ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 р.

№
2-5/18042-2007

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Панової
І.Ю.,

суддів

Заріцької
А.О., Продаєвич Л.В.

розглянувши
касаційну скаргу

Фонду майна Автономної Республіки Крим

на
рішення  та постанову

господарського
суду Автономної Республіки Крим від 22 квітня 2008 року Севастопольського
апеляційного господарського суду від 15 липня 2008 року

у
справі господарського
суду

№
2-5/18042-2007 Автономної Республіки Крим

за
позовом

Фонду
майна Автономної Республіки Крим

до

-
сільськогосподарського виробничого кооперативу "Першотравневий" -
ліквідатора сільськогосподарського виробничого кооперативу
"Першотравневий" Борисенка О.М.

про

стягнення
519 997, 05 грн.

за участю представників:

не
з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 квітня 2008 року (суддя
Гаврилюк М.П.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 15 липня 2008 року у справі № 2-5/18042-2007 (колегія
суддів у складі: Прокопанич Г.К. - головуючого, Антонової І.В., Заплави Л.М.),
Фонду майна Автономної Республіки Крим (далі -Фонд майна) відмовлено у позові
про стягнення з сільськогосподарського виробничого кооперативу
"Першотравневий" (далі -СВК "Першотравневий") та
ліквідатора СВК "Першотравневий" 519 997, 05 грн.

В
обґрунтування постанови суд апеляційної інстанції послався на п. 1.2 договору,
укладеного 30 червня 1996 року між представництвом Фонду майна та товариством
покупців -членів трудового колективу птахорадгоспу "Першотравневий".

Позивач
у поданій касаційній скарзі просить скасувати прийняті судові акти, посилаючись
на порушення судами норм матеріального права, зокрема, ст. 24 Закону України
"Про приватизацію державного майна", п. 4 наказу Фонду державного
майна України "Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних
фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх
балансі" від 19 травня 1999 року № 908/68, ст. 386 Цивільного кодексу
України (далі -ЦК України), ст. 224 Господарського кодексу України (далі -ГК
України).

За
розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 20
жовтня 2008 року розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів Вищого
господарського суду України у складі: судді Панової І.Ю. -головуючого, суддів
Заріцької А.О., Продаєвич Л.В.

Перевіривши
матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування
господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення
касаційної скарги з наступних підстав.

Попередніми
судовими інстанціями встановлено наступне.

Відповідно
до наказу Фонду майна від 30 травня 1996 року № 22/05 "Про прийняття
рішення з приватизації птахорадгоспу "Першотравневий" Сакського
району" була здійснена приватизація вказаного птахорадгоспу шляхом
безоплатної передачі та викупу товариством покупців, створеним членами
трудового колективу (а.с. 82).

30
червня 1996 року було укладено договір про безоплатну передачу державного
майна, яким представництво Фонду майна передало, а товариство покупців -членів
трудового колективу птахорадгоспу "Першотравневий" за відповідним
актом прийому-передачі прийняло державне майно цілісного майнового комплексу
вказаного птахорадгоспу (а.с. 25-27).

Позивач
керуючись ст. 386 ЦК України та ст. 244 ГК України просить стягнути з
відповідача матеріальні збитки у розмірі 519 997, 05 грн., заподіяні державі
незабезпеченням збереження майна, що не ввійшло до статутного фонду
відповідача, але залишилось на його балансі, зокрема, бази відпочинку, їдальні
з обладнанням у с. Кольцово, лазні у с. Огневе, дитячого садка у с. Огневе,
незавершеного будівництва газифікації у с. Огневе.

Відмовляючи
в позові суд першої інстанції характеру позовних вимог не з'ясував і не
перевірив внаслідок яких дій позивачу було заподіяно збитків або шкоди, у
розмірі, який він просить стягнути  з
відповідача.

Зокрема,
в обгрунтування позову Фонд майна вказав про те, що оспорюване майно знищене
шляхом зруйнування та пограбування. Проте, суд не уточнив, які зобов'язання
прийняв на себе відповідач внаслідок невиконання яких позивачем було нарахована
сума позову.

Місцевий
господарський суд в обґрунтування рішення зазначив, що оспорювані Фондом майна
об'єкти нерухомості перебувають на балансі відповідача, однак за договором від
30 червня 1996 року були передані безоплатно товариству покупців і перейшли у
їх власність, тому позивач втратив своє право на це майно і не  може просити про відшкодування шкоди за
знищене майно.

