ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.08

Справа №10/36-06нр.

За позовом                     Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп

до відповідача           Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення

про стягнення 3380 грн.43 коп.

СУДДЯ МОЇСЕЄНКО В.М.

За участю представників сторін:

від позивача Пшеничников Є.А.

від відповідача Пизік А.А.

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача 3380 грн.43 коп. заборгованості по відшкодуванню різниці між сумою пенсії, призначеної науковим ( науково-педагогічним ) працівникам державних не бюджетних підприємств і організацій згідно Закону України « Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою згідно інших законодавчих актів, виплаченої за період з 01.02.2002р. по 01.10.2003р. як відшкодування шкоди, заподіяної прийняттям рішень про призначення пенсії.

Рішенням господарського суду Сумської області від 06.03.2006р. по зазначеній справі в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у м. Конотоп до Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення в м. Конотоп відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2006р. рішення господарського суду Сумської області від 06.03.2006р. по справі № 10/36-06 залишено без змін, апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач у справі звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Сумської області від 06.03.2006р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2006р. та прийняти нове рішення, посилаючись на порушення з боку суддів попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2007р. по справі № 10/36-06 касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп задоволено частково, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2006р. та рішення господарського суду Сумської області від 06.03.2006р. по зазначеній справі передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області за правилами адміністративного судочинства України.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.12.2007р. відповідно до ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України призначений новий розгляд справи в судовому засіданні на 10.01.2008р. В судове засідання 10.01.2008р. представник позивача не з’явився, тому розгляд справи відкладався на 11 год.10 хв.24.01.2008р.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, усно пояснив. Що діючим законодавством такого відшкодуваня не передбачено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, оцінивши та дослідивши наявні в справі докази, суд встановив:

Спір за участю Пенсійного фонду України в м. Конотоп Сумської області та Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення м. Конотоп про стягнення заборгованості у сумі 3380,43 грн., що складає різницю між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам державних не бюджетних підприємств і організацій згідно Закону України « Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої згідно інших законодавчих актів, виплаченої за період з 01.02.2002р. по 01.10.2003р. як відшкодування шкоди, заподіяної прийняттям неправомірних рішень про призначення пенсії є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб’єкта владних повноважень, а саме – органу виконавчої влади, що реалізовував у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції щодо контролю надходження страхових внесків та інших платежів до фонду та відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, тому розглядається за нормами адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те , що Конотопським міським управлінням праці та соціального захисту населення відповідно до функцій, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 26.04.1996р., в період 21.02.2002р. по 27.06.2002р. ряду громадян, згідно поданого позивачем списку, призначено пенсії за Законом України „Про наукову і науково-технічну діяльність”. За результатами перевірки пенсійних справ, з урахуванням функцій з призначення пенсій, покладених Постановою Кабінету Міністрів України № 497 від 11.04.2002р. рішеннями технічної ради управління ПФУ в м. Конотопі з 01.10.2003р. виплату пенсій за зазначеним законом припинено через відсутність підстав.

Отже позивач посилається на те, що підставою фінансування виплат пенсій послугували рішення Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення.

Позивач зазначає, що за період з 01.02.2002р. по 01.10.2004р ним понесені витрати на виплату пенсій зазначеним особам в розмірі 3380 грн. 43 коп. Відповідно до ст. 8 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” виплата пенсій за зазначеними Законами здійснюється з коштів Пенсійного фонду. Відповідно до ст. 24 Закону України „Про наукову і науково-технічну діяльність”, п.3 "Порядку фінансування та виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних бюджетних установ і організацій науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств і організацій згідно Закону України „Про наукову і науково-технічну діяльність” та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1826 від 13.12.2000р. різниця між сумою пенсії, призначеною за Законом України „Про наукову і науково-технічну діяльність” та за іншими законодавчими актами, на яку мають право зазначені особи, фінансується підприємствами, установами, організаціями пропорційно стажу роботи, який надає право на зазначену пенсію.

З метою примусового стягнення сум по відшкодуванню витрат на виплату пенсій за період з 01.02.2002р. по 01.10.2003р., які підлягали відшкодуванню в період з 01.11.2003р. по 31.12.2003р. позивач звернувся з відповідним позовом до ВАТ „Спеціальне проектно-конструкторське технологічне бюро”. До участі в судовому засіданні по розгляду господарським судом Сумської області справи № 3/435-04, порушеної ухвалою від 12.10.2004р. за позовом управління ПФУ в м. Конотопі до ВАТ „Спеціальне проектно-конструкторське технологічне бюро” залучено Головне управління праці та соціального населення Сумської обласної державної адміністрації, представником якого з наданням письмового висновку підтверджено неправомірність призначення зазначених пенсій.

Тому позивач вважає, що ним понесені безпідставні витрати на виплату пенсій працівникам вищезазначеного відкритого акціонерного товариства, оскільки підставою фінансування цих виплат були рішення відповідача про призначення пенсій згідно Закону України „Про наукову та науково-технічну діяльність”.

Суд вважає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначено в ст..1173 Цивільного кодексу України на яку посилається позивач в позовній заяві, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, відшкодування шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування регулюється статтею 1173 Цивільного кодексу України , якою встановлений спеціальний порядок відшкодування шкоди та зазначено орган, який відшкодовує таку шкоду, а саме держава, в зв’язку з чим ,в даному випадку , сума шкоди не може бути стягнена з відповідача.

Крім того, як встановлено оскаржуваним позивачем рішенням господарського суду Сумської області відповідно до Порядку передачі функцій з призначення і виплати пенсій органами праці та соціального захисту населення органам Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002р. № 497 , всі пенсійні справи, особові рахунки та інші документи, необхідні для призначення пенсій, а також функції з призначення та виплати пенсій передані управлінню Пенсійного фонду України в м. Конотоп. До цього моменту функції контролю за призначенням і виплатою пенсій міським управлінням праці та соціального захисту населення були в компетенції Пенсійного фонду.

Однак, здійснюючи ці контрольні функції , позивач не встановив будь-яких порушень при призначенні пенсій.

Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 « Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», відповідач є розпорядником з таких соціальних виплат. Відповідно до ст..35 Закону України « Про державний бюджет України на 2006 рік» безспірне списання коштів з рахунку державного бюджету здійснюється виключно органами Державного казначейства України за черговістю надходжень рішень за рахунок і в межах відповідних бюджетних асигнувань. Цей порядок поширюється на місцеві бюджети, а так як відповідач не є розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюються пенсійні виплати та відшкодування, тому вірно зазначає відповідач в судовому засіданні, що жодним нормативним актом не визначено його обов’язок щодо відшкодування по виплаченим пенсіям.

Відповідно до п.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті, обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, оскільки позивач не довів правомірність своїх вимог , суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам закону, тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94 - 98, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.В позові Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп (Сумська обл., м.Конотоп, вул. Депутатська,2, код 22977072) про стягнення з Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення ( Сумська обл.., м.Конотоп, пр.Миру,8, код 03198072) 3380 грн.43 коп. заборгованості по відшкодуванню різниці між сумою пенсії, призначеної науковим ( науково-педагогічним ) працівникам державних не бюджетних підприємств і організацій згідно Закону України « Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою згідно інших законодавчих актів, виплаченої за період з 01.02.2002р. по 01.10.2003р. як відшкодування шкоди, заподіяної прийняттям рішень про призначення пенсії. - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                 В.М. МОЇСЕЄНКО

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови підписано 25.01.2008 року.