ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"24" січня 2008 р.                                        Справа
№ 17/113а/10а

м. Чернігів
«24 »січня 2008
року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні за участю:

Секретаря судового засідання:  Чепурна О.В.

Позивача:
ОСОБА_1. -особисто, паспорт.

Представника
позивача: ОСОБА_2. -представник, дов. б/н . від 05.02.06р.

Представника відповідача-1: Мозирко
В.О. - головний держподатінспектор, дов.№9/9/32-240 від 26.04.07р.;

Представників відповідача-2: Репех
О.О. -голов. держподатінспектор, дов.№17/9/10-008 від 17.01.08р.;

Беда А.М.
-заст. начальника, дов.№31/9/10-008 від 23.01.08р.

матеріали справи №17/113а/10а

За ПОЗОВОМ: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

15400, Чернігівська область, м. Семенівка, АДРЕСА_1

До ВІДПОВІДАЧІВ:

1. Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної податкової адміністрації  України в Чернігівській області

14000, м. Чернігів, вул. Комсомольська, 11

2. Державної податкової інспекції в
Семенівському районі

15400, Чернігівська область, м. Семенівка, вул. Червона Площа, 10

Про скасування рішення          та визнання позапланової перевірки
безпідставною

СУТЬ СПОРУ:

СПД ОСОБА_1. пред'явлено позов до
РУ ДААК ДПА в Чернігівській області та ДПІ у Семенівському районі про:

1.Визнання недійсним посвідчення
(направлення) №127 від 19.10.06р. ДПІ у Семенівському районі.

2.Визнання недійсним наказу ДПІ у
Семенівському районі №77 від 19.10.06р.

3.Визнання недійсним направлення
№329 від 19.10.06р., виданого керівником РУ ДААК ДПА в Чернігівській області.

4.Визнання недійсним наказу РУ ДААК
ДПА в Чернігівській області №91-о від 28.09.06р.

5.Визнання позапланової перевірки
від 19.10.06р. безпідставною.

6.Скасування рішення РУ ДААК ДПА в
Чернігівській області №250331/18/21/235 від 30.10.2006р. про застосування
фінансових санкцій до Позивача в розмірі 2700 грн. за зберігання та реалізацію
алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка та за
роздрібну торгівлю тютюновими виробами, за цінами вищими максимальних
роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами
таких тютюнових виробів.

В якості підстави своїх позовних
посилається на те, що позапланова перевірка була проведена за відсутності для
цього належних юридичних підстав та з порушенням правил процедури проведення
перевірок, встановлених Законом України „Про державну податкову службу в
Україні”, а тому, рішення про застосування до Позивача штрафних санкцій, як
наслідок перевірки, є незаконним.

Як вбачається з заперечень
Відповідача -1 та Відповідача -2, останні вважають вищевказані документи
законними та обґрунтованими. Крім того, зазначають, що такий спір вже
вирішувався постановою господарського суду Чернігівської області від 30.01.07р.
по справі №3/354а/49а, яка на момент подання даного позову не набрала чинності,
оскільки оскаржена Позивачем до Київського апеляційного господарського суду
Чернігівської області.

Крім того, в зв'язку з
реорганізацією Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування
акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА
України у Чернігівській області згідно з постановою Кабінету Міністрів України
від 24.01.2007р. №58 „Про реорганізацію Департаменту  з питань адміністрування акцизного збору  і контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів” та наказом ДПА України №43 від 31.01.2007р. „Про зміни в
організаційній структурі органів ДПС”, на підставі ст.55 Кодексу адміністративного
судочинства  України Відповідач-1 просить
здійснити процесуальне правонаступництво.

Відповідно  до ст.55 Кодексу адміністративного
судочинства  України: „У разі вибуття або
заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд
допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної
сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в
адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в
такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив”.

Згідно ч.1 ст.56 Господарського
кодексу України.

«Суб'єкт господарювання може  бути
утворений  за  рішенням власника (власників) майна або
уповноваженого ним (ними) органу, а у
випадках,  спеціально  передбачених
законодавством,  також  за рішенням
інших органів,  організацій і
громадян шляхом заснування  нового,  реорганізації  (злиття,
приєднання,  виділення,  поділу, перетворення) діючого (діючих)
суб'єкта господарювання  з додержанням
вимог законодавства.»

