КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2008                                                                                           № 16/49-4/87

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Куровського С.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі:           Василів О.В.

За участю представників:

Від Генеральної прокуратури України: Громадський С.О.- прокурор відділу

Від позивача 1: Нацевич О.П. – за дов.

Від позивача 2: Білоус С.І.- за дов.

Від позивача 3: представник не з’явився – про час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином ( ст..98 ГПК України)

Від відповідача: Гургула О.Б.- за дов.

Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів:

1.Від Природничо-наукового ліцею №145- Боглюкова І.А.- за дов.

Туманян Л.П.- за дов.

2.Від Комунального підприємства „Київський метрополітен” - Мирошніченко Т.О.- за дов.

розглянувши апеляційне подання Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі:1. Міністерства України у справах молоді та спорту, 2. Державного підприємства „Національний спортивний комплекс „Олімпійський”, 3. Київської міської ради

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.05.2008

у справі № 16/49-4/87 (Борисенко І.І.)

за позовом                               Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі:1. Міністерства України у справах молоді та спорту, 2. Державного підприємства „Національний спортивний комплекс „Олімпійський”, 3. Київської міської ради

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Юджин"

третя особа           Природничо-науковий ліцей № 145

Комунальне підприємство "Київський метрополітен"

про                                                  визнання недійсними договорів оренди та вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

На новому розгляді справи № 16/49-4/87 рішенням Господарського суду м.Києва від 20.05.2008р. відмовлено повністю у позові Генерального прокурора України в інтересах держави в особі: Міністерства України у справах молоді та спорту, Державного підприємства „Національний спортивний комплекс „Олімпійський „ , Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю „Юджин” про визнання недійсними договорів оренди та вчинення дій.

Не погодившись з рішенням суду, Заступник Генерального прокурора України звернувся з апеляційним поданням до Київського апеляційного господарського суду, в якому просить скасувати рішення місцевого господарського суду та постановити нове рішення у справі № 16/49-4/87, яким задовольнити позов Генеральної прокуратури України у повному обсязі , оскільки рішення ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, прокурор звертає увагу на те, що Генеральною прокуратурою України 20.05.2008р. на новому розгляді справи було подано Доповнення до позову в порядку ст..22 ГПК України щодо визнання недійсним рішення Київської міської ради від 14.03.2002р. № 317/1751, яке судом першої інстанції не прийнято до розгляду з тих мотивів, що 14.05.2008р. у судовому засіданні було закінчено розгляд справи, а також у зв’язку з тим, що у даному випадку до позовної заяви, додані нові позовні вимоги.

Апеляційне подання містить твердження про неможливість вирішення спору про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок у даній справі без вирішення питання щодо законності прийняття рішення Київською міською радою про надання в оренду ТОВ „Юджин” спірних земельних ділянок, а ,отже, вимоги, які зазначені у позові та у доповненні до них, зв”язані між собою підставою виникнення та поданими доказами.

Також прокурор вказує на те, що однією із підстав пред”явлення позову є порушення ст.20 Земельного кодексу України і, зокрема, порушення порядку зміни цільового призначення, а також порушено порядок вилучення даних земельних ділянок, що згідно із ст.ст. 21, 149 Земельного кодексу України є підставою для визнання угоди недійсною, але в порушення ст.43 ГПК України судом не досліджено та не надано оцінки позовним вимогам щодо порушення Київською міською радою при прийнятті рішення про надання спірної земельної ділянки в оренду, установленого ст.ст. 149 ,151 Земельного кодексу України порядку її вилучення.

Крім того, одним із доводів є і те, що суд дійшов помилкового висновку, що спірні договори не повинні містити обмеження щодо використання земельних ділянок, які передбачені ДБН В.2.2-13-2003, оскільки останні прийняті пізніше ніж укладені договори, але судом залишено поза увагою, що на час укладення договорів діяли будівельні норми ВБН 46-86, на які є посилання у позові і, таким чином, судом безпідставно не взято до уваги відсутність у договорах істотних умов, зокрема, вказаних обмежень.

Відповідач заперечує проти доводів апеляційного подання, вважає їх необґрунтованими і зазначає, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у прийнятті Доповнення до позовної заяви та, крім того, не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання спірних договорів оренди недійсними, у зв”язку з чим просить залишити без задоволення апеляційне подання Заступника Генерального прокурора України у справі № 16/49-4/87.

