СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2008 р.
Справа № 10/67

м.
Чернівці
16-05 год.

За
позовом  заступника прокурора
Чернівецької області в інтересах держави в особі Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті, від імені якої діє територіальне управління
Головавтотрансінспекції у Чернівецькій області

до
приватного підприємця ОСОБА_1 м. Чернівці

про
стягнення штрафної санкції в сумі 1700 грн.

Суддя Т.І.Ковальчук

Секретар
судового засідання  Нікуліца І.С.

Представники:

Від
позивача - Сербенюк  А.А., головний
спеціаліст, дов. № 41/2-8-218 від 15.02.2008 р.

Від
відповідача -не з'явився

У
засіданні приймали участь -прокурор Пацарен В.Я.

СУТЬ
СПОРУ:

Заступник
прокурора Чернівецької області звернувся з позовом в інтересах держави в особі
позивача до відповідача про стягнення штрафної санкції в сумі 1700 грн. за
порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме здійснення
перевезень пасажирів без оформлення договору з замовником транспортних послуг
та без документів про оплату послуг.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної рейдової перевірки
транспортного засобу, який використовується відповідачем, посадовими особами
органу державного контролю на автомобільному транспорті виявлено порушення
вимог законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні пасажирів, за
що до відповідача застосовано штрафну санкцію, яку останній у добровільному
порядку не сплатив.

Відповідач
надав пояснення, у яких позов не визнав з тих підстав, що на момент проведення
перевірки працівниками позивача у нього був у наявності договір на надання
послуг з нерегулярного перевезення пасажирів автомобільним транспортом та
здійснено оплату цих послуг замовником, однак у зв'язку з відсутністю при ньому
журналу обліку відповідач не зміг пред'явити докази такої оплати.

Ухвалою
від 11.06.2008 р. за клопотанням відповідача розгляд справи було відкладено на
09.07.2008 р. У судове засідання 09.07.2008 р. відповідач та його представник
не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Наявними у справі доказами
засвідчується належне повідомлення відповідача про дату час і місце судового
засідання, тому, враховуючи, що у справі зібрано достатньо матеріалів для
вирішення спору, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

У
судовому засіданні 09.07.2008 р. представник позивача і прокурор позов
підтримали.

Заслухавши
пояснення учасників судового засідання, розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши надані докази,
проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, суд дійшов
висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Так,
судом встановлено наступне.

Відповідач
зареєстрований як фізична особа-підприємець 10.03.2005 р., має ліцензію на
надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом
загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі) серії НОМЕР_1 від 30.03.2005 р.  (а.с. 13,14).

На
підставі завдання на перевірку № 007622 від 03.07.2007 р. посадовими особами
позивача 24.04.2007 р. було проведено рейдову перевірку, в ході якої
установлено, що відповідач здійснював надання послуг з перевезення пасажирів на
нерегулярному маршруті (Євпаторія-Чернівці) без оформлення документів, перелік
яких визначений ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме без
оформлення договору із замовником транспортних послуг, документа про оплату
транспортних послуг, про що складено акт № 015083  від 24.07.2007 р. проведення перевірки
додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання
перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом  (а.с. 7, 38).

Факт
перевезення вантажу без договору на надання послуг та документа, що засвідчує
оплату послуг замовником підтверджується поясненнями відповідача в акті від
24.07.2007 р.

Постановою
начальника Чернівецького територіального управління головної державної
інспекції на автомобільному транспорті від 19.09.2007 р. № 040934 до
відповідача застосовано фінансові санкції у сумі 1700 грн. за надання послуг з
нерегулярних перевезень пасажирів без оформлення документів -відсутній договір
з замовником транспортних послуг, а також документ про оплату транспортних
послуг (а.с. 9).

Добровільно
відповідач штрафні санкції не сплатив, зазначену постанову в установленому
порядку не оскаржував.

Засади
організації та діяльності автомобільного транспорту визначаються Законом
України “Про автомобільний транспорт” (далі -Закон). Цей Закон регулює
відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг,
органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними
особами -суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність
автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Ст.ст.
1, 29 Закону визначають автомобільного перевізника як фізичну або юридичну
особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення
пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Виходячи з наданих позивачем
документів відповідач є автомобільним перевізником у розумінні Закону.

Відповідно
до ст. 5 Закону основним завданням державного регулювання та контролю у сфері
автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного
перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Ст. 6
Закону визначено, що урядовий орган державного управління з питань контролю на
автомобільному транспорті здійснює, зокрема, державний контроль за додержанням
суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів
законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів
і вантажів автомобільним транспортом. Державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний
контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових,
позапланових і рейдових перевірок.

Порядок
здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено
постановою Кабінету Міністів України від 08.11.2006 р. № 1567. Пунктом 3 цього
Порядку передбачено, що одним з органів державного контролю на автомобільному
транспорті є головна державна інспекція на автомобільному транспорті та її
територіальні управління.

Ст.
33 Закону автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на
договірних умовах, визначає суб'єкта господарювання, який відповідно до
законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про
перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних
підставах.

