ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" січня 2008 р.
Справа №  16/936/07

За позовом: ОСОБА_1,
55223, Миколаївська область, Первомайський район, АДРЕСА_1

До відповідача:
Відкритого акціонерного товариства «Бузькі пороги», 55213, Миколаївська
область, Первомайський район, с. Мигія, вул.. Колгоспна, 9

Третя особа без самостійних вимог
на предмет спору: Незалежний реєстратор Товариства з
обмеженою відповідальністю «Корта плюс», м. Миколаїв, вул.. Правди, 2-б/1

про: визнання недійсним договору
купівлі продажу цінних паперів.

Суддя В.Д.
Фролов

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача:    ОСОБА_1.

Від  відповідача: Мельник І.В., довіреність
№77  від 23.10.07р.,

Від
третьої особи:

ОСОБА_1. звернувся до господарського
суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу іменних
цінних паперів від 28.10.2004р., укладений між ним та ВАТ «Бузькі пороги», з
моменту його укладення та зобов'язання сторін за договором повернути все
одержане за договором.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав.

Вивчивши матеріали справи,
господарський суд встановив:

28.10.2004р. між позивачем та
відповідачем укладено договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до
п.п.1.1.-1.3. якого позивачем продано, а відповідачем сплачено та прийнято у
власність цінні папери: акції прості іменні І випуску, емітовані ВАТ «Бузькі
пороги»у кількості 15663шт. на загальну суму 939,78грн.

Позивач просить визнати зазначений
договір недійсним з наступних підстав: позивач не розумів всіх наслідків цієї
угоди для себе та своєї родини; договір було укладено в надії вийти зі скрути;
договірна ціна однієї акції виявилась меншою від її номінальної ціни;
відповідач навмисно ввів його в оману.

Суд приходить до висновку про те,
що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів на
підтвердження обставин, на які він посилається.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК
України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і
на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним. Однак позивачем
не наведено таких тяжких обставин, не надано документів, які б свідчили про
перебування його самого або його родини у матеріальній скруті на момент
укладення договору.

Позивачем не надано доказів
введення його відповідачем при укладенні договору в оману. Відповідно до ч. 1
ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин визнається недійсним. Відповідно до ч.1 ст.229
ЦК України,  істотне значення має помилка
щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім
випадків, встановлених законом. Про розуміння позивачем природи укладеного
правочину, прав та обов'язків сторін свідчить його підпис у договорі від
28.10.2004р.

Статтею 225 ЦК України передбачено,
що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним, однак зазначений психічний стан має бути у
встановленому порядку підтверджено відповідними медичними документами.
Позивачем таких документів суду не надано.

Відповідно до ст.. 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов
договору. Таким чином, позивач і відповідач при укладенні договору від
28.10.2004р. були вільними у визначенні його умов, в тому числі умов щодо ціни
договору. Тому твердження позивача про недійсність правочину на підставі того,
що договірна ціна акції виявилась меншою від її номінальної ціни, судом до
уваги не приймаються.

За таких обставин у задоволенні
позовної заяви слід відмовити.

Зважаючи на наведене, на підставі
ст.ст. 225, 229, 230, 233, 627 ЦК України, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.
В задоволенні позову -відмовити.

2.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                        В.Д.Фролов