Розглянувши у судовому засіданні доводи апеляційного подання, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб та прокурора, судова колегія установила наступне:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 05.04.2007р. у справі№16/49 в задоволенні позовних вимог Заступника Генерального прокурора України відмовлено. Рішення мотивовано тим, що Договори оренди №2971 та № 2972 укладені у відповідності до чинного на момент їх укладення законодавства України, а обставини, на які є посилання у позові, не можуть бути підставами для визнання спірних договорів недійсними.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2007р. рішення Господарського суду м.Києва від 05.04.2007р. змінено: провадження у справі в частині визнання недійсним Договору №2971 припинено, а в іншій частині зазначене рішення залишено без змін. Постанова мотивована тим, що Рада мала право укладати з Товариством Договір №2972, що підтверджується змістом судових актів у справі Господарського суду міста Києва № 32/275 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Жовтень” до Товариства про визнання недійсним Договору №2972, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог; Договір № 2971 укладено строком на три роки, тобто, на момент звернення заступника Генерального прокурора України з позовом про визнання недійним вказаного договору, строк дії останнього завершився.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2007р. рішення Господарського суду м.Києва від 05.04.2007р. та Постанова Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2007р. скасовані, а справа направлена на новий розгляд у зв’язку з тим, що судами попередніх інстанцій позовні вимоги Заступника Генерального прокурора України про зобов’язання Товариства повернути Раді земельні ділянки, одержані за Договорами №1971 та № 1972, були вирішені без будь-якого обґрунтування, зокрема, без посилання на норми законодавства України, що є порушенням ст.84 Господарського процесуального кодексу України.

Заступник Генерального прокурора України звернувся до суду першої інстанції у лютому 2007р. з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства України у справах сім’ї, молоді та спорту, Національного спортивного комплексу „Олімпійський” та Київської міської ради ,у якій просить визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені 26.03.2002р. між Радою і Товариством з обмеженою відповідальністю „Юджин” та зареєстровані приватним нотаріусом Руденком В.О. у реєстрі за № 1971 та №1972 з моменту вчинення , та припинити права і обов’язки за ними на майбутнє, зобов”язати Товариство повернути Раді земельні ділянки, одержані за Договорами №1971 та №1972.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Договори № 1971 та №1972 укладено на підставі рішення Ради від 14.03.2003р. № 317/1751, яке прийнято з порушеннями вимог ст..ст.9,20,123, 149, 151 Земельного Кодексу України та ст..19 Конституції України, і, крім того, вказані договори не відповідають вимогам ст.,ст.6 та 15 Закону України „Про оренду землі” , ст.ст. 39 та 124 Земельного кодексу України, у зв”язку з чим підлягають визнанню недійсними на підставі норм Цивільного кодексу України.

Позивач -1 у своїх письмових поясненнях зазначив, що при прийнятті Київською міською радою рішення № 317/1751 були допущені порушення законодавчих норм, а саме, не було погоджено проект відведення земельної ділянки ТОВ „Юджин” з Управлінням охорони пам’яток історії, культури та історичного середовища КМДА та землекористувачами: Природничо-науковим ліцеєм №145 та КП „Київський метрополітен” (ч.2 ст.149, ст..151 Земельного кодексу України); зміна цільового призначення здійснювалась без відповідного рішення.

Позивач – 2 у своїх письмових поясненнях стверджує, що ТОВ „Юджин” не отримав відповідних дозволів на відмовився від підписання меж між НСК „Олімпійський” та ТОВ „Юджин”, чим порушив земельне законодавство, будівництво розпочато на 11 місяців раніше, ніж ТОВ „Юджин” отримало відповідне рішення Київської міської ради, чим порушило ст..2 Закону України „Про планування та забудову територій”.

