СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

16 лютого 2008 року

Справа № 2-22/12433.1-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Борисової Ю.В.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Абсеметова Зекер'є Неджвановича, довіреність № 3/9/10-00 від 08.01.08;

розглянувши апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 15.11.2007 у справі № 2-22/12433.1-2007А

за позовом           сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" (вул. Шкільна, 21,Єлизаветове, Сакський р-н,96511)

до Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Курортна, 57,Саки,96500)

про спонукання списати безнадійну податкову заборгованість у сумі 90840,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної республіки Крим від 15.11.2007 у справі № 2-22/12433.1-2007А позов задоволено.

Не погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нову, якою у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що Законом України „Про державний бюджет України на 2005 рік” зупинено списання безнадійного податкового боргу.

Крім того, податковий орган посилається на існування судового рішення по зверненню стягнення на активи платника податку у погашення того ж податкового боргу.

Позивач у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що чинне законодавство не обмежує коло представників юридичних осіб при розгляді адміністративної справи, а також те, що згідно з пунктом 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу за відсутності позивача.

Повторно розглянувши справу у порядку статей 185, 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 1 серпня 2003 року позивач не перерахував до бюджету прибутковий податок з громадян у сумі 90840,68 грн. Це сторони не оспорюють і це підтверджується складеною податковим органом довідкою (а. с. 10-11, 49) та рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 січня 2004 року у справі № 2-7/1000-2004 про звернення стягнення на активи сільськогосподарського виробничого кооперативу „Перемога” у сумі заборгованості - 90840,68 грн. (а. с. 17-18).

З акту звірки та довідки податкового органу слідує, що за 3 квартал 2002 року борг позивача склав 46969,80грн. (а. с. 58-66).

У грудні 2002 року через несприятливі погодні умови загиблі посіви сільськогосподарських культур, прямий збиток позивача склав 928000,00 грн., що підтверджено висновком Торгово-промислової палати України від 13 лютого 2003 року (а. с. 14).

Також у позивача виникали форс-мажорні обставини, що підтверджено висновками Торгово-промислової палати №368205-4 від 5 серпня 2002 року і №9927050-4 від 28 липня 2003 року :

- у січні-квітні 2002 року несприятливі погодні умови (тривалі морози і наднормативне випадання опадів), що привело до загибелі посівів сільськогосподарських культур (а. с. 16);

- у квітні 2003 року несприятливі погодні умови (штормовий вітер), що привело до загибелі посівів сільськогосподарських культур (а. с. 15).

11 квітня 2003 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про списання податкового боргу у зв’язку з форс-мажорними обставинами (у грудні 2002 року морози), з додатком висновку про форс-мажорні обставини від 13 лютого 2003 року (а. с. 25 чи 47).

За вказаною заявою податковим органом 12 травня 2003 року прийнято рішення про списання безнадійного податкового боргу станом на 30 грудня 2002 року з податку на додану вартість, фіксованого сільськогосподарського податку та збору за забруднення навколишнього природного середовища, усього 40724,05 грн. (а. с. 48).

Як слідує з довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України основним видом діяльності позивача є вирощування сільськогосподарських культур (а. с. 9).

Згідно зі звітом про хід збирання урожаю, письмових пояснень позивача у 2003 році за результатами фінансово-господарської діяльності через неврожай позивач мав збиток 234000,00 грн. (а. с. 50-53).

Відповідно до підпунктів 18.2.1 і 18.2.3 пункту 18.2 статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року підлягає списанню безнадійний податковий борг, який виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

При цьому, посилання відповідача на те, що у даному випадку борг позивача неможливо списувати, оскільки є рішення суду про стягнення суми боргу у примусовому порядку - судовою колегією вважаються хибними, оскільки чинне законодавство не ставить у залежність списання боргу з наявністю виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 1.1 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, платниками податків є юридичні особи, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки.

Частиною 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” №13-92 від 26 грудня 1992 року (який діяв на час оподаткування і надання заяви про списання) такий обов’язок нараховувати, утримувати і перераховувати до бюджету прибутковий податок з громадян покладений на підприємства всіх форм власності, які провадять виплати доходів.

Тобто позивач у розумінні Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, є платником податку, а несплачений у встановлений статтею 10 названого Декрету строк податок є податковим боргом.

На підставі підпункту 18.2.3 вищенаведеного закону, податкові органи зобов’язані здійснювати щоквартальне списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання визначається центральним податковим органом за узгодженням з Міністерством фінансів України.

Такий порядок був затверджений наказом Державної податкової адміністрації України 14 березня 2001 року за № 103 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 січня 2002 року за №166304.

Згідно з пунктами 3.4 та 4.2 цього Порядку (із змінами на час надання заяви про списання податкового боргу) днем виникнення безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), вважається дата, визначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили, з урахуванням податкового боргу, який був на цю дату.

Однак 15 вересня 2003 року (тобто після надання позивачем заяви про списання податкового боргу) набрало законну силу рішення господарського суду міста Києва від 5 червня 2003 року у справі №25166, яким визнана недійсним вказана норма Порядку (а. с. 70-73).

Таким чином, відповідач, як на час надання позивачем заяви про списання податкового боргу, так і після цього був зобов’язаний списати податковий борг з прибуткового податку з громадян. Зміни до Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків стосувались лише визначення розміру податкового боргу, що підлягав списанню.

Апеляційний господарський суд вважає неспроможними доводи відповідача про неможливість списання податкового боргу через приписи пункту 22 статті 73 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” від 23 грудня 2004 року. Обов’язок списати податковий борг виник у 2003 році, податковий орган порушив права позивача на списання безнадійного податкового боргу, а тому таке право підлягає захисту у судовому порядку і обмежень до цього вказаний Закон не передбачає, тому що регулює бюджетні знаходження та видатки у 2005 році.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що постанова господарського суду міста Севастополя є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1. ст. 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.11.2007 у справі № 2-22/12433.1-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.М. Плут

Судді                                                                      В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова