ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"11" березня 2008 р.

Справа № 14/1(6/227)

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 14/1(6/227)

за позовом: Дирекції будуючогося Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, Кіровоградська область, м. Долинська,

до відповідача: Долинської міжрайонної державної податкової інспекції, Кіровоградська область, м. Долинська,

про скасування акта,

Секретар судового засідання – Адаменко А.В.

Представники сторін:

від позивача – Бегарук О.П., довіреність №02-18/1179 від 22.06.07 р.;

від відповідача – Лосінець С.М., довіреність №8514 від 13.11.2007 р.;

Час прийняття постанови: 14 год. 40 хв.

Подано позов про визнання недійсним рішення Долинської міжрайонної державної податкової інспекції (далі по тексту – МДПІ) від 22.03.2005 року №/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 685000 грн. 00 коп.

Заявою про зміну позовних вимог №02-18/1416 позивач просив суд скасувати рішення Долинської МДПІ від 22.03.2005 року №/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 685000 грн. 00 коп.

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 01.12.2005 року по справі позов задоволено повністю, скасовано рішення Долинської МДПІ №/0 від 22.03.2005 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2006 року постанова господарського суду від 01.12.2005 року у справі №6/227 залишено без змін, а апеляційна скарга Долинської МДПІ без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.07.2007 року касаційну скаргу Долинської МДПІ задоволено частково, постанову господарського суду Кіровоградської області від 01.12.2005 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.02.2006 року у справі №6/277 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 08.01.2008 року суддею Колодій С.Б. справу прийнято до свого провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що господарським судом Кіровоградської області по справі №2/133 прийнято рішення, за яким Долинської МДПІ відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу тепловозу ТЕМ-7 від 06.07.2004 року, отже укладення даного договору є законним.

Позивач також зазначає, що договір купівлі-продажу від 06.07.2004 року був укладений під час дії процедури банкрутства Дирекції будуючогося Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, а тому при відчуженні майна підприємство керувалося Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, а не нормами Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” в зв'язку з чим правомірно не застосовувало норми підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 цього Закону щодо узгодження з податковим органом операцій із заставними активами. Продаж тепловоза було здійснено при наявності згоди арбітражного керуючого, Міністерства промислової політики України та Фонду державного майна.

Позивач звертає увагу суду на те, що рішенням Конституційного Суду України від 24.03.2005 року №2-рп/2005 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а саме підпункт 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу.

Позивач зазначає, що станом на 01.07.2004 року вартість майна підприємства складала грн., станом на 01.12.2004 року - грн., тоді як заборгованість по податкам до бюджету усіх рівнів на 01.07.2004 року складала 5699681 грн., на 01.12.2004 року - 5612478 грн.

Відповідач позов заперечив, вважає спірне рішення законним та обґрунтованим та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

Долинською МДПІ проведена планова документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства позивача за період з 01.12.2003 року по 31.12.2004 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 18.03.2005 року, в якому зафіксовано порушення позивачем підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а саме реалізація активів, які перебувають у податковій заставі без письмового узгодження з податковим органом на суму 685000 грн. 00 коп.

Акт перевірки став підставою для прийняття Долинською МДПІ рішення від 22.03.2005 року №/0 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 685000 грн. 00 коп.

Господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в силу наступного.

06.07.2004 року між позивачем та ТОВ з іноземними інвестиціями “Кольорові метали” на товарній біржі “Кіровоград-експерт” укладено договір купівлі-продажу тепловозів ТЄМ-7 в кількості двох одиниць загальною вартістю 1330000 грн. 00 коп.

Згідно пункту 5 Договору продавець зобов'язався передати тепловози покупцю у трьохденний термін з дня повної сплати вартості тепловозів покупцем.

Пунктом 8 Договору сторони визначили, що право власності на тепловози переходить до покупця після підписання сторонами акта прийому-передачі.

Таким чином, сторони Договору обумовили, що право власності на тепловози переходить до покупця з моменту їх передачі покупцю.

Відповідно до частини 1 статті 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з накладної на відпуск матеріалів на сторону від 30.12.2004 року №1286, тепловоз ТЕМ-7 вартістю 685000 грн. 00 коп. на виконання умов договору було передано від позивача ТОВ з іноземними інвестиціями “Кольорові метали”.