Абз.
2 ч. 1 ст. 34 Закону передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати
вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно
зі ст. 39 Закону автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному
транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення., зокрема для водія автобуса, що здійснює
нерегулярні пасажирські перевезення такими документами є тому числі договір із
замовником транспортних послуг та документ, що засвідчує оплату транспортних
послуг.

Таким
чином, для здійснення перевезення пасажирів відповідач повинен був мати договір
про надання полуг з перевезення і документи про оплату замовником цих послуг та
пред'явити її посадовим особам позивача, які здійснювали рейдову перевірку
24.07.2007 р., тобто суд дійшов висновку, що зафіксоване актом № 015083
порушення дійсно мало місце. Суд не приймає заперечень відповідача, що на ммент
проведення перевірки у нього були в наявності договір на надання послуг і
документ про оплату послуг (а.с. 36,37, 48-50). Сама по собі наявність вказаних
документів у відповідача не спростовує факт непред'явлення цих документів
перевіряючим, що зафіксовано в акті № 015083, а положення ст. 39 Закону
зобов'язують автомобільних перевізників пред'являти згадані документи особам,
які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху.

Абз.
3 ст. 60 Закону за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону,
передбачено застосування штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Разом
з тим, установивши, що факт порушення відповідачем вимог Закону, зафіксований
актом № 015083 від 24.07.2007 р., дійсно мав місце, суд дійшов висновку, що в
свою чергу позивачем порушено процедуру застосування санкцій, передбачену п.п.
25-27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті. Так,
постанова про застосування фінансових санкцій № 040934 винесена 19.09.2007 р. у
той час, як відповідача повідомлено, що розгляд матеріалів про порушення
відбудеться 14.08.2007 р. (а.с. 15).

Суд
не приймає посилань представника позивача, що розгляд справи відбувся саме
14.08.2007 р. і відповідач був присутній на розгляді справи, що засвідчується
його підписом на повідомленні від 30.07.2007 р. № 1352/3, і що відповідача
повідомлено про те, що до нього будуть застосовані штрафні санкції в сумі 1700
грн., про що в подальшому винесено постанову
№ 040934 від 19.09.2007 р., оскільки таке не передбачено Порядком
здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.

Так
п. 26 вказаного Порядку встановлено, що справа про порушення розглядається у
присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання
повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно
з п. 27 Порядку в разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання
справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник
органу державного контролю або його заступник виносить постанову про
застосування фінансових санкцій, яка оформляється згідно з додатком 5.

З
наведеного видно, що розгляд справи про порушення закінчується винесенням
постанови у разі наявності підстав для притягнення суб'єкта господарювання до
відповідальності, що має відбуватися безпосередньо за наслідками такого
розгляду, а не через який час.

Окрім
того, відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до
суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або
майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків.
Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Штраф
за порушення  вимог законодавства про
автомобільний транспорт підпадає під законодавче визначення
адміністративно-господарської санкції та є такою санкцією за своєю юридичною
сутністю.

Згідно
ст. 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані
до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення,
але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків,
передбачених законом.

З
огляду на те, що адміністративно-господарські санкції загалом і штрафи,
встановлені ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” зокрема, є
конфіскаційними, оскільки своїм наслідком мають вилучення державою у суб'єкта
господарювання основних чи оборотних коштів, іншого майна, їх застосування
відповідно до ст. 41 Конституції України моживе лише за рішенням суду.

З
врахуванням цього і звернення контролюючого органу до суду з позовом про
стягнення адміністративних санкцій у разі відмови суб'єкта господарювання від
їх сплати в добровільному порядку повинно бути в межах строків, установлених
ст. 250 ГК України. Зазначений висновок судом зроблено також з урахуванням
відповідної судової практики Верховного Суду України та Вищого
адміністративного суду України.

При
виявленні порушення відповідачем, зафіксованого актом перевірки від 24.07.2007
р., позов про стягнення з нього штрафу було пред'явлено 03.03.2008 р., тобто з
пропуском шестимісячного строку з дня виявлення порушення.

Відтак,
враховуючи порушення процедури застосування санкцій та пропуск строку, установленого
ст. 250 ГК України, у задоволенні позову належить відмовити. Для такого
висновку суду не має правового значення той факт, що постанова від 19.09.2007
р. № 040934 відповідачем не оскаржувалася і ним не подавалася заява про
застосування строків давності, оскільки застосування ст. 250 ГК України не
пов'язується з такими обставинами.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 17, 160-163, п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          У позові відмовити.

Порядок апеляційного оскарження

Про
апеляційне оскарження рішення  суду  першої
інстанції спочатку  подається  заява.
Обґрунтування  мотивів  оскарження
і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній
скарзі.

Заява  про
апеляційне  оскарження  та
апеляційна  скарга подаються до
адміністративного суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про
апеляційне  оскарження  постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення,  а в разі   складення
постанови  у  повному
обсязі  відповідно  до статті 160 КАС України -  з
дня  складення  в
повному  обсязі.

Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти
днів  після  подання
заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

У
судовому засіданні 09.07.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частини
постанови. Повний текст постанови підписано 11.07.2008 р.

Суддя                                                             Т.І. Ковальчук