Повноважний представник Позивача-3 звернувся до суду першої інстанції із заявою про відмову від позову по справі № 16/49 , обґрунтовуючи свою заяву тим, що відповідно до ст..ст.215-236 ЦК України Київська міська рада вважає, що відсутні підстави для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, які укладені між Київською міською радою та ТОВ „Юджин” та зареєстровані у книзі державної реєстрації договорів від 29.03.2002р. за № 82-6-00046 та від 29.03.2002 за № 82-6-00047 на виконання рішення Київської міської ради від 14.03.2002р. № 317/1751 „Про передачу ТОВ „Юджин” земельних ділянок для будівництва, подальшого обслуговування та експлуатації торговельно-ділового комплексу перед НСК „Олімпійський” з реконструкцією площі на вул.. Великій Васильківській (Червоноармійській), 53-55 та житлово-офісного комплексу з об’єктами соціальної інфраструктури на перетині вулиць Шота Руставелі та Жилянській у Печерському районі м.Києва”.

Третя особа -1- Природничо-науковий ліцей №145 у своїх поясненнях на позов зазначив, що є належним користувачем земельної ділянки площею 0,963 га, яка вилучалась у нього , як землекористувача, з конкретною метою щодо надання її в оренду ТОВ „Юджин” для будівництва житлово-офісного центру.

Погодження місця розташування даного об’єкту було надано забудовнику відповідно до рішення Київської міської ради від 07.02.2002р. № 241/1675 „Про погодження місць розташування об’єктів” і листа ліцею №145 від 22.06.2000р. на адресу Голови Московської райдержадміністрації м.Києва, в якому адміністрація ліцею не заперечувала проти будівництва на території ліцею житлового комплексу на місці захисної споруди при умові одночасного спорудження добудови до приміщення ліцею, що включатиме актовий зал, спортивний зал, їдальню і лекційні аудиторії, але своїх інвестиційних зобов’язань ТОВ „Юджин” не виконав.

Разом з тим, третя особа-1 просить скасувати рішення Київської міської ради від 14.02.2002р., вважати таким, що втратив чинність абзац 3 п.15 Рішення від 07.02.2002р., визнати недійсними спірні договори та зобов”язати Головне управління земельних ресурсів Київради видати ліцею №145 Акт на постійне користування землею.

Вказані вимоги третьої особи-1 правомірно не були прийняті судом першої інстанції, оскільки ліцей був залучений до участі у справі за клопотанням прокурора в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відповідно до ст..27 ГПК України.

Третя особа-2 – КП „Київський метрополітен” вважає позовні вимоги обґрунтованими та зазначає, що КП „Київський метрополітен” земельна ділянка виділялась на час будівництва станції „Республіканський стадіон” в тимчасове користування рішеннями виконкому Київської міськради від 21.11.1961 року № 2292, від 05.06.1972 року №906 та від 17.10.1977 року № 1503/26, однак після закінчення будівництва метрополітеном не використовувалась. КП „Київський метрополітен” надало погодження лише на розміщення торговельно-розважального комплексу, офісно-житлового будинку та підземного паркінгу в районі підземного вестибюлю станції метрополітену „Республіканський стадіон” при умові, що розміщення будівництва не буде зачіпати цілісності комунікацій і споруд метрополітену та не буде створювати загрози для життя пасажирів.

Відповідач - ТОВ „Юджин” вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а посилання прокурора на Цивільний кодекс України є недоречним, оскільки він набрав чинності з 01 січня 2004 року, а спірні договори оренди були укладені 26.03.2002р. та також вважає безпідставним посилання прокурора на ДБН В 2.2.-13.2003, які затверджено у 2003 році, а рішення, на підставі та на виконання яких укладені договори оренди земельних ділянок, є чинними, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Крім того, у своїх додаткових поясненнях представник відповідача зазначив, що рішенням Господарського суду м.Києва від 20.08.2002р. у справі №32/275 за позовом ТОВ „Жовтень” до ТОВ „Юджин” та Київської міської ради при визнання недійсним договору від 26.03.2002р. довгострокової оренди земельної ділянки №2972, що є предметом даного спору, у позові відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2003р. рішення залишено в силі. Вищий господарський суд України касаційну скаргу не прийняв до провадження.

Крім того, представником відповідача було долучено до матеріалів справи рішення Господарського суду м.Києва від 24.05.2006р. у справі № 2/228 за позовом „Юджин” до Київської міської ради про визнання договору №2971 поновленим, яким позов було задоволено, а договір поновлено на тих самих умовах до 29 березня 2008 року.

