ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.10.08 р.                     Справа № 32/146пн

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М. при секретарі судового засідання: Фесечко Ю.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Кучма Т.М. довіреність від 21.07.08р.

від відповідача: Бондаренко В.В. довіреність від 04.09.08р.

у справі за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 1 Донецької філії ВАТ “Укртелеком” м. Краматорськ

до відповідача: Комунального підприємства “Слов’янського бюро технічної інвентаризації” м. Слов’янськ

про визнання права власності.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 1 Донецької філії ВАТ “Укртелеком” м. Краматорськ, 19.08.08р. звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства “Слов’янського бюро технічної інвентаризації” м. Слов’янськ про визнання права власності та зобов’язання зареєструвати право власності у встановленому законом порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач відмовляється від реєстрації права власності за ВАТ “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 1 Донецької філії ВАТ “Укртелеком” на незавершене будівництво, що розташоване по вул. Куйбишева, 58 у м. Святогірську, посилаючись на те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно та у зв’язку з відсутністю в матеріалах інвентарної справи рішень або дозволів органу місцевого самоврядування на його будівництво.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що позивачем не було надано БТІ пакета документів, на підставі яких можливо прийняти рішення про реєстрацію права власності, окрім листа з проханням зареєструвати таке право. Також, у відзиві зазначив, що така сама адреса (вул. Куйбишева, 58, м. Святогірськ) вже надана іншому об’єкту нерухомості, учбовий полігон, зареєстрованого за ВАТ „Укртелеком”. Крім того, звернув увагу суду на те, що оформлення права власності – компетенція органів місцевого самоврядування, і можливе тільки після добудови об’єктів та прийому їх до експлуатації.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, третьої особи суд встановив.

Рішенням виконавчого комітету Слов’янської міської ради народних депутатів № 100/7 від 19.04.1976р. було відведено Донецькому обласному виробничо-технічному управлінню зв’язку (далі по тексту – управління) земельну ділянку під будівництво піонерського табору у м. Слов’яногірську з південної сторони піонертабору НКМЗ площею 3,9га, та було зобов’язано керівництво обласного виробничо-технічного управління зв’язку з центральної частини м. Слов’яногірська винести піонерський табір ім. А. Комара.

01.03.1979р. виконавчий комітет Слов’янської міської ради народних депутатів зазначив у листі № 04/142, що не заперечує проти будівництва піонерського табору на 336 місць у м. Слов’яногірську на раніш відведеній управлінню земельній ділянці.

18.01.1980р. відділ по справах будівництва та архітектури виконавчого комітету Слов’янської міської ради народних депутатів, також, повідомив Донецьке обласне виробничо-технічне управління зв’язку про те, що не заперечує проти будівництва піонерського табору на відведеній земельній ділянці площею 3,9га у м. Слов’яногірську у зв’язку з виносом існуючого піонертабору з центральної частини міста.

05.03.1980р. виконавчий комітет Слов’янської міської ради народних депутатів прийняв рішення № 84/2 про додаткове відведення управлінню зв’язку земельної ділянки під будівництво піонерського табору – бази відпочинку на 336/320 місць у м. Слов’яногірську площею 0,4га.

В подальшому, управлінням був отриманий висновок Міністерства здравоохорони СРСР № 88/18 від 23.03.1988р., в якому вказано, що земельна ділянка придатна під будівництво піонерського табору на 360 місць за умови узгодження проекту будівництва з Донецькою облсанепідемстанцією.

Після отримання відповідних дозволів на зазначеній земельній ділянці було збудовано типовий нежитловий будинок та розпочато будівництво 1,2 спальних корпусів, господарського корпусу, літнього душового павільйону та пневматичного тиру. Але, у зв’язку з відсутністю фінансування будівництво спірного об’єкту було зупинено.

Відповідно до наказу Державного комітету зв’язку та інформації України № 155 від 27.12.1999р. на базі цілісного майнового комплексу Українського державного підприємства електрозв’язку „Укртелеком” було створено Відкрите акціонерне товариство (ВАТ) „Укртелеком”. Об’єкт незавершеного будівництва був включений до складу майна, яке передано до статутного фонду товариства.

29.12.04р. виконавчим комітетом Святогірської міської ради було прийнято рішення № 276 про вилучення з землекористування Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” земельну ділянку площею 3,2677га із земель, які займає учбовий полігон, дитячий оздоровчий табір – база відпочинку у м. Свято гірську, та про залишення в користуванні позивача земельну ділянку площею 2,7063га. Також, останнього було зобов’язано оформити правовстановлюючі документи на землю у встановленому законом порядку.

Після отримання дозволу на складання проекту землеустрою позивачем з ДДП „Донбасбудрозвідування” був укладений відповідний договір. Для проходження державної експертизи вказаного проекту останній запросив у товариства свідоцтво на право власності на спірне майно.

Саме відсутність зазначеного документу й стала підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи (арк. справи 72-75, 76-78), позивачем систематично сплачується податок за землю, на якій розташоване спірне майно.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України „Про підприємства в Україні” (який діяв на час створення позивача) майно підприємства відповідно до законів України, статуту підприємства та укладених угод належить йому на праві власності, повного господарського відання або оперативного управління.

У п. 3.4. статуту позивача зазначено, що товариство є власником майна, переданого йому засновником та учасниками у власність.

Як вбачається з матеріалів справи позивач набув права власності на спірне майно під час створення товариства.

З урахуванням приписів ст. ст. 392 ЦК України, обставин справи та наданих доказів, вимоги позивача про визнання права власності обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов’язання БТІ зареєструвати право власності на об’єкти незавершеного будівництва, суд вважає, що провадження у справі в цій частині підлягає припиненню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” із змінами і доповненнями до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Пунктом 1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5, встановлено, що державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Тобто, Комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації” при проведенні реєстрації щодо прав на об’єкти нерухомості виконує функцію суб’єкта владних повноважень.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст. ст. 376, 392 ЦК України, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, п. 1 ст. 80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі в особі Центру електрозв’язку № 1 Донецької філії ВАТ “Укртелеком” м. Краматорськ до Комунального підприємства “Слов’янського бюро технічної інвентаризації” м. Слов’янськ про визнання права власності.

Визнати право власності за Відкритим акціонерним товариством “Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 1 Донецької філії ВАТ “Укртелеком” (84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дворова, 14; ) на об’єкти незавершеного будівництва, які знаходяться по вул. Куйбишева, 58 у м. Святогірську.

Припинити провадження у справі? № 32/146пн за позовом Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі в особі Центру електрозв’язку № 1 Донецької філії ВАТ “Укртелеком” м. Краматорськ до Комунального підприємства “Слов’янського бюро технічної інвентаризації” м. Слов’янськ про зобов’язання зареєструвати право власності у встановленому законом порядку у зв’язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарському суді.

Рішення набирає законної сили 27.10.08р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Суддя