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.59
Господарського кодексу України:

«Припинення діяльності суб'єкта
господарювання здійснюється шляхом його реорганізації   (злиття, приєднання, поділу, перетворення)
або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених  ним органів, за рішенням інших осіб  -
засновників суб'єкта
господарювання  чи їх
правонаступників,  а  у
випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

2. У разі злиття суб'єктів господарювання усі майнові  права та
обов'язки кожного з них переходять до суб'єкта господарювання, що
утворений внаслідок злиття.

3. У   разі   приєднання
одного   або   кількох
суб'єктів господарювання   до   іншого
суб'єкта  господарювання  до
цього останнього переходять усі майнові права  та
обов'язки  приєднаних суб'єктів
господарювання.

4. У  разі  поділу
суб'єкта  господарювання усі його
майнові права і обов'язки переходять
за  роздільним  актом
(балансом)  у відповідних  частках
до кожного з нових суб'єктів господарювання, що утворені внаслідок цього
поділу.  У разі виділення  одного
або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять
за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки
реорганізованого суб'єкта.

5. У разі перетворення одного суб'єкта господарювання в інший до  новоутвореного суб'єкта господарювання
переходять усі  майнові права і обов'язки
попереднього суб'єкта господарювання.»

Згідно ч.ч.1,2 ст.104 Цивільного
кодексу України:

«Юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним
особам -правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в
результаті ліквідації.

Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її
припинення.»

Згідно ч.ч.1,2 ст.108 Цивільного
кодексу України:

«Перетворенням юридичної особи є
зміна її організаційно-правової форми.

У разі перетворення до нової
юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої
юридичної особи.»

На підставі вищевикладеного, враховуючи,
що перетворення юридичної особи є одним з способів її реорганізації, суд не
приймає заперечення представника Позивача про відсутність факту
правонаступництва та вважає за необхідне замінити первинного Відповідача:
Регіональне управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і
контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової
адміністрації України у Чернігівській області його правонаступником:
Регіональне управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації  України в Чернігівській області.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ :

19 жовтня 2006 року головним
держподатінспектором РУ ДААК ДПА в Чернігівській області Ковальжиу Н.В. та
головним держподатревізором-інспектором ДПА в Чернігівській області Ганнущенком
А.М. була проведена перевірка магазину „Ескорт”, який розташований за адресою:
Чернігівська область, м.Семенівка, АДРЕСА_2, та який належить СПД ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено
акт перевірки від 19.10.06р. №250113/25/18/216/21-122.

Як вбачається із акту, перевіркою
було встановлено наступне.

1. В магазині здійснювалася
зберігання та реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного збору
встановленого зразка, а саме: під час перевірки в торгівельному залі
знаходилась горілка „Благофф Преміум” 0,7 л, 40 %, виробник ДП „Імідж Холдинг”,
дата розливу 30.11.2005р., в кількості однієї пляшки по ціні 51,25 грн. та одна
пляшка горілки Шустов № 5, 0,5 л, 40 %, виробник Одеський коньячний завод по
ціні 19,15 грн.

Як вказано в акті перевірки,
зазначеним порушено абз.3 ч.4 ст.11 Закону України “Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв
та тютюнових виробів”, ч.2 ст.7 Закону України “Про акцизний збір на алкогольні
напої та тютюнові вироби”, п.20 Положення про виробництво, зберігання, продаж
марок акцизного збору з голографічними захисними елементами і маркування
алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11
Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від 19.12.95р.
№481/95-ВР (далі -Закон №481):

“Алкогольні напої та тютюнові
вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.”

Згідно ч.2 ст.7 Закону України “Про
акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби” від 15 вересня 1995 року
N329/95-ВР (далі Закон №329):

“Наявність марки акцизного збору на
пляшці (упаковці) алкогольних напоїв та пачці (упаковці) тютюнових виробів є
однією з умов для ввезення на митну територію України і реалізації їх
споживачам.

Забороняється ввезення, зберігання,
транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та реалізації на
території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів, на яких немає марок
акцизного збору встановленого зразка.”

