ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 53/12

03.11.08

За позовом          Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі Інформаційно-розрахункового центру Київської міської філії

до Дочірнього підприємства «Київський технічний центр по обслуговуванню великовантажних автомобілів»

про стягнення 1428,44 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники:

Від позивача: Сидоренко О.В. –представник за довіреністю від 08.04.2008р. Серії ВВК № 073244

Від відповідача: не з’явились

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з Дочірнього підприємства «Київський технічний центр по обслуговуванню великовантажних автомобілів»боргу за надані згідно Договору № про надання послуг електрозв’язку від 10.06.2003р., але неоплачені послуги в сумі 1428,44грн., в тому числі: 1205,47 грн. –основний борг, 50,53 грн. –пеня, 155,64 грн. –витрати пов’язані з інфляційними процесами та 16,80 грн. - три відсотки річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2008р. порушено провадження у справі № 53/12, розгляд справи призначено на 13.10.2008р.

Представник відповідача 13.10.2008р. в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 29.09.2008р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2008р. розгляд справи, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), було відкладено на 03.11.2008р.

Представник позивача в судовому засіданні 03.11.2008р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1428,44 грн., в тому числі: 1205,47 грн. –основний борг, 50,53 грн. –пеня, 155,64 грн. –витрати пов’язані з інфляційними процесами та 16,80 грн. - три відсотки річних.

Разом з тим, позивач в судовому засіданні пояснив, що у зв’язку з допущеною при виготовленні позовної заяви опискою відповідачем у справі є саме Дочірнє підприємство «Київський технічний центр по обслуговуванню великовантажних автомобілів»(ідентифікаційний код 22920758), а не Дочірнє підприємство Черкаського технічного Центру по обслуговуванню великовантажних автомобілів (ідентифікаційний код 22920758).

Незважаючи на належне повідомлення про час і місце засідання у справі відповідач в жодне судове засідання не з’явився, письмових доказів, пояснень та заперечень по суті спору не надав, вимоги ухвал суду від 29.09.2008р. та 13.10.2008р. не виконав.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.1997р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача є достовірними, оскільки підтверджені довідкою Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві № 21-10/5763-2 від 13.10.2008р. наданою позивачем про включення Дочірнього підприємства «Київський технічний центр по обслуговуванню великовантажних автомобілів»до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для розгляду справи у відсутності відповідача відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 03.11.2008р. за згодою представника позивача, в порядку ст. 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 4 прикінцевих та перехідних положень, Цивільний кодекс України (далі ЦК України) застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 4 прикінцевих положень, Господарський кодекс України (далі ГК України) застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до розділу IX. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями ГК України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Правовідносини між сторонами у справі виникли до набрання чинності ЦК України та ГК України, але обов’язок сплатити за послуги електрозв’язку продовжує існувати на день винесення рішення, таким чином відносини регулюються ЦК України та відповідно ГК України.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Згідно з частиною 2 зазначеної статті, підставою виникнення взаємних цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

10.06.2003р. між сторонами у справі укладено Договір № про надання послуг електрозв’язку (далі Договір), відповідно до умов якого підприємство зв’язку зобов’язалося, зокрема, забезпечувати безперебійне та якісне надання послуг телефонного зв’язку, усувати пошкодження телефонного зв’язку та радіомережі, вживати заходи із захисту абонентських ліній, задовольняти потребу споживача у послугах проводового мовлення та забезпечувати якісну роботу його мереж, не менше одного разу на місяць повідомляти абонентів про належну суму платежу за міжміські та міжнародні телефонні розмови. Пунктом 3.2.8 Договору визначено обов’язок споживача своєчасно вносити плату за користування телефоном. Крім того, обов’язок споживачів телекомунікаційних послуг проводити своєчасну їх оплату визначено пунктом 5 частини першої ст.33 Закону “Про телекомунікації” № 1280-IV від 18.11.2003р. (далі Закон № 1280-IV).

Строк оплати послуг споживачем визначений пунктом 4.5 Договору та Правилами користування місцевим телефонним зв’язком, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.1997р. №385, відповідно до яких розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв’язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до припису ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

З витягу з оборотної відомості по особовому рахунку відповідача вбачається, що сума боргу за надані послуги електрозв’язку за Договором № від 10.06.2003р. за період з червня 2007р. по жовтень 2007р. складає 1 205,47 грн.

27.11.2007р. позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію за вих. № 07-07-1995 з вимогою провести повний розрахунок, сплативши 1205,47 грн. –основного боргу та 14,58 грн. –пені. Даний лист, відповідно до позовної заяви, залишений відповідачем без відповіді (доказів протилежного до суду не надходило).

На день розгляду справи у суді сума заборгованості відповідача за телекомунікаційні послуги перед позивачем не сплачена і складає 1205,47грн., що підтверджується довідкою № 32-07-413/9 від 10.10.2008р.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов’язання щодо вчасної оплати за надані телекомунікаційні послуги, відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню в заявленій сумі –1205,47грн.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється в письмовій формі.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов’язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій –неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Як вбачається з пункту 5.8 Договору, відповідно до вищевказаних норм закону сторони передбачили оплату пені в розмірі облікової ставки НБУ у випадку несплати за надані послуги електрозв’язку. Таким чином, заявлена до стягнення з відповідача пеня в сумі 50,53 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором .

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 3% річних в сумі 16,80 грн. та 155,64 грн. інфляційних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не спростував обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 44 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Київський технічний центр по обслуговуванню великовантажних автомобілів»(01013, м. Київ, вул. Деревообробна, 3, ідентифікаційний код 22920758 з будь –якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення) на користь Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі Інформаційно-розрахункового центру Київської міської філії (02192, м. Київ, вул. Міста Шалетт, 1, ідентифікаційний код 01189910) основний борг в сумі 1205 (одна тисяча двісті п’ять) грн. 47 коп., пеню в сумі 50 (п’ятдесят) грн. 53 коп., 3% річних в сумі 16 (шістнадцять) грн. 80 коп., витрати пов’язані інфляційними процесами в сумі 155 (сто п’ятдесят п’ять) грн. 64 коп. витрати по сплаті державного мита в сумі 102 (сто дві) грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 (сто вісімнадцять) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                                    Грєхова О.А.

Повний текст рішення підписаний 06.11.2008р.