ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" лютого 2008 р.

Справа № 28/306-07-8842

За позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "БУЛЬВАР";

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ГУРОС"

про визнання недійсним договору

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Позивач, Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Бульвар”, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Гурос” про визнання недійсним договору поставки від 27 червня 2007 року.

Представник позивача в судове засідання не з’явився. У зв’язку з тим. що позивач не надіслав до суду відмови від позову, суд вважає, що позивач позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзив на позовну заяву не надав, справа розглядається в порядку ст.75 ГПК України, за наявними матеріалами.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

27 червня 2007 року між Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Бульвар” (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Гурос” (покупець) був укладений Договір поставки, за умовами якого постачальник зобов’язався передати у встановлений строк у власність покупця, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити обладнання (товар). Згідно п.2.1 договору, кількість та асортимент товару обумовлений в додатку до договору.

Сторони виконали у повному обсязі свої договірні зобов’язання, що підтверджується платіжними дорученнями про перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача та листом ТОВ „Гурос”.

Позивач по справі вважає, що Договір на поставку обладнання має бути визнаний судом недійсним, виходячи з того, що Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Бульвар” не є суб’єктом господарювання, отримання прибутку суперечить положенням статуту. За таких обставин, позивач вважає, що Договір укладений з порушенням господарської компетенції відповідно до ст.207 Господарського кодексу України та ст.203 Цивільного кодексу України та є підставою для визнання договору недійсним.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, представник ТОВ „Гурос” на вимоги господарського суду в судове засідання не з’явився.

Розглянув матеріали справи, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за таких підстав:

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.1 ГПК України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів юридичної особи.

Відповідно до ст.4 Закону України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку”, Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання створюється як організація для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається Законом та іншими законами України. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Об'єднання може здійснювати господарську діяльність для забезпечення власних потреб безпосередньо або шляхом укладення договорів з фізичними чи юридичними особами. Об'єднання є юридичною особою, яка створюється відповідно до закону, має печатку із своїм найменуванням та інші необхідні реквізити, а також розрахункові рахунки в установах банку.

Позивач та відповідач 27 червня 2007 року уклали Договір поставки, який було підписано головою правління Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Бульвар” з боку позивача, а з боку відповідача директором ТОВ „Гурос”. Кошти було перераховані на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідно ст.21 Закону України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку”, кошти об'єднання надходять та зберігаються на рахунках у банківських установах і використовуються виключно за їх призначенням. Використання та розпорядження коштами здійснюється відповідно до статуту та затвердженого кошторису. Кошти об'єднання не підлягають розподілу між членами об'єднання, за винятком випадків, передбачених законом. Кошти об'єднання складаються з залишків коштів на рахунках попереднього власника майна; статутних внесків, обов'язкових платежів членів об'єднання; коштів, одержаних об'єднанням у результаті здачі в оренду допоміжних приміщень; субсидій на оплату житлово-комунальних послуг та компенсацій за громадян, які користуються правом на їх отримання, щодо оплати житлово-комунальних послуг у їх частці в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт неподільного та загального майна у разі укладення відповідного договору між власником приміщення та об'єднанням; доходів, що спрямовуються на виконання статутних цілей об'єднання, отриманих у результаті діяльності підприємств, засновниками яких є об'єднання; добровільних майнових, у тому числі грошових, внесків фізичних і юридичних осіб.

Таким чином суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що кошти отримані за спірним договором суперечать положенню статуту Об’єднання, оскільки розділом 6 Статуту передбачені джерела фінансування об’єднання, порядок використання майна та коштів об’єднання.

Крім того суд не погоджується з висновками позивача стосовно того, що Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Бульвар” не є суб’єктом господарювання, оскільки п.2.2.4 статуту здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб.

Відповідно до ч.1 ст.207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, які, як встановлено судом при укладанні спірного договору були дотримані, зміст договору відповідає чинному законодавству.

Позивачем по справі не доведено, що оскаржуваний договір слід визнати недійсним, а також не доведено, що оскаржуваний Договір поставки суперечить положенню статуту щодо отримання прибутку та те що Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Бульвар” не є суб’єктом господарювання.

Згідно ст..43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ст. 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено право підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб, громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, на звернення до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Юридична заінтересованість позивача в судовому процесі зобов’язує його довести як наявність спірних правовідносин, так і ту обставину, що дії відповідача порушують його права та охоронювані законом інтереси.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем не надано суду відповідних доказів на обґрунтування своєї правової позиції.

З матеріалів справи вбачається що оспорюваний договір є цілком законним, таким що відповідає за змістом і формою вимогам Цивільного кодексу України та вимогам Закону України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку”.

Підстав для визнання оспорюваного договору недійсним суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя Гуляк Г.І.