Відповідно до п.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Судова колегія повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними спірних Договорів оренди земельних ділянок № 2971 та № 2972 та щодо повернення Київській міській раді земельних ділянок, які одержані за вказаними договорами оренди, з огляду на наступне:

Як свідчать матеріали справи, 26 березня 2002р. між Позивачем -3-Київською міською радою ( орендодавець за договором) та відповідачем –ТОВ „Юджин”( орендар за договором) було укладено Договір оренди земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Руденком В.О., зареєстрований у реєстрі за №2972, відповідно до якого Позивач-3 на підставі рішення Київської міської ради від 14.03.2002р. №317/1751, передав, а відповідач прийняв в дострокову оренду на 49 років земельні ділянки, місце розташування яких:

-вулиця Велика Васильківська ( Червоноармійська) 53-55, площею 2,2396 га для будівництва та подальшого обслуговування та експлуатації торговельно-ділового комплексу перед НСК „Олімпійський” з реконструкцією площі;

-перетин вулиць Шота Руставелі та Жилянської площею 0,2000 га для будівництва житлово-офісного комплексу з об’єктами соціальної інфраструктури.

26 березня 2002 року між Позивачем-3- Київською міською радою (орендодавець за договором) та відповідачем - ТОВ „Юджин”(орендар за договором ) укладено договір оренди земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Руденком В.О., зареєстрований у реєстрі за №2971, відповідально до якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 14.03.2002р. № 317/1751, передав, а відповідач прийняв в короткострокову оренду на 3 роки земельні ділянки, місце розташування яких:

-вулиця Велика Васильківська ( Червоноармійська) 53-55, площею 0,0233 га для будівництва, подальшого обслуговування та експлуатації торговельно-ділового комплексу перед СНК „Олімпійський” з реконструкцією площі;

-перетин вулиць Шота Руставелі та Жилянської, площею 0,2295 га, з них 0,0205 в межах червоних ліній, для будівництва житлово-офісного комплексу з об’єктами соціальної інфраструктури.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що рішення Київської міської ради № 317/1751 від 14.03.2002р. прийняте з порушенням законодавства та на відсутність в договорах, на думку позивача, всіх істотних умов договору, а саме, обтяжень, передбачених ДБН, які були затверджені після укладання договорів оренди.

Крім того, в позовній заяві є посилання на положення Цивільного кодексу України і, зокрема, ст..ст.203,215, проте, Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року, тобто на момент укладення спірних Договорів №2971 та № 2972 (26.03.2002р.), Цивільний кодекс України не діяв.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки спірні Договори оренди були укладені 26.03.2002р., тому посилання позивачів на положення Цивільного кодексу України є безпідставним, оскільки він набрав чинності з 01 січня 2004 року, тобто значно пізніше, ніж було укладено спірні договори. Тому, з урахуванням положень п.4 Перехідних положень цивільного кодексу України, до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, а також положення Закону України „Про оренду землі” в редакції, яка діяла на момент укладання договорів.

Спірні договори укладені на підставі та на виконання рішення Київської міської ради від 14.03.2002 року № 317/1751 „Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю „Юджин” земельних ділянок для будівництва, подальшого обслуговування та експлуатації торговельно - ділового комплексу перед НСК „Олімпійський” з реконструкцією площі на вул..Великій Васильківській (Червоноармійській), 53-55 та житлово-офісного комплексу з об’єктами соціальної інфраструктури на перетині вулиць Шота Руставелі та Жилянської у Печерському районі м.Києва”. Доказів скасування чи визнання не чинним зазначеного рішення Київради суду не надано.

Посилання позивача на відсутність у спірних договорах однієї з істотних умов- існуючих обмежень і обтяжень щодо використання земельної ділянки згідно ст..15 Закону України „Про оренду землі”, а саме – поряд з обмеженнями ( обтяженнями) щодо використання земельних ділянок не відображені вимоги Відомчих будівельних норм – В.2.2-13-2003 та Державних будівельних норм України „Спортивні та фізкультурно-оздоровчі споруди ( ВБН 46-86 та ДБН В.2.2.-13-2003) є безпідставним, оскільки набрали чинності після укладення спірних договорів ( з 01 березня 2004 року).