Таким чином, відчуження тепловоза ТЕМ-7 вартістю 685000 грн. 00 коп. було здійснено позивачем 30.12.2004 року.

Згідно витягу з Державного реєстру застав рухомого майна з 16.01.2001 року по 12.02.2006 року все майно та майнові права позивача перебували в податковій заставі, запис про заставу №313-1317.

Відповідно до пункту а) підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом – купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовується у підприємницької діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні.

Згідно підпункту 17.1.8 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, у разі коли платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, відчужив такі активи без попередньої згоди податкового органу, якщо отримання такої згоди є обов'язковим згідно з цим Законом, платник податків додатково сплачує штраф у розмірі суми такого відчуження, визначеної за звичайними цінами.

Господарський суд не погоджується з позицією позивача щодо незаконного нарахування штрафних (фінансових) санкцій за відчуження активів, що перебувають у податковій заставі без попередньої згоди податкового органу, в зв'язку з припиненням податкової застави та неможливістю застосування положень Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” під час перебування підприємства у процедурі банкрутства.

Згідно преамбули Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” цей Закон не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Посилання позивача на преамбулу Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, як на підставу що виключає можливість застосування норм цього Закону під час перебування підприємства в процедурі банкрутства господарський суд вважає помилковим, оскільки в преамбулі йдеться про те, що цей Закон не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” і жодним чином не виключає поширення права податкової застави на активи платника.

Згідно абзацу 3 підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” , активи платника податків звільняються з податкової застави, зокрема з дня прийняття окремого рішення судом у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства.

В провадженні у справі про банкрутство позивача №05-01/184/6-12а/10 господарським судом не приймалося рішення про звільнення активів позивача з податкової застави.

На дату відчуження майна, всі активи позивача перебували у податковій заставі, отже при відчуженні майна у процедурі банкрутства, при відсутності судового рішення про звільнення активів платника податків з-під податкової застави, платник податків повинен дотримуватися положень підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, в частині письмового узгодження з податковим органом операцій по відчуженню майна, яке перебуває у податковій заставі.

Крім того, з аналізу матеріалів справи вбачається, що відчуження тепловоза ТЕМ-7 вартістю 685000 грн. 00 коп. здійснено позивачем 30.12.2004 року, тоді як ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 29.09.2004 року провадження у справі про банкрутство Дирекції будованого Криворізького гірно-збагачувального комбінату окислених руд було припинено у зв'язку з укладенням між боржником та комітетом кредиторів мирової угоди.

Отже, починаючи з 29.09.2004 року процедури передбачені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не поширювалися на позивача.

Господарський суд вважає невірним посилання позивача на рішення Конституційного Суду від 24.03.2005 року по справі №1-9/2005, як на підставу скасування спірного рішення.

24.03.2005 року рішенням Конституційним Судом України зокрема визнано неконституційним положення Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а саме підпункт 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу.

Згідно статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто, положення підпункту 8.2.2. пункту 8.2 статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу втратило чинність 25.03.2005 року, тоді як відчуження майна, яке перебувало у податковій заставі було здійснено позивачем 30.12.2004 року (накладна №1286 від 30.12.2004 року), а рішення про застосування штрафних санкцій прийнято податковим органом 22.03.2005 року.

Господарський суд вважає безпідставним посилання позивача на рішення господарського суду Кіровоградської області від 23.05.2005 року по справі №2/133, як на підставу скасування спірного рішення, оскільки залишення дійсним договору купівлі-продажу від 06.07.2004 року в зв'язку з додержанням сторонами договору вимог статті 203 Цивільного кодексу України не позбавляє податковий орган права нарахування штрафних санкцій за відчуження майна, що знаходиться в податковій заставі, без попереднього узгодження з податковим органом.

Враховуючи викладене, господарський суд відмовляє позивачу в задоволенні позову.

Керуючись частинами 1 - 3 статті 160, частинами 1 - 2 статті 162, статтею 163, частинами 1- 4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

С. Б. Колодій

Дата виготовлення постанови в

повному обсязі - 14.03.2008 року.