ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
№ 33/323-07-8264
суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого:       Петрова М.С.
Суддів:                   Колоколова С.І.
секретарі судового засідання:  Бухтіяровій О.Г.
участю представників сторін:
з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином
М.О., довіреність  № б/н, від 14.01.08
третьої особи: Неклеса
Ю.В., довіреність  № 01-06-2063 від
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(далі по тексту СПД ОСОБА_1.)
рішення  господарського суду Одеської області від
23.01.2008 р.

по
справі №
33/323-07-8264

за
позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до
Товариства з
обмеженою відповідальністю “Арінтін-Р” (далі по тексту-ТОВ “Арінтін -Р”)

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Бюро
естетики міського середовища та зовнішньої реклами управління архітектури та
містобудування Одеського міськвиконкому

про
зобов'язання вчинити
певні дії

В С Т А Н О В И Л А:

16.10.07
р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Одеської
області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Арінтін-Р”  про зобов'язання демонтувати встановлену
рекламну конструкцію типа бек-лайт, яка розташована навколо будівлі-пам'ятки за
адресою: м.Одеса, АДРЕСА_1.

22.01.08
р.  СПД ОСОБА_1. уточнила підстави
заявленого позову, а саме просила зобов'язати ТОВ „Арінтін-Р” демонтувати
встановлену рекламну конструкцію типа бек-лайт, яка розташована навколо
будівлі-пам'ятки за адресою: м.Одеса, АДРЕСА_1., з огляду на те, що вказана
рекламна конструкція заслоняє вітрину магазину та також створює несприятливі
умови для нормального функціонування магазину „Диски та касети.”

Крім
того, позивач зазначає на те, що  ТОВ
„Арінтін-Р” всупереч вимогам ч.2 п.5 ст.24 Закону України встановило рекламну
конструкцію на будівлі -пам'ятки архітектури місцевого значення без погодження
державного органу культурної спадщини, функції якого на території Одеської
області здійснює Управління охорони об'єктів культурної спадщини облдержадміністрації.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 13.12.07 р. до участі у справі в
якості 3 особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача залучено Бюро естетики міського середовища та зовнішньої реклами управління
архітектури та містобудування Одеського міськвиконкому (далі по тексту Бюро
естетики).

Рішенням
господарського суду Одеської області від 23.01.08 р. (суддя Мазур Д.Т.) у
задоволенні позовних вимог СПД ОСОБА_1. відмовлено з огляду на те, що остання
не довела їх належними доказами, а саме не надала доказів скасування дозволу на
розміщення відповідачем спірної рекламної продукції та документів,
підтверджуючих межі охоронної зони пам'ятки історії та архітектури - будинку
АДРЕСА_1 у м.Одесі, яки б свідчили про те, що спірна рекламна продукція
знаходиться у цих межах і відповідачу необхідно отримувати погодження
відповідного державного органу на розміщення спірної рекламної продукції у цій
зоні.

Крім
того, господарський суд 1 інстанції зазначив, що позивач не навела правове
обґрунтування підстав для захисту її прав та законних інтересів і які саме дії
або бездіяльність відповідача порушують її права та законні інтереси.

Не
погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду СПД ОСОБА_1. звернулась
до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржене рішення суду 1 інстанції та задовольнити позов,
оскільки воно прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права
та при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи.

Так,
скаржник посилається на те, що місцевий господарський суд не в повному обсязі
дослідів всі матеріали справи, з яких вбачається, що спірна рекламна продукція
відповідача порушує права і законні інтереси позивача, як орендодавця
приміщення будинку - пам'ятки архітектури місцевого значення, навколо якої
встановлена рекламна продукція відповідача. Дана рекламна продукція заслоняє
вітрину магазину „Диски та касети” та створює несприятливі умови для
нормального функціонування даного магазину.

Крім
того, СПД ОСОБА_1. зазначає на те, що господарський суд 1 інстанції
безпідставно залишив без уваги той факт, що відповідач встановив спірну
рекламну продукцію без відповідного погодження державного органу культурної
спадщини.