Акти-сертифікати технічного обстеження НСК „Олімпійський” від 24.02.2004р. та від 21.12.2006рр. не можуть бути підставою для визнання договорів недійсними, оскільки не є нормативними актами та складені після укладення спірних договорів.

Посилання позивача на здійснення відповідачем будівельних робіт з порушенням інтересів позивачів ( закриття проходів) є необґрунтованим, оскільки у даному випадку йдеться про порушення норм та правил будівництва, а не про недодержання сторонами вимог чинного законодавства при укладенні договорів.

Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що рішенням Господарського суду м.Києва від 20.08.2002р. у справі № 32/275 за позовом ТОВ „Жовтень” до ТОВ „Юджин” та Київської міської ради про визнання недійсним договору від 26.03.2002р. довгострокової оренди земельної ділянки №2972, що є предметом даного спору, за адресою: м.Київ, вул. В.Васильківська, 53-55, укладеного між Київською міською радою та ТОВ „Юджин” у позові відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2004р. рішення залишено в силі. Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що договір від 26.03.2002р. на довгострокове користування на умовах оренди земельної ділянки по вул..Васильківська.53-55 є законним та дійсним. Вищий господарський суд України касаційну скаргу не прийняв до провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що Київська міська рада мала право укладати з ТОВ „Юджин” договір дострокової оренди земельної ділянки від 26.03.2002р., а отже, підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним спірного договору у суду відсутні.

До того ж, суд першої інстанції на новому розгляді даної справи обґрунтовано взяв до уваги, що Договір №2971 рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2006р. у справі №2/228 було поновлено на тих же умовах до 29 березня 2008 року. Вказане рішення вступило в законну силу.

Відповідно до п.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду ( іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, на сьогоднішій день господарським судом встановлено факт дійсності договору оренди земельних ділянок від 26.03.2002р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденком В.О.( зареєстровано в реєстрі №2971).

Щодо позовної вимоги про зобов”язання повернення відповідачем спірних земельних ділянок Київраді, то вона є похідною від позовних вимог про визнання недійсними спірних договорів.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов”язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Оскільки підстав для визнання спірних договорів недійсними судом не встановлено, то і підстав для застосування наслідків недійсності правочину у вигляді реституції не має, а, отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про повернення земельних ділянок.

Відповідно до ст.111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов”язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Суд першої інстанції на новому розгляді даної справи врахував вказівку ВГСУ, викладену у Постанові від 19.12.2007 року, та для усунення порушення ст.84 ГПК України правомірно зазначив, що у зв”язку з відсутністю підстав для визнання недійсними спірних договорів, не має підстав для застосування ст.216 Цивільного кодексу України.

Судова колегія також погоджується з позицією суду першої інстанції щодо не прийняття на новому розгляду даної справи Доповнення до позовної заяви від 19.05.2008р. № 05/1/3-5261-06, яке було подано Генеральною прокуратурою України через канцелярію Господарського суду м.Києва 20.05.2008р.( в день ухвалення оскаржуваного рішення), в якому заявлено вимогу при визнання недійсним Рішення Київської міської ради від 14.03.2002р. № 317/1751 „Про передачу ТОВ „Юджин” земельних ділянок для будівництва, подальшого обслуговування та експлуатації торговельно-ділового комплексу перед НСК „Олімпійський” з реконструкцією площі на вул..Великій Васильківській (Червоноармійській),53-55 та житлово-офісного комплексу з об’єктами соціальної інфраструктури на перетині вулиць Шота Руставелі та Жилянської у Печерському районі м.Києва”, з огляду на те, що:

-відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, але,

необхідно звернути увагу на те, що за змістом зазначеної норми ГПК одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, а у даному випадку позивач подав Доповнення до позовної заяви, які не передбачені ст.22 ГПК України, а є фактично новими вимогами, з якими позивач може звернутися до господарського суду в порядку окремого самостійного судового провадження.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційне подання підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду – без змін, оскільки визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст..ст.99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2008. у справі №16/49-4/87 залишити без змін, а апеляційне подавання Заступника Генерального прокурора України – без задоволення.

2.Матеріали справи №16/49-4/87 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Кондес Л.О.

Судді                                                                                          Куровський С.В

Михальська Ю.Б.