Відповідно до ст. 1 Закону №329
марка акцизного збору -спеціальний знак, яким маркуються алкогольні напої та
тютюнові вироби. її наявність на цих товарах підтверджує сплату акцизного
збору, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів;
маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки
акцизного збору в порядку, передбаченому Положенням про виробництво,
зберігання, продаж марок акцизного збору, маркування алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Згідно ч.1 ст.7 Закону №329:

“Марки акцизного збору
виготовляються, зберігаються та продаються відповідно до Положення про
виробництво, зберігання, продаж
марок  акцизного збору,  маркування алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 п. 20 Положення
про виробництво, зберігання, продаж марок акцизного збору з голографічними
захисними елементами і маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів,
затверджених  постановою Кабінету
Міністрів України від 23 квітня 2003 р. N567 (далі Положення):

“Алкогольні напої та тютюнові
вироби, марковані з відхиленням від вимог цього Положення або марками, що не
відповідають виду продукції та місткості тари та/або не видавалися
безпосередньо виробнику (імпортеру) зазначеної продукції, вважаються
немаркованими.”

При цьому, згідно ст. 8 Закону №329
відповідальність за недодержання порядку маркування, реалізації алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, несвоєчасну сплату акцизного збору несуть
виробники, імпортери, продавці цих товарів та їх посадові особи у порядку,
передбаченому чинним законодавством України.

Згідно абз.13 ч.2 ст.17 Закону
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного
і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від 19.12.95р. №481/95-ВР,
за порушення норм даного Закону до суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, зберігання,
транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного збору
встановленого зразка або з підробленими марками акцизного збору - 100  відсотків вартості товару, але не менше 1700
гривень.

2. Також, перевіркою був встановлений
факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних
роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником або імпортером таких
тютюнових виробів, а саме: згідно фіскального чеку від 19.10.2006р. № 1079
здійснена реалізація  пачки сигарет
„Мальборо”, маркована маркою акцизного збору 20 АЕФЖ 396321 ТВ 06/3, виробник
ЗАТ „Філіп Морріс Україна” по ціні 4,25 грн. ( на пачці зазначена максимальна
ціна -4,10 грн.).

Як зазначено в акті, цим порушено
ст.6 Декрету Кабінету Міністрів України “Про акцизний збір” №18-92 від
26.12.92р.

Згідно ст.6 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про акцизний збір” №18-92 від 26.12.92р., виробниками або
імпортерами підакцизних товарів здійснюється встановлення максимальних
роздрібних цін на підакцизні товари шляхом декларування таких цін.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11-1 Закону
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від 19.12.95р.
№ 481/95-ВР (далі Закон №481):

“Встановлена виробником або
імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку,
коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна  ціна
за пачку,  коробку або сувенірну
коробку наноситься визначеним виробником
способом  у  визначеному виробником   місці
і   складається  з
її  цифрового  виразу
та скороченого найменування грошової одиниці України.”

Згідно абз.12 ч.2 ст.17 Закону
№481, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції
у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами,
вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених
виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості
наявних у суб'єкта підприємницької діяльності тютюнових виробів, але не менше
1000 гривень.

Відповідно до п.5 Порядку
застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України “Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.03р.

“Підставою для прийняття рішення
про застосування фінансових санкцій є:

· акт
перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених
законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений
органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні
порушені норми законодавства;

· результати
проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в
межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної
з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

· матеріали
правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання
суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших
нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.”

Відповідно до п.6 даного Порядку:

«6. Рішення про застосування
фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються
керівником, а у разі його відсутності -заступником керівника органу, який видав
ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим,
алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за
виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації, його регіональні управління та їх територіальні
підрозділи, Мінекономіки), чи керівником (його заступником)органів МВС, МОЗ,
Державної податкової адміністрації, Держкомстату, Держспоживстандарту у межах
їх компетенції, визначеної законодавством.»

На підставі вищевказаного акту
перевірки, Відповідачем-1 прийняте спірне рішення №250331/18/21/235 від
30.10.2006р. про застосування фінансових санкцій до Позивача в розмірі 2700
грн. за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного збору
встановленого зразка та за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами,
вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених
виробником або імпортером таких тютюнових виробів.

