ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"10" листопада 2008 р.

Справа № 4/131

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І. за участю секретаря судового засідання Кузьмичової О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи №4/131

за позовом: приватного підприємства "Трейд Сервіс", 26500, Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Леніна, 40,

до відповідача: Ульяновської районної державної адміністрації, 26400, Кіровоградська область, м. Ульяновка, вул. Леніна, 72,

3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління державного казначейства України у Кіровоградській області

про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення збитків у розмірі 4 200, 00 грн.

за участю представників :

від позивача: участі не брав. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України (вих № 25367 від 30.10.2008 року).

від відповідача: Мелєзгінов Ю.В., довіреність № 9-468/2 від 29.10.08;

від третьої особи - Бойко М.А., довіреність № 14/19-6205 від 16.08.08 головний спеціаліст юридичного відділу;

свідок - Футоран Н.К.;

свідок - Яремчук В.А.;

свідок - Охріменко В.А.;

свідок - не з"явився;

свідок - не з"явився.

Заслухавши представника відповідача, допитавши свідків по справі та дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги мотивовані наступним.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Стаття 17 Земельного кодексу України визначає повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями державної власності в межах визначених цим Кодексом.

В силу статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок. що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, причому п.З. цієї статті вимагає розроблення проекту відведення, в порядку статей 118,123 Кодексу лише у випадку передачі в оренду земельної ділянки зі зміною цільового призначення та із земель запасу під забудову.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин — вересень 2007року)особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання).

Згідно з цими приписами ПП «Трейд Сервіс», листом №199 від 13.09.2007року, звернулося до Ульяновської райдержадміністрації із заявою про розгляд питання щодо надання в оренду земельної ділянки в оренду для розміщення та експлуатації господарського двору за рахунок земель сільськогосподарського призначення , що перебувають в запасі на території Грушківської сільської ради. Разом із заявою підприємство надало три примірники технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж зазначеної ділянки.

Відповідна документація була замовлена та оплачена ПП «ТрейдСервіс» згідно рахунку №47 від 11.09.07року платіжним дорученням № 11 від 12.09.2007року. Вартість виготовлення вказаної технічної документації становить 4200,00 гривень без ПДВ.

Незважаючи на місячний термін розгляду таких заяв, визначений відповідно, до ст. 118, 123 Земельного кодексу України, відповіді на свою заяву позивач так і не отримав.

З огляду на це, листом №64 від 14 березня 2008 року , що зареєстровано в Ульяновській РДА 18.03.2008 року за №21-6 позивач знову звернувся з аналогічним клопотанням.

В своєму клопотанні позивач зазначив, що зволікання із розглядом його клопотання є незаконним, завдає збитків інтересам не тільки заявника, а і держави, а також просив терміново повідомити про результати розгляду даного питання та повернути отриману технічну документацію на адресу підприємства.

Однак, у відповідь на цей лист (№64 від 14.03.08р.) позивач отримав повідомлення про те, що заява ПП «ТрейдСервіс» від 13.09.2007року вже розглянута і 10 жовтня 2007 року листом № 21-46-2 вже надіслана відповідь на клопотання в якій вказано причини відмови у прийнятті розпорядження про затвердження технічної документації.

Однак, зі слів працівників апарату Ульяновської РДА, повернути таку документацію ПП «ТрейдСервіс» немає можливості, оскільки, вона втрачена, але звичайно ж письмової відповіді про це ніхто не надасть.

З огляду на викладене, а також на той факт, що на адресу ПП «ТрейдСервіс» не надходило жодної іншої відповіді щодо результатів розгляду клопотання від 13.09.2007року, а відтак позивач стверджує, що зазначене питання не було розглянуто у відповідності із вимогами чинного законодавства, в т.ч. і нормами земельного кодексу України в місячний термін.

Крім того, бездіяльністю відповідача умисно чи через недбалість його посадових осіб спричинено майнову шкоду вартість якої визначається вартість втраченої технічної документації, що належала ПП «ТрейдСервіс», була прийнята відповідачем разом з заявою та підлягала поверненню.

Нормами статей 15,16 Цивільного кодексу України гарантовано кожній особі право на захист свого цивільного права та інтересу у випадку його порушення невизнання або спорювання, в тому числі і шляхом звернення до суду у спосіб визначений законодавством.

Норми статей 118,123 Земельного кодексу також передбачають судовий порядок оскарження рішень про відмову в наданні земельних ділянок або залишення клопотань без розгляду.

Згідно з приписами статей 1166 ,1173 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями чи бездіяльністю органу державної влади ( відповідно до частини другої статті 1 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади) відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини цих органів.

