ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.02.2008                                                             Справа № 11/12

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний будинок „Мегаполіс”, м. Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Комора ЛТД”, м. Ужгород

про стягнення 15286,87 грн.

Суддя Л.М. Якимчук

Представники:

від позивача – не викликався

від відповідача – Сердюкова Т.М. (дов. від 05.12.07)

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельний будинок „Мегаполіс”, м. Запоріжжя (далі –позивач) звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Комора ЛТД”, м. Ужгород (далі –відповідач) про стягнення 15286,87 грн., в т.ч. 15107,34 грн. основної заборгованості за поставлений товар та 179,53 грн. трьох процентів річних згідно договору поставки №108 від 10.11.06.

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідач не в повному обсязі оплатив поставлений йому товар згідно договору поставки, внаслідок чого в нього виникла та рахується прострочена заборгованість.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. У даному судовому засіданні представник відповідача заявив про визнання позову в частині основного боргу у сумі 15107,34 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та додатково подані докази, суд встановив:

Між позивачем (постачальник по договору) та відповідачем (покупець по договору) 10.11.06 укладено договір поставки №108 (далі –договір), згідно якого позивач зобов’язався поставити товар, а відповідач зобов’язався в порядку та на умовах визначених договором прийняти товар і оплатити його вартість, за цінами визначеними в специфікації.

На виконання договору та на підставі накладної №14225 від 31.08.07 і довіреності серії ЯОЕ №201038 від 31.08.07 позивач поставив, а відповідач отримав товар на суму 28615,68 грн.

У п. 7.4. договору зазначено, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 7 (сім) днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару.

Згідно ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідачем проведено оплату за поставлений товар у сумі 2200,00 грн., з яких суму 1188,70 грн. позивач врахував в рахунок погашення боргу за попередніми накладними. Решта суми 1011,30 грн. віднесена в рахунок оплати за поставлений товар за накладною №14225 від 31.08.07.

По видаткових накладних (повернення) №К-0000405 від 22.10.07, №К-0000412 від 23.10.07 відповідачем було повернуто позивачу товар на загальну суму 12497,04 грн. Отже, відповідач за поставлений товар за накладною №14225 від 31.08.07 зобов’язаний сплати позивачу суму 15107,34 грн. Однак, відповідач оплату за поставлений товар у сумі 15107,34 грн. у встановлений строк, не провів.

Отже, відповідач свої зобов’язання за договором щодо оплати за поставлений йому товар не виконав, у зв’язку з чим у нього виникла та рахується прострочена заборгованість у сумі 15107,34 грн.

Пункт 8.1. договору передбачає, що за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач, керуючись п. 8.1. договору та ст. 625 Цивільного кодексу України, за прострочення оплати за поставлений товар, за період з 07.09.07 по 20.12.07 нарахував відповідачу три проценти річних, що згідно розрахунку становить –179,53 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми 15286,87 грн., в т.ч. 15107,34 грн. основної заборгованості та 179,53 грн. трьох процентів річних, підлягає задоволенню.

Позовні вимоги позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Згідно з ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 152,86 грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Комора ЛТД” (м. Ужгород, вул. Українська, 58, код 34547276) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний будинок „Мегаполіс” (м. Запоріжжя, пр. Леніна, 96, код 25484884):

- суму 15286,87 грн., в т.ч. 15107,34 грн. основної заборгованості та 179,53 грн. трьох процентів річних;

- суму 152,86 грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та суму 118,00 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов’язковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                          Л. М. Якимчук