Згідно п.13 Порядку рішення про
застосування фінансових санкцій можуть бути оскаржені в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з  використанням  повноваження
з метою, з якою  це повноваження
надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення
для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права
особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11
вищевказаного Кодексу:

“Суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам,
які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати
докази, яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного
Кодексу:

«Докази суду надають особи, які
беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові  докази
або  витребувати додаткові докази
за клопотанням осіб,  які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у
нього  документи  та матеріали,
які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього
обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної
ініціативи.»

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України:

«1. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього
Кодексу.

2. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
позову.»

Досліджуючи доводи Позивача про
порушення працівниками Відповідачів порядку проведення позапланової перевірки,
незаконність документів, на підставі яких проводилася перевірка, та
безпідставність самої перевірки, суд доходить наступних висновків.

Так, Позивачем зазначено, що у
Відповідачів були відсутні підстави проведення позапланової перевірки,
визначені ч.6 ст.11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”
від  4 грудня 1990 року N509-XII (далі
Закон №509).

Згідно ч.6 ст.11-1 Закону №509:

«Позаплановою виїзною перевіркою
вважається перевірка,  яка не передбачена  в
планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за
наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) за наслідками перевірок інших платників податків  виявлено факти,  які
свідчать  про  порушення
платником податків законів України про оподаткування,  валютного законодавства, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів
з дня отримання запиту;

2) платником податків не подано
в  установлений  строк податкову декларацію або
розрахунки,  якщо їх подання  передбачено законом;

3) виявлено недостовірність даних,
що містяться у податковій декларації, поданій платником податків,  якщо платник податків не надасть пояснення та
їх документальні   підтвердження   на обов'язковий письмовий запит органу  державної
податкової  служби протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту;

4) платник податків подав у встановленому порядку скаргу про порушення  законодавства
посадовими  особами   органу
державної податкової  служби  під
час  проведення  планової чи позапланової виїзної  перевірки,
в  якій  вимагає
повного   або   часткового скасування результатів
відповідної перевірки;

5) у   разі   виникнення
потреби  у  перевірці
відомостей, отриманих від
особи,  яка  мала
правові  відносини  з
платником податків,  якщо  платник
податків  не  надасть
пояснення  та  їх документальні підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу державної
податкової  служби  протягом
десяти робочих днів з дня отримання запиту;

6) проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства;

7) стосовно  платника  податків
(посадової  особи   платника податків)  у порядку,
встановленому законом,  податковою
міліцією заведено оперативно-розшукову справу,
у зв'язку з чим є потреба у проведенні
позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності такого
платника податків;

8) у разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку
контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державної  податкової
служби   здійснив   перевірку
документів обов'язкової
звітності  платника  податків
або  висновків  акта перевірки, складеного нижчестоящим
контролюючим органом, та виявив їх
невідповідність вимогам законів,
що призвело до ненадходження до
бюджетів  сум  податків
та  зборів  (обов'язкових
платежів). Позапланова
виїзна  перевірка  в
цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державної податкової
служби лише у тому  разі, коли  стосовно
посадових  або службових осіб
нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або
позапланову виїзну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове
розслідування або порушено кримінальну справу;

9)  платником  подано декларацію з  від'ємним
значенням  з податку на додану
вартість,  яке  становить
більше  100   тис. гривень.»

З аналізу даних підстав проведення
позапланової перевірки вбачається, що вони стосуються перевірок дотримання
платником податків саме податкового законодавства, проте до якого не
відноситься Закон України "Про державне
регулювання  виробництва  і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового,  алкогольних напоїв та
тютюнових  виробів".

Наступною частиною 7 ст.11-1 Закону
№509 визначено:

“Позаплановими перевірками
вважаються також перевірки в межах повноважень податкових
органів, визначених законами України "Про застосування  реєстраторів
розрахункових  операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне  регулювання
виробництва  і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", а в інших випадках -за рішенням суду.”

Тобто з частин 6 та 7 ст.11-1
Закону №509 вбачається, що законодавець розрізнив два види позапланових
перевірок, визначення та порядок проведення яких (а не підстави проведення),
визначені ст.11-1 Закону №509:

1.Позапланові перевірки дотримання
податкового законодавства, які проводяться з підстав, визначених ч.6 ст.11-1
Закону №509.

