ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.08 Справа № 2/16

За позовом: Прокурора Залізничного району м.Львова в інтересах держави: уповноваженого органу Львівської міської ради в особі Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго", м.Львів

до відповідача: Дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "УРС" "Єврогурт", м.Львів

про стягнення 8045,09 грн.

Суддя Зварич О.В.

при секретарі Палюх Г.

Представники:

від прокуратури Лещик Н.В., посв.№110, видане 03.10.06р.

від позивача: Охріменко В.В., дов.№1 від 02.01.2008р.

від відповідача: Старушкевич Л.І., дов.від 15.02.2008р.

Зміст ст.ст.20,22 ГПК України судом роз’яснено.

Суть спору.

Позов заявлено прокурором Залізничного району м.Львова в інтересах держави: уповноваженого органу Львівської міської ради в особі Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго" до дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "УРС" "Єврогурт"про стягнення 8045,09 грн.

Провадження у справі порушено 26.01.2008р. Завершено розгляд справи 21.02.2008р.

Судом встановлено:

В судовому засіданні представник позивача Охріменко В.В. за дов.№1 від 02.01.2008р. подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказує, що відповідач у повному обсязі сплатив основний борг, у зв"язку із чим просить провадження у справі в цій частині позову припинити, задоволити позов в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Представники прокуратури та відповідача підтримали заяву позивача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників прокуратури і сторін, суд встановив:

01.10.2003р. між ЛКП "залізничнетеплоенерго" та ДП ТзОВ "УРС" "Єврогурт" укладено договір №260 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

За умовами даного договору (пп.1; 2) енергопостачальна організація здійснює постачання споживачеві теплової енергії в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав, що підтверджується актами реалізації теплової енергії за період з вересня 2006р. по грудень 2007р. включно, із підписами уповноважених осіб відповідача.

Як вбачається із змісту позовної заяви, відповідач не повністю виконав свої зобов"язання по оплаті за спожиту теплоенергію, в результаті чого на момент заявлення позову в суд виникла заборгованість в сумі 7524,71 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову та визнано відповідачем у відзиві №1/08 від 15.02.2008р.

При винесенні рішення суд виходить із наступного:

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із пояснень представників сторін та матеріалів справи вбачається, що відповідач погасив основний борг згідно платіжного доручення №4 від 30.01.2008р., тому суд приходить до висновку про те, що провадження відносно цієї частини позовних вимог слід припинити на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України у зв"язку із відсутністю предмету спору.

Стосовно позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за прострочення оплати вартості за надані послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, суд зазначає наступне: у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 7.2.3 договору №260 від 01.10.2003р. та вищенаведеної норми ГК України за несвоєчасне здійснення розрахунків за електроенергію відповідачу правомірно нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України за кожен день прострочення, що становить 183,59грн., які підлягають до стягнення.

Також відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню згідно поданого розрахунку 302,37 грн. інфляційних втрат і 34,42 грн. - три проценти річних.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, а саме: підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 183,59 грн. пені, 302,37грн додаткових нарахувань із застосуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми - 34,42 грн.

Судові витрати –102,00 грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу необхідно стягнути з відповідача в доход Державного бюджету України, що відповідає вимогам ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.526,625 ЦК України, ст.193,230 ГК України, ст.ст.43, 49, п.1-1 ст.80, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "УРС" "Єврогурт" (м.Львів, вул.Каховська,34, р/р №001 в ВАТ КБ "Надра" м.Львова, МФО 325978, ):

- на користь Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго" (м.Львів, вул.С.Петлюри,4а, р/р 260038680 в ЛОД "Райффазен банк Аваль", МФО 325570, ЄДРПОУ 3,59) 183,59 грн. пені, 302,37грн. додаткових нарахувань із застосуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми - 34,42 грн.;

- на користь Державного бюджету України (рахунок №0006 в УДК у Львівській області, отримувач –Держбюджет Личаківського району м.Львова, МФО 825014, ) - 102 грн. державного мита за розгляд справи господарським судом;

- на р/р 0006 банк ГУДК у Львівській області, МФО 825014, отримувач: УДК у Личаківському районі м.Львова, –118 грн. в якості відшкодування витрат пов’язаних з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу.

В частині позовних вимог про стягнення боргу в сумі 7524грн.71коп. провадження у справі припинити.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу в порядку ст.116 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя                                                                                           Зварич О.В.