Гарантії судового захисту прав та інтересів кожної особи з дотриманням правил підсудності визначені в статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач позовні вимоги не визнає повністю, вважає їх безпідставними, оскільки заяву позивача про надання земельної ділянки в оренду строком на 5 років площею 3,0946 га від 13.09.2007 року було розглянуто своєчасно та 10.10.2007 року позивачу надано повідомлення про результати розгляду цієї Технічна документація позивачем разом із заявою від 13.09.2007 року не подавалась і у відповідача не зберігалась.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм юридичну оцінку, господарський суд прийшов до переконання, що позовні вимоги не є обгрунтованими, в позові необхідно повністю відмовити враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин зазначені у ст. 17 Земельного кодексу України.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»

Виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної

Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні,

районні, Київська та Севастопольська міські державні

адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої

влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень

здійснює виконавчу владу на території відповідної

адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує

повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до ст.2 вказаного Закону місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують:

1) виконання Конституції, законів України, актів Президента

України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої

влади вищого рівня;

2) законність і правопорядок, додержання прав і свобод

громадян;

3) виконання державних і регіональних програм

соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони

довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і

національних меншин - також програм їх національно-культурного

розвитку;

4) підготовку та виконання відповідних бюджетів;

5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм;

6) взаємодію з органами місцевого самоврядування;

7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих

відповідними радами повноважень.

Відповідно до п.2 ст.84 Земельного кодексу України (ЗК України) місцеві державні адміністрації у встановлених законом випадках можуть виступати субєктами права власності на землі державної форми власності. Розпорядження такими землями здійснюється у формі продажу земельної ділянки новому власнику або передачі її в оренду чи постійне користування.

Виходячи з викладеного розпорядження землями державної власності , надання земельних ділянок у користування із земель державної власності відповідно до Земельного кодексу України, організація землеустрою, вирішення питань в галузі земельних відносин відповідно до закону в межах Ульянівського району входить до повноважень Ульянівської районної державної адміністрації у галузі земельних відносин.

Статтею 118 Конституції України встановлено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві і Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

За приписом ст. 1 Закону України "Про землеустрій", проект землеустрою - сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.

Відповідно до п. "в" частини першої ст. 20, п. "д" частини другої ст. 25, ст. 30, ст. 50 Закону України "Про землеустрій",

землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок;

проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним з видів документації із землеустрою, загальні вимоги до змісту якої містить ст. 29 цього Закону, погодження і затвердження якої проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій" та іншими законами України;

проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок, і порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Врахування державних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у виконанні заходів, передбачених загальнодержавними програмами щодо використання та охорони земель, схемами землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, проведення державної експертизи і здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням

запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про землеустрій" та іншими нормативно-правовими актами при розробці документації із землеустрою, здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Викладені положення встановлені ст. ст. 58, 60 Закону України "Про землеустрій".

За нормами ч. 2 ст. 116, ст. 124 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 792 Цивільного кодексу України, оренда земельної ділянки полягає у наданні, передачі її у користування, а не у вилученні (викупі) або відчужені.

Складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок - надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок провадиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначає "Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.04 № 677. Згідно п. 3 такого Порядку, проект відведення земельної ділянки розробляється, в тому числі, на підставі рішення районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до

повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

Як встановлено п. п. 9, 10, 11Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проект відведення земельної ділянки виконавець зобов'язаний погодити із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини; погоджений проект відведення земельної ділянки полягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства; після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається районною державною адміністрацією, затверджується нею.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає

пояснювальну записку;

технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб;

матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки;

рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, в тому числі на умовах оренди;

акт прийому-передачі межових знаків на зберігання;

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки;

перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Складовою частиною технічної документації, що посвідчує право на земельну ділянку є рішення районної державної адміністрації не про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, а про надання або передачу земельної ділянки у користування, у тому числі на умовах оренди.

Однак, як вбачається із наданих відповідачем до суду матеріалів Висновком юридичного відділу апарату Ульянівської районної державної адміністрації до проекту розпорядження голови Ульянівської районної державної адміністрації «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для укладання договору оренди земельної ділянки загальною площею 3,0946 га терміном 5 років під господарськими будівлями і дворами за рахунок земель сфільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Грушківської сільської ради Ульянівського району Кіровоградської області для розміщення та експлуатації господарського двору приватному підприємству «Трейд- Сервіс» рекомендовано вжити передбачених законодавством заходів щодо повернення проекту розпорядження голови районної державної адміністрації на доопрацювання розробнику відповідного проекту та направити відповідь заявнику, тобто висновок щодо можливості прийняття проекту вказаного розпорядження є негативним.