2. Позапланові перевірки дотримання
Законів України "Про застосування
реєстраторів  розрахункових  операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" та "Про державне  регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,  алкогольних напоїв та тютюнових  виробів", які проводяться податковими
органами в межах повноважень, тобто і за наявності підстав, визначених саме
цими Законами,  а не ч.6 ст.11-1 Закону
№509.

За таких обставин, суд вважає
необґрунтованими доводи Позивача, що перевірка податковими органами дотримання
Закону №481 має проводитися з підстав, визначених ч.6 ст.11-1 Закону №509.

Згідно ч.8 ст.11-1 Закону №509:

“Позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій  статті, за рішенням керівника податкового
органу, яке оформляється наказом.”

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11-2
Закону №509:

«Посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до проведення  планової
або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх
проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання
платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі,
назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова),
підстави, дата  початку  та
дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб
органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на
перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної
податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2)  копії наказу керівника
податкового органу про проведення позапланової
виїзної  перевірки,  в
якому  зазначаються підстави
проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.»

Таким чином, реквізити документів, на
підставі яких проводиться перевірка, визначені безпосередньо Законом №509, а не
підзаконними нормативними актами.

Перевірка проведена в присутності
завідуючої магазином ОСОБА_3.

Відповідачем-1 наданий наказ
начальника РУ ДААК ДПА в Чернігівській області №91-О від 28.09.06р. про
проведення протягом жовтня 2006 року перевірок суб`єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та
тютюновими виробами з питань вимог чинного законодавства, з доданим до нього
переліком суб`єктів підприємницької діяльності, які підлягають перевірки,  в який включений СПД ОСОБА_1.

Підставами проведення перевірок та
прийняття наказу визначені ч.7 ст.11-1 Закону №509 та ст.16 Закону №481.

Також, Відповідачем-1 надано
направлення на перевірку №329 від 19.10.06р., яким головному
держподатінспектору РУ ДААК ДПА в Чернігівській області Ковальжиу Н.В. була
доручено провести перевірку СПД ОСОБА_1. щодо дотримання вимог законодавства,
визначеного Законом України “Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових
виробів”. Як зазначено у направленні №329, воно видане 19.10.06р. та дійсне по
25.10.06р., що спростовує доводи Позивача про відсутність дат початку та
закінчення перевірки.

Як вбачається з наданої
Відповідачем-1 розписки завмаг ОСОБА_3 ознайомилася з вищевказаними документами
та отримала їх.

Відповідачем-2 наданий наказ
начальника ДПІ у Семенівськомй районі №77 від 19.10.06р. про проведення
протягом жовтня 2006 року перевірок суб`єктів підприємницької діяльності, які
здійснюють оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими
виробами, та правильність проведення готівкових розрахунків в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг, з питань дотримання вимог чинного
законодавства, з доданим до нього графіком котрольно-перевірочної роботи груп
оперативного контролю на жовтень 2006 року,
в який включений перевірка 19.10.06р. магазину «Ескорт», який належить
СПД ОСОБА_1.

Також Відповідачем-2 надане
розпорядження Державної податкової адміністрації в Чернігівській області №227-р
від 17.10.06р., яким створено мобільні групи для проведення 19.10.06р.
перевірок суб`єктів підприємницької діяльності на території Семенівського
району, до яких включено головного держподатревізора-інспектора ДПА в
Чернігівській області Ганнущенка А.М. та направлення на перевірку №127 від
19.10.06р., яким Ганнущенку А.М. було доручено провести позапланову перевірку
СПД ОСОБА_1. щодо дотримання вимог законодавства, визначеного, в тому числі, і
Законом України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.

Як зазначено у направленні №127,
воно видане 19.10.06р. та дійсне по 20.10.06р., що спростовує доводи Позивача
про відсутність дат початку та закінчення перевірки.

Крім того, дане направлення містить
підпис про ознайомлення завмагу ОСОБА_3. та слабкий відтиск печатки.

Як вбачається з наданої Позивачем
копії даного направлення, ця копія знята не з оригінала, а також з копії, яка
була завірена Відповідачем-1.

В зв`язку з цим, Відповідачі пояснюють
відсутність печатки на копіях, слабким відтиском печатки на оригіналі, які не
відбився належним чином при копіюванні.

