розмірах, визначених цією статтею, за порушення податкового законодавства.

Враховуючи відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача за операціями з придбання легкових автомобілів, то, відповідно, відсутні і підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів правомірності прийняття ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що є підставою для задоволення позовних вимог.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.7-9, 14, 17, 69-71, 79, 86,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2.Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова №/0 від 08.10.2007 року.

3. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова №/1 від 08.10.2007 року.

4.Судові витрати покласти на Позивача.

5. Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України 04.02.2008р.

Суддя