ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"04" лютого 2008 р.

Справа № 17/553

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Таран С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні 04.02.2008 р. о 17 год. 25 хв. при секретарі Патлаченко А.Л. матеріали адміністративної справи №17/553

за позовом: управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі, м. Гайворон Кіровоградської області

до відповідача: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гайворонському районі Кіровоградської області, м. Гайворон Кіровоградської області

про зобов'язання вчинити певні дії

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Чорний О.І., довіреність №04/09-1315 від 25.12.07 р., представник.

В судовому засіданні 15.01.2008 р. оголошувалась перерва до 04.02.2008 р.

Управлінням Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області подано позов про зобов'язання відповідача - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гайворонському районі Кіровоградської області включити до актів щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за жовтень місяць 2006 року невключену суму 263 грн. на поховання Кравченка Анатолія Васильовича та за серпень місяць 2007 р. невключену суму 136,26 грн. на поховання Яворського Леоніда Пилиповича.

Представник позивача участі в судовому засіданні 04.02.2008 р. не брав, проте надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розглянути дану справу за відсутності його повноважного представника (а.с.48).

Відповідач позов заперечив, посилаючись на те, що Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання передбачено механізм здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України. До того ж, вважає відповідач, позивачем в порушення статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виплата допомоги на поховання провадилась без отримання висновків, що мають підтверджувати причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом (а.с.45-47).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в них та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 з наступними змінами та доповненнями, управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі є органом Фонду, підвідомчим відповідно головному управлінню Фонду в області, що разом з цим управлінням утворюють систему органів Фонду.

Одним з основних завдань управління є збирання та акумулювання в районі (місті) страхових внесків та інших коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій, допомоги на поховання та інших соціальних виплат, що здійснюються за рахунок коштів Фонду (а.с.25-28).

Згідно Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” та Положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Гайворонському районі, відділення є державною організацією, що здійснює державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, основним завданням якого є реалізація державної політики в цій сфері та збирання страхових внесків, капіталізованих платежів, коштів з інших джерел, передбачених Законом

Відповідно до п. 2 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків (далі - Фонд) зобов'язаний у разі настання страхового випадку у встановленому законодавством порядку організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Під страховим випадком розуміють відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Професійне захворювання є страховим випадком також у разі його встановлення чи виявлення в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів. Нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення нормативних актів про охорону праці застрахованим, також є страховим випадком.

Із матеріалів справи вбачається, що Яворський Л.П. 18.09.1958 р. отримав виробничу травму, з Кравченко А.В. 17.04.1974 р. також стався нещасний випадок на виробництві. Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Відповідач відмовився підписати акти щомісячних звірок витрат по особовим справам потерпілих Яворського Л.П. та Кравченко А.В., сім'ї яких з коштів Пенсійного фонду отримали допомогу на поховання в сумі 136,26 грн. та 263 грн. відповідно.

В силу частини другої статті 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01.04.2001 р., з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові витрати і соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом в рахунок його страхових внесків на загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

За повідомленням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Гайворонському районі Кіровоградської області документи, що підтверджували право потерпілого Кравченко А.В. на зазначені вище страхові виплати та соціальні послуги, були передані до Фонду 26.10.2001 р.; відповідні документи потерпілого Яворського Л.П. до Фонду передані не були (а.с.50).

Пунктом 5 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено обов'язок Фонду співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів. Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

В судовому засіданні встановлено, що спільного рішення щодо визначення особи, яка братиме участь у виплаті допомоги, сторонами не приймалось.

Відповідно до пункту 9 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Докази виплати допомоги на поховання управлінням Пенсійного фонду в Гайворонському районі Кіровоградської області на підставі відповідних медичних висновків в матеріалах справи відсутні. В той же час господарським судом враховано, що виплата допомоги на поховання передбачена також статтею 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої у разі смерті пенсіонера його сім'ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

При вирішення даного спору господарський суд виходить з наступного.

16.05.2003 р. Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4, якою затверджено "Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" (далі - Порядок).

Згідно пункту 2 вказаного Порядку останній визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій та інших страхових виплат.

Пунктами 5, 6 Порядку встановлено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях. Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду на підставі поданих актів і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Отже, Порядком передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом та Пенсійним фондом, а не їх управліннями.

В ході судового засідання встановлено, що спір між органами цільових страхових фондів виник щодо розрахунків у зв'язку з витрачанням коштів цих фондів відповідно до покладених на них завдань.

Виходячи із викладеного не лише за стягненням сум відшкодування з Фонду, а і за їх узгодженням з Фондом, проте не з його відділеннями чи управліннями виконавчої дирекції Фонду, вправі звертатись тільки Пенсійний фонд України, а не його управління.

Дані висновки підтверджуються спільним інструктивним листом, зареєстрованим в Пенсійному фонді за №16842/04-30 від 23.10.2007 р. та в Фонді за №183-08-4 від 19.10.2007 р., згідно якого у разі виникнення розбіжностей управлінням Пенсійного фонду та відділенням Фонду необхідно скласти таблиці розбіжностей по кожному місяцю окремо, в яких зазначити причини, по яких управління виконавчої дирекції Фонду не приймало до відшкодування витрати, визначені управлінням Пенсійного фонду; в подальшому, починаючи з жовтня 2007 р., спільно узгоджені довідка і таблиця розбіжностей, надсилаються у Пенсійний фонд та виконавчу дирекцію Фонду (а.с.52).

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.05.2007 р. по справі №18/259.

За таких обставин, позовні вимоги заявлені необґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 160, 162, 163, частинами 1-4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 6 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 07.02.2008 року.

Суддя

С.В. Таран