Посилання Позивача на відсутність в
направленнях визначення виду перевірки судом не можуть бути прийняті, оскільки,
як зазначено вище, згідно ч.7 ст.11-1 Закону №509, перевірки в межах
повноважень податкових органів, визначених Законом України "Про державне
регулювання  виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових  виробів", а в інших випадках - за
рішенням суду є позаплановими перевірками. Проведення планових перевірок
дотримання Закону №481 чинним законодавством не передбачено.

Стосовно доводів Позивача, що в
порушення Розпорядження ДПА України N89-р від 20.05.97 «Про посвідчення на перевірку»вищевказані
направлення на перевірку не зареєстровані в журналі обліку  видачі
посвідчень на  перевірку, суд
відмічає наступне.

По-перше, види и реквізити
документів, на підставі яких проводяться перевірки, та умови допуску до
перевірки визначаються не підзаконними нормативними актами, якими, зокрема, є і
розпорядження ДПА України, а нормами ст.ст.11-1, 11-2 Закону №509.

По-друге, Відповідачем-2 наданий
витяг з Журналу реєстрації посвідчень на проведення документальних перевірок, з
якого вбачається реєстрація під номером 127 направлення на перевірку СПД
ОСОБА_1., виданого на ім`я Ганущенко А.М.

Будь-яких належних та достатніх
доказів незаконності самих наказів Відповідачів про проведення перевірок
Позивачем не наведено.

При цьому Позивач вважає всі
вищенаведені накази та направлення сфальсифікованими.

Згідно ст.366 Кримінального кодексу
України службове  підроблення,  тобто внесення службовою особою до
офіційних  документів  завідомо неправдивих   відомостей,
інше підроблення  документів,  а  також  складання
і  видача  завідомо неправдивих документів, є злочином.

Згідно ч.4 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України:

«Вирок суду в кримінальній  справі
або  постанова  суду  у
справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного суду,
що  розглядає  справу про правові наслідки  дій чи бездіяльності  особи, щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.»

Вироку суду, як і інших належних,
достатніх та достовірних доказів, які підтверджують саме фальсифікацію
працівниками Відповідачів всіх вищенаведених документів, Позивачем та його
представниками не надано.

З урахуванням викладеного, доходить
висновку про необґрунтованість позовних вимог Позивача про:

1.Визнання недійсним посвідчення
(направлення) №127 від 19.10.06р. ДПІ у Семенівському районі.

2.Визнання недійсним наказу ДПІ у
Семенівському районі №77 від 19.10.06р.

3.Визнання недійсним направлення
№329 від 19.10.06р., виданого керівником РУ ДААК ДПА в Чернігівській області.

4.Визнання недійсним наказу РУ ДААК
ДПА в Чернігівській області №91-о від 28.09.06р.

5.Визнання позапланової перевірки
від 19.10.06р. безпідставною.

Крім того, суд відмічає наступне.

Як вбачається з заперечень
Відповідача -1, такий спір вже вирішувався постановою господарського суду
Чернігівської області від 30.01.07р. по справі №3/354а/49а, яку ухвалою  Київського апеляційного адміністративного
суду від 17.10.2007р. залишено без змін.

Даною постановою СПД ОСОБА_1.
відмовлено у позові про скасування рішення РУ ДААК ДПА України в Чернігівській
області №250331/18/21/235 від 30.10.2006р., яке є предметом і даного позову,
про застосування до ПП ОСОБА_1. фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 1700
грн. за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного збору
встановленого зразка та в розмірі  1000
грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від
максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником або
імпортером таких тютюнових виробів; та скасування акту перевірки №250113 від
19.10.2006р.

Як зазначено вище, відповідно до
ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з  використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення
для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права
особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З викладеної статті вбачається, що
рішення суб'єктів владних повноважень переглядаються судом у повному обсязі
незалежно від підстав його оскарження, в т.ч. чи прийняті (вчинені) вони на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З наданої Відповідачем-1 копії
постанови суду від 30.01.07р. та копії позову вбачається, що ПП ОСОБА_1.
посилався на те, що рішення про застосування штрафних ( фінансових ) санкцій є
невірним по суті, а також порушує його права та охоронювані законом інтереси.
При цьому, позивач вказував на фальсифікацію направлень на перевірку, на
безпідставність проведення перевірки (і перше, і друге є предметом даної
справи), оскільки перевірка проводилась двома перевіряючими, але  направлення на перевірку було пред'явлено
лише одне.