Вказане
погодження на думку скаржника є обов'язковим, оскільки відповідно із п.3
розділу А Тимчасової інструкції по організації охоронних зон та зон регулювання
забудови для пам'яток культури УРСР, затвердженої Держбудом УКСР і
Міністерством культури УРСР за погодженням із українським товариством охорони
пам'яток історії та культури від 09.08.1968 р.,
границі охоронних зон визначаються з урахуванням існуючих границь.
Найменшим відділенням границі охоронної зони від пам'ятки слід вважати 50
метрів. У даному ж випадку спірна рекламна продукція відповідача розташована
навколо будівлі - пам'ятці архітектури, тобто безпосередньо в охоронній зоні.

Позивач
та 3 особа відзив на апеляційну скаргу не надали але в судовому засіданні їх
представники просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення
господарського суду  Одеської області від
23.01.08 р. без змін, вважаючи його обґрунтованим, відповідаючим наявним
матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Скаржник
в судове засідання не з'явився, його представник ОСОБА_2. заявив клопотання про
відкладення розгляду апеляційної скарги у зв'язку із тим, що з 21 по 22 лютого
2008 р. буде знаходитися у службовому відрядженні в м. Києві з метою ведення
ділових переговорів.

Як
вбачається із довіреності доданої представником ОСОБА_2. до свого клопотання,
ця довіреність скаржником видана двом особам ОСОБА_2. та ОСОБА_3, які
уповноважені на ведення справ у суді від імені скаржника. Тобто у даному
випадку інтереси скаржника може представляти і ОСОБА_3, доказів про те, що
остання позбавлена такої можливості а ні представниками скаржника, а ні самим
скаржником до суду не надано. До того ж СПД ОСОБА_1. згідно із поштовим
повідомленням завчасно -13.02.08 р. отримала ухвалу апеляційного суду про
призначення апеляційної скарги до розгляду на 21.02.08 р. і мала достатньо часу
для того щоб взагалі замінити своїх представників ОСОБА_2. та ОСОБА_3 Таким
чином, судова колегія вважає, що скаржник без поважних причин не з'явився в
судове засідання та не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Крім
того, згідно із вимогами ст.77 ГПК України суд відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір
не може бути вирішено в даному засіданні. Однією з таких обставин є нез'явлення
в засідання представників сторін, інших учасників процесу.

Із
змісту ст.77 ГПК України випливає, що розгляд справи відкладається тільки у
тому випадку, якщо обставини за якими відкладається розгляд справи є причиною
неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні.

Судова
колегія вважає, що наявні у матеріалах справи доказі є достатніми для розгляду
апеляційної скарги без представника скаржника, додаткові докази відповідно із
ст.101 ГПК України апеляційним судом не можуть бути прийняті, оскільки суд 1
інстанції неодноразово зобов'язував позивача надати відповідні докази на
підтвердження порушення його прав і законних інтересів та обставин, якими
обґрунтовує позовні вимоги. При цьому представник скаржника подавши клопотання
про відкладення розгляду апеляційної скарги і не зазначав на необхідність
представлення додаткових доказів і наявності поважних причин неможливості їх
представлення в суд 1 інстанції. Неявка представника скаржника не може бути
причиною неможливості розгляду апеляційної скарги у даному судовому засіданні.
Явка сторін при призначенні апеляційної скарги до розгляду судовою колегією не
визнавалася обов'язковою.

За
вищенаведених обставин клопотання представника скаржника про відкладення
розгляду апеляційної скарги залишено без задоволення, а розгляд апеляційної
скарги здійснено за відсутністю останнього.

Дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників
відповідача та 3 особи, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої
інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм
матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

01.03.06
р. між ТОВ „Мета-Консалтинг” та СПД ОСОБА_1. укладено договір суборенди
приміщення на першому поверсі у будинку, розташованому за адресою м. Одеса,
АДРЕСА_1. Строк дії цього договору сторонами встановлено у 6 місяців з дня
підписання акту прийому-передачі приміщення.

Згідно
із ст.8 договору строк дії договору сторонами може бути продовжено після його
закінчення тільки шляхом підписання відповідної додаткової угоди.

Згідно
із останньою додатковою угодою між ТОВ „Мета-Консалтинг” та СПД ОСОБА_1. від
01.01.07 р. строк дії договору суборенди сторонами продовжено до 01.12.07 р.

