ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"18" лютого 2008 р.

Справа № 20-26-3-8-12/419-06-9587А

За позовом Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м.Одеси;

до відповідача Відкрите акціонерне товариство "ОДЕСАКОМУНПРОЕКТ"

про стягнення 49201,91грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

Від позивача: Чиженко А.О.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Управління ПФУ в Малиновському районі м. Одеси звернулося до господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з ВАТ „Одесакомунпроект” заборгованості по відшкодуванню виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам за Законом України „Про наукову і науково-технічну діяльність”, та сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів в розмірі 49 201 грн. 91 коп.

Ухвалою господарського суду від 20.09.2006 року (суддя Юдова В.З) відкрито провадження у справі № 12/419-06-9587А.

Ухвалою від 14.11.2006 року провадження у адміністративної справі №12/419-06-9587А зупинено у зв’язку з тим, що господарським судом м. Києва в порядку адміністративного судочинства розглядається справа про визнання недійсною Постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року за №372.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.08.2007 року поновлено провадження у справі №3-8-12/419-06-9587А.

Розпорядженням голови господарського суду Одеської області від 03.12.2007р., справу передано до розгляду судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.12.2007року /суддя Щавинська Ю.М./ справу прийнято до свого провадження із присвоєнням №20-26-8-12/419-06-9587А.

При розгляді справи встановлено, що в обґрунтування заявлених вимог Управління ПФУ в Малиновському районі м. Одеси зазначає, що у відповідності до ст. 24 Закону України „Про наукову і науково-технічну діяльність” та постанови Кабінету Міністрів України №372 від 24.03.2004р., різницю між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність”, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, фінансується для наукових працівників бюджетних установ і організацій за рахунок державного бюджету, а для наукових працівників інших підприємств і організацій –за рахунок коштів цих підприємств і організацій.

06.09.2007 року представник Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надав доповнення до позовної заяви, в якому зазначає, що заборгованість ВАТ „Одесакомунпроект” за період з 01.01.2006р. по 01.09.2006р. складала 49201,91 грн., але в цю суму також входить 2841,59 грн. – сальдо на 01.01.2006 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача надав суду заперечення на адміністративний позов (вх. суду 21708) в якому зазначає, що позивачем не доведено статусу ВАТ „Одескомунпроект” або державного проектного інституту „Укрпівденьдіпрокомунбуд” як наукової установи, так як згідно зі Статутом ВАТ „Одескомунпроект”, останнє до такого суб’єкту не відноситься, оскільки науково-технічна діяльність не становить понад 70% загального річного обсягу виконаних робіт.

Крім того, ВАТ „Одескомунпроект” не є правонаступником колишнього державного проектного інституту „Південьдіпрокомунбуд” та не повинно нести зобов’язання по відшкодуванню виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам за Законом України „Про наукову і науково-технічну діяльність” та сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів. Також позивачем, за думкою відповідача, не доведений обґрунтований розмір відшкодування виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам за Законом України „Про наукову і науково - технічну діяльність” та сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів. В порушення ст. 106 КАС України позовна вимога УПФУ у Малиновському районі м. Одеси не містить, зокрема, докази про призначення наукової пенсії, докази про виплату пенсії, обґрунтований розрахунок по кожному працівнику.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та давши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.24 Закону України „Про наукову і науково - технічну діяльність” держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

За кожний повний рік роботи понад стаж наукової роботи, визначений частиною другою цієї статті, пенсія збільшується на один відсоток заробітної плати, але не може бути більше 90 відсотків середньомісячної заробітної плати.

Різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Відповідно до п.5 порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою КМУ №372 від 24.03.2004р., розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Згідно до п.9 порядку різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3-8 цього Порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, 15 пенсіонерам, що працювали у ВАТ „Одесакомунпроект”, Управлінням ПФУ у Малиновському та Київському районах були призначені пенсії згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність". Зазначені пенсії були призначені на підставі довідок, що містяться у матеріалах справи, виданих ВАТ „Одесакомунпроект” кожному пенсіонеру (а.с.32-33, 35-36, 38-39, 41-42, 44-45, 50, 52-53, 55, 57, 59, 61, 64, 66, 68,). Згідно вказаних довідок роботи, виконувані усіма пенсіонерами, відносяться до наукової-технічної діяльності, а у відповідності до статуту інституту та звітами по основній діяльності, проектно-пошукові роботи, що відносяться до науково-технічної діяльності складали більш ніж 70% загального річного обсягу виконаних робіт. Як свідчать матеріали справи, зазначені довідки видані на підставі матеріалів технічного архіву інституту „Укрпівденьдіпрокомунбуд” за 1962-1990р., статутів інституту за 1969, 1985р., положення про інститут 1974р., а також звітів про виконання планів проектних та вишукувальних робіт за 1972-1986р.

Як встановлено судом при розгляді справи, відповідно до вищезазначеного порядку, Управлінням пенсійного фонду (позивачем) на адресу ВАТ „Одесакомунпроект” були надіслані, із повідомленням про вручення, повідомлення №121, 654, 63, 64 про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Враховуючи, що вказані у повідомленнях суми відповідачем, в порушення приписів зазначених нормативних актів, не сплачені, стягненню у судовому порядку підлягає сума, зазначена у розрахунку, зробленому позивачем на вимогу суду, та перевіреному судом в розмірі 47 251,7 грн., в тому числі 29 446,64 грн. за 2005 рік (повідомлення №654, направлене 16.03.06р. за №3794/02 на суму 17426,75 грн., та №63, направлене 19.01.06р. за №877/02 на суму 12019,88 грн.) та 17805,06 грн. за період з 1.01.2006р. по 1.09.2006р. (повідомлення №121, 64, 654).

Приймаючи до уваги, що сума сальдо позивачем належним чином не доведена, решта заявлених вимог задоволенню не підлягає.

Твердження відповідача про недоведеність його статусу як наукової установи не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України науково-технічна діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань у всіх галузях техніки і технологій. Її основними формами (видами) є науково-дослідні, дослідно-конструкторські, проектно-конструкторські, технологічні, пошукові та проектно-пошукові роботи, виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також інші роботи, пов'язані з доведенням наукових і науково-технічних знань до стадії практичного їх використання.

Науково-дослідна (науково-технічна) установа (далі –наукова установа) - юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт.

Як встановлено судом, саме зазначені критерії використовувалися відповідачем при видачі довідок, які стали підставою для призначення позивачем наукових пенсій. Приймаючи до уваги, що відповідачем, із посиланням на втрату документів під час затоплення (лист від 30.01.2008р.), не надано витребуваних судом документів та не спростовано викладених фактів, суд відхиляє зазначені твердження як необґрунтовані.

Суд також не приймає доводи відповідача про відсутність правонаступництва, оскільки зазначений факт підтверджується матеріалами справи, а саме: наказом Державного комітету УРСР по житлово-комунальному господарству №49 від 19.12.90р., наказом ОП „Одесакомунпроект” №4 від. 5.02.1996р., а також статутом ВАТ „Одесакомунпроект”. Крім того, факт правонаступництва підтверджувався відповідачем при видачі довідок для призначення пенсій.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Враховуючи викладене, підстави для покладення на відповідача витрат по сплаті державного мита та витрат на ІТЗ судового процесу відсутні.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси задовольнити частково.

2.          Стягнути з ВАТ „Одесакомунпроект”” (, юридична адреса: 65078, м. Одеса, вул.Терешкової, 15) на користь Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському р-ні м. Одеси (, юридична адреса: 65007, м. Одеса, вул. Прохорівська, 3/5) заборгованість по різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів в сумі 47 251 (сорок сім тисяч двісті п’ятдесят одна) грн. 70 коп.

3.          В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було подано; якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасоване, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                 Щавинська Ю.М.