Згідно постанови суду від 30.01.07р.
суд дійшов наступних висновків за результатами розгляду справи та доводів
Позивача. Викладені в позові доводи не спростовують виявлення факту порушення,
не відповідають вимогам закону та даним, що містяться в матеріалах справи.
Таким чином, доводи позивача є неправомірними. При таких обставинах, враховуючи
вищезазначене, позов задоволенню не підлягає, оскільки факти порушень повністю
підтверджується актом перевірки.

Тобто, Позивачем при розгляді
справи №3/354а/49а піднімалося питання порушення порядку проведення перевірки,
а також безпідставності проведеної перевірки, та дані доводи Позивача отримали
оцінку суду.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України:

“Обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших  справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.”

Згідно ст.255 Кодексу
адміністративного судочинства України:

«Постанова після набрання законної
сили, є обов'язковою для осіб, які беруть
участь  у  справі,
для  їхніх правонаступників, а
також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи
службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території
України. Обставини, які були  встановлені
постановою,  що набрала законної  сили, в одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.»

Враховуючи, що законність та
обґрунтованість вищевказаного рішення про застосування фінансових санкцій
перевірялося в повному обсязі, в тому числі і законність та обґрунтованість
проведеної перевірки, що стала підставою прийняття рішення, суд не приймає
доводи Позивача, що ним не ставилося при попередньому розгляді справи питання
про скасування наказів та направлень.

Крім того, суд враховує, що самі по
собі, на даний момент, тобто після проведення перевірки, складання акту та
прийняття відповідного рішення, вищевказані накази та направлення не
встановлюють для Позивача прав та обов`язків, а їх скасування Позивачу
необхідно саме для скасування саме рішення про застосування штрафних санкцій,
яке вже переглянуто судом в повному обсязі.

При цьому Позивачем не надано
обґрунтованих доводів не можливості оскаржити вищевказані накази про проведення
перевірки та направлення при розгляді справи №3/354а/49а.

Посилання Позивача, що він не
позбавлений права зробити це окремим позовом, суд не приймає, оскільки така
позиція суперечить ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України і
фактично може призвести до безкінечного оскарження одного й того ж рішення про
застосування фінансових санкцій з різних мотивів з метою запобігання стягнення
даного штрафу.

Згідно п.4 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства України:

«Суд закриває провадження у справі
якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого
спору і між тими старими сторонами».

З урахуванням викладеного, суд
доходить висновку, що в частині скасування рішення Регіонального управління
Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом
та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України у
Чернігівській області №250331/18/21/235 від 30.10.2006р. про
застосування фінансових санкцій до Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 в розмірі 2700 грн. за зберігання та реалізацію
алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка та за
роздрібну торгівлю тютюновими виробами, за цінами, вищими від максимальних
роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами
таких тютюнових виробів, провадження у справі має бути закрите.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О
В И В :

1. В частині скасування рішення
Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору
і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової
адміністрації України у Чернігівській області №250331/18/21/235 від
30.10.2006р. про застосування фінансових санкцій до Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 в розмірі 2700 грн. за зберігання та
реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка та
за роздрібну торгівлю тютюновими виробами, за цінами, вищими від максимальних
роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами
таких тютюнових виробів, провадження у справі закрити.

2. В решті позову відмовити.

3. Дана Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному
порядку. Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду
апеляційної інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до адміністративного суду
апеляційної  інстанції  через суд
першої  інстанції,  який
ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до суду апеляційної
інстанції. Заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.
Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

4. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву
про  апеляційне  оскарження,
але апеляційна  скарга  не
була  подана  у
строк,  встановлений  цим Кодексом,
постанова або  ухвала  суду
першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього
строку. У  разі  подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його  не  скасовано,
набирає  законної  сили
після   закінчення апеляційного
розгляду справи.

5. Дана Постанова після набрання
законної сили,  є обов'язковою для
осіб,  які беруть  участь
у  справі,  для
їхніх правонаступників,  а також
для всіх органів,  підприємств, установ
та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України. Обставини,
які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,
в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій
судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанова виготовлена в повному
обсязі та підписана 28.01.08р.

Суддя
І.В. Кушнір