З
матеріалів справи та прийнятих судами рішень вбачається, що господарськими
судам попередніх інстанцій не було належно досліджено питання знаходження на
балансі відповідача оспорюваних Фондом майна об'єктів, не встановлено перелік
об'єктів, які були передані на баланс відповідача в процесі приватизації та
реорганізації КСП в СВК.

Як
вбачається з оскаржуваних рішень, судами не було встановлено причинного зв'язку
між діями відповідача, пов'язаними з неналежним зберіганням та пошкодженням
речі і спричиненими у зв'язку з цим збитками в розмірі 519 997, 05 грн., однак
встановлено те, що предметом даного позову є стягнення збитків, тоді як не
з'ясовано яке зобов'язання прийняв на себе відповідач.

Відповідно
до ст. 224 ГК України (відшкодування збитків) учасник господарських відносин,
який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту
права, права або законні інтереси якого порушено.

Під
збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона
одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил
здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею
386 ЦК України передбачено право власника на відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди.

Підставою
виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність
дій особи, яка завдала шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини цієї
особи.

Судом
апеляційної інстанції з урахуванням приписів ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено:

-
згідно з актом від 19 липня 2007 року Фондом майна було проведено перевірку
майна, яке в процесі приватизації не ввійшло до статутного фонду КСП
"Першотравневий", правонаступником якого є СВК
"Першотравневий" (а.с. 42-43);

-
даним актом Фонд майна підтвердив, що оспорювані в позовній заяві об'єкти
нерухомості належним чином не зберігались;

- з
протоколу засідання інвентаризаційної комісії з інвентаризації майна, що не
ввійшло до статутного фонду СВК "Першотравневий" від 25 січня 1999
року вбачається, що лазня та дитячий садок у с. Огневе були передані на баланс
Кольцовській сільській раді (а.с. 10), у зв'язку з чим суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що вказані об'єкти дійсно були їй передані.
Однак, Севастопольським апеляційним господарським судом вказаний висновок
зроблено без належного підтвердження, оскільки в матеріалах справи відсутні
докази фактичної передачі Кольцовській сільській раді лазні та дитячого садку у
с. Огневе.

За
таких обставин, суд першої інстанції пославшись на проведення 19 липня 2007
року Фондом майна перевірки збереження майна, не встановив вказаного вище.

З
матеріалів справи вбачається, що в обгрунтування позовної заяви та апеляційної
скарги позивач посилався на Положення про управління державним майном, яке не
увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі, затверджене спільним наказом Фонду державного майна
України та Міністерства економіки України від 19 травня 1999 року № 908/68 і
зареєстроване в Міністерстві юстиції України 24 липня 1999 року за № 414/3707
(з наступними змінами та доповненнями) (а.с. 54).

Однак,
суди доводів позивача не перевірили і належної оцінки такому обгрунтуванню не
надали і крім того, не встановили якими нормами чинного законодавства України
врегульовуються спірні правовідносини.

Відповідно
ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи
у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не
має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На
підставі викладеного, висновки господарських судів попередніх інстанції про те,
що оспорювані Фондом майна об'єкти були безоплатно передані, а отже викуплені
товариством покупців, створеним членами трудового колективу СВК
"Першотравневий", не ґрунтується на вимогах законодавства.

Суд апеляційної
інстанції обґрунтовано вказав, що оскільки дії, щодо передачі спірного майна
були вчинені до порушення ухвалою місцевого господарського суду від 2 квітня
2007 року справи № 2-17/826-2007 про банкрутство СВК
"Першотравневий", ліквідатор кооперативу є неналежним відповідачем у
даній справі за позовом про стягнення збитків.

Враховуючи
наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій
належно не досліджено всіх обставин справи, що мають істотне значення для її
розгляду.

Таким
чином, рішення суду першої та постанова суду апеляційної інстанцій не можуть
бути визнані законними та обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню в
повному обсязі, а справа -передачі на новий розгляд до господарського суду
Автономної Республіки Крим.

При
новому розгляді справи суду слід належно перевірити обставини щодо наявності
спірного майна на балансі відповідача, факт заподіяння позивачу збитків втратою
цього майна, характер спірних правовідносин, визначити норми чинного
законодавства України, якими вони врегульовуються та підстави застосування ст.
386 ЦК України, ст. 224 ГК України і положень постанови Кабінету Міністрів
України "Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей" від 22
січня 1996 року № 116 та з урахуванням вимог чинного законодавства України
постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Фонду майна Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від         15 липня 2008 року та рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 квітня 2008 року у справі
№ 2-5/18042-2007 скасувати.

Справу
передати до господарського суду Автономної Республіки Крим на новий розгляд.

Головуючий
І.
Панова

Судді                                                                           А. Заріцька

Л. Продаєвич