Таким
чином, на час подачі СПД ОСОБА_1. даного позову строк дії вищезазначеного
договору суборенди не сплив, однак на час прийняття місцевим господарським
судом рішення по даній справі строк дії цього договору суборенди сплив,
оскільки в наявних матеріалах відсутні відповідні докази, а саме додаткова
угода між сторонами договору щодо продовження строку його дії після 01.12.07 р.

Відповідно
із ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, якій був раніше
встановлений договором.

Однак,
в наявних матеріалах відсутні докази, яки б підтверджували, що позивач після
01.12.07 р. продовжував користуватися орендованим ним приміщенням та протягом
одного місяця користування були відсутні заперечення ТОВ „Мета-Консалтинг”  з цього приводу.

Як
зазначалося вище позивач, звертаючись із даним позовом, вважає що відповідач
розмістивши спірну рекламну продукцію навколо будинку, в якому позивачем
орендовано приміщення, порушує його права як орендодавця, а саме заслоняє
вітрину магазину „Диски та касети” та створює несприятливі умови для
нормального функціонування даного магазину. В підтвердження цього СПД ОСОБА_1.
надала фотографії спірної рекламної продукції відповідача, яка розміщена
навколо будинку, де позивач орендує приміщення.

З
вказаних фотографій вбачається, що навколо будинку магазину „Диски та касети”
розташована рекламна продукція з рекламою одягу великих розмірів. Представник
відповідача в судовому засіданні підтвердив той факт, що ця рекламна продукція
розташована навколо будинку, де позивач орендує в ньому приміщення і що вона
належить ТОВ „Арінтін-Р”.

Однак,
із зазначених фотографій видно, що рекламна продукція відповідача знаходиться
значно вище вітрини магазину позивача і не заслоняє цю вітрину. Не надано
позивачем і відповідних доказів, яки б підтверджували несприятливі наслідки для
торговельної діяльності позивача в результаті встановлення відповідачем спірної
рекламної продукції.

Вказана
рекламна продукція відповідача заслоняє одну із реклам позивача -односторонній
банер в жорсткому каркасі на фасаді будинку із написом „Диски та касети”, але з
матеріалів справи, а саме листа Бюро естетики від 17.09.07 р. видно, що ця
реклама позивача розміщена незаконно, тобто без відповідного дозволу Бюро
естетики, а тому права позивача щодо цієї реклами згідно із ст.16 ЦК України
судом не можуть бути захищені.

Доводи
позивача щодо відсутності у ТОВ „Арінтін-Р” відповідного погодження державного
органу культурної спадщини на розміщення спірної рекламної продукції на
будинку, який є пам'яткою архітектури місцевого значення, судова колегія до
уваги не приймає, оскільки СПД ОСОБА_1. вказаним органом не уповноважена на
видачу таких погоджень, а тому це не може порушувати її прав та законних
інтересів.

За
таких обставин СПД ОСОБА_1. всупереч вимогам ст.33 ГПК України не довела
належними доказами, той факт, що будучи орендарем приміщення у будинку, на
якому розміщена спірна рекламна продукція відповідача, останній порушив її
права та законні інтереси.

Більш
того, як зазначалося вище, на час прийняття місцевим господарським судом
рішення по даній справі, СПД ОСОБА_1. втратила право на користування
орендованим приміщенням в будинку навколо якого розміщена рекламна продукція
відповідача, тому не мала будь-яких прав відносно цього приміщення, а
відповідно із цим відповідач ніяким чином не міг порушити її права та законні
інтереси.

Слід
зазначити, що відповідач у відзиві на позов (а.с.97-98) звертав увагу учасників
судового процесу на те, що строк дії договору суборенди, укладеного між ТОВ
„Мета-Консалтинг” та СПД ОСОБА_1., сплинув, але СПД ОСОБА_1. відповідно із
ст.33 ГПК України не спростувала ці доводи відповідача та не довела протилежне.

За
таких обставин судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо відсутності порушення прав СПД ОСОБА_1. з боку
відповідача та правомірно відмовив у задоволенні позову, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги СПД ОСОБА_1. та скасування оскарженого рішення
місцевого господарського суду відсутні.

Згідно
із ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49,99,101-105 ГПК  України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення
господарського суду Одеської області від 23.01.08р. - без змін.

Постанова
в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя
М.С. Петров

Суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П.  Разюк