За ч. 1 ст. 124, ч. ч. 1, 3 ст. 125, ч. 2 ст. 126 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки;

право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельної ділянки, та його державної реєстрації;

приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державна реєстрація забороняється;

право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ст. ст. 6, 16 Закону України "Про оренду землі", орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами і договором оренди землі;

набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі;

За приписами ст. 69 КАС України д оказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Так, за клопотанням відповідача судом були допитані в якості свідків Охріменко В.А,, Яремчук В.А. та Футоран Н.К., які дали покази про те, що технічна документація в 3-х книгах разом із заявою від 13.09.2007 року відповідачу не передавалась.

Зокрема, свідок Охріменко В.А. показав, що на спірний період він працював в.о начальника юридичного відділу апарату районної державної адміністрації та підписував висновок юридичного відділу від 21.09.2007 року, яким закріплено негативну оцінку щодо можливості прийняття розпорядження про виділення в оренду спірної земельної ділянки. Документацію для вивчення надавала представник позивача Тетева Н.С., яка після ознайомлення з документацією забрала її собі на зберігання. Відповідач Тетева Н.С. технічну документацію не передавала. Для затвердження до відповідача надходив лише проект розпорядження, а технічна документація залишалась у відділі земельних ресурсів у вигляді 1 примірника і перебувала у позивача.

Свідок Яремчук В.А. показав, що в період розгляду заяви позивача його представниками до відділу земельних ресурсів надавалась технічна документація на підставі якої було підготовлено проект розпорядження голови районної державної адміністрації «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для укладання договору оренди земельної ділянки загальною площею 3,0946 га терміном 5 років під господарськими будівлями і дворами за рахунок земель сфільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Грушківської сільської ради Ульянівського району Кіровоградської області для розміщення та експлуатації господарського двору приватному підприємству «Трейд- Сервіс», Однак, вказане розпорядження отримало негативну оцінку працівників юридичного відділу і заявнику було повідомлено про гнеобхідність доопрацювання технічної документації. В Держкомземі (бувший відділ земельних ресурсів ) на зберігання залишився 1 примірник технічної документації, а другий примірник було повернуто заявнику. За встановленим порядком документообороту технічна документація разом з проектом розпорядження голови районної державної адміністрації до районної державної адміністрації взагалі ніколи не передається.

Допитана свідок Футоран Н.К. показала, що заяву позивача від 13.09.2007 року зареєструвала за вхідним №21-50 14.09.2007 року секретар керівника Гладка О.О. та після резолюції керівника передала для розгляду в відділ земельних ресурсів. До вказаної заяви зазначена в додатку технічна документація із землеустрою у вигляді 3-х книг не надавалась. Чому Гладка О.О. не склала акт про відсутність вказаного додатка пояснити не може. В даний час Гладка О.О. перебуває на лікарняному після проведеної хірургічної операції, тому не може надати свідчення в суді.

Натомість, господарський суд не погоджується з клопотанням представника відповідача про необхідність закриття провадження у справі у звязку з тим, що спір підлягає до розгляду за правилами ГПК України з наступних підстав.

Враховуючи правовий статус відповідача як субєкта владних повноважень, господарський суд прийшов до переконання про необхідність розглянути спір по суті в порядку Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відтак необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Визначившись з питаням щодо правовідносин між учасниками спору про віднесення їх до таких, які підлягають до розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, провівши розгляд адміністративної справи за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд враховує особливість вказаного Кодексу стосовно презумціїї винності суб'єкта владних повноважень та приписи ст. 71 КАС України про обов'язок доказування кожною стороною обставин на яких грунтуються їх вимоги та заперечення, приходить до переконання, що відповідачем надано безспірні докази про відсутність правопорушення з боку відповідача, наданими позивачем доказами не доведено сам факт скоєного правопорушення, тобто порушення його права.

Крім того, розглянувши клопотання представника відповідача про виклик в судове засідання та допит в якості свідка Гладкої Олени Олексіївни яка проживає за адресою м.Ульянівка вул. Леніна 69 кв.7 та яка працювала на час виникнення спірних правовідносин секркетарем керівника Ульянівської районної державної адміністрації та згідно до вимог посадової Інструкції приймала заяву (клопотання) ПП “Трейд- Сервіс” №199 від 13.09.2007 року та може надати суду свідчення щодо технічної документації, яка начебто була втрачена Ульянівською РДА, господарський суд не знаходить підстав для задоволення такого клопотання, оскільки отримані в результаті допиту свідків Футоран Н.К., Охріменка В.А. та Яремчука В.А. дані є достатніми для визначення порядку документального обороту заяв та звернень в установі відповідача. Крім того, господарським судом враховується, що за свідченнями Футоран Н.К. Гладка О.О. перенесла хірургічну операцію та перебуває на лікарняному і її виклик в судове засідання для дачі показів не є можливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160,163,167, 186 ,п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд –

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова виготовлена в повному обсязі 12 листопада 2008 року.

Суддя