ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2008 р.

Справа № 4/322-07-7965

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Михайлова М.В.

Суддів: Поліщук Л.В., Журавльова О.О.

(на підставі розпорядження першого заступника голови суду від 10.01.2008 р. №4 розгляд апеляційної скарги здійснюється даною судовою колегією)

При секретарі: Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Галітко С.П., за довіреністю,

від відповідача: Шестерікова О.А., за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція"

на рішення господарського суду Одеської області від 13 грудня 2007 року

у справі №4/322-07-7965

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція": 1) м. Київ, вул. Вєтрова, 3; 2) Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона;

до Корпорації виробничих та комерційних підприємств "Союз": поштова адреса: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 13; юридична адреса: м.Одеса, пр-т Шевченка, 1;

про стягнення 9 376 037, 16 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2007 року Державне підприємство „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська атомна електрична станція” (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Корпорації виробничих та комерційних підприємств „Союз” (далі - Відповідач) про стягнення 9 376 037,16 грн. Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.10.2007р. провадження у справі було порушено.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, що між підприємством НАЕК “Енергоатом” в особі Відособленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електростанція” та Корпорацією виробничих та комерційних підприємств "Союз" 14.09.2002 року був укладений договір №104/09/02 на поставку обладнання для Ташлицької ГАЕС та виконання шефмонтажних та пусконалагоджувальних робіт (далі - Контракт). Умовами укладеного Контракту, Позивача було зобов`язано сплатити, а Відповідача поставити обладнання по найменуванню, кількості, ціні згідно Додатку №1 (Спеціфікація №1) та Протоколу погодження ціни, зробити шефмонтажні та пусконалагоджувальні роботи. Відповідно п.1.1 Контракту Відповідач зобов'язався поставити обладнання по найменуванню, кількості, ціні відповідно Додатку № 1 (Специфікація 1), а також виконати роботи по шеф-монтажу та пусконалагоджувальним роботам для Ташлицької ГАЕС у відповідності з технічним завданням (проектом), а Позивач - оплатити.

На думку Позивача, останній виконав свої зобов'язання за Контрактом перед Відповідачем, перерахувавши йому кошти в сумі 30 081 298,85 грн..

Як вважає Позивач, Відповідачем свої зобов'язання за Контрактом не виконані, а саме, Відповідачем не було забезпечено надання якісних послуг генерального проектувальника та якісних послуг по шефмонтажу та пусконаладці обладнання і тому через ненадання якісних послуг Відповідачем Позивачу нанесено економічних збитків на загальну суму 9 376 037,16 грн., в зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду про стягнення вищевказаної суми.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов, наданому до суду першої інстанції 18.10.2007 року, просив суд першої інстанції відмовити Позивачу в задоволенні позову, вважаючи його необґрунтованим.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13 грудня 2007 року по справі № 4/322-07-7965 (головуючий суддя Літвінов С.В., судді: Торчинська Л.О., Аленін О.Ю.) Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" в позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позовні вимоги ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" є необґрунтованими, не доведені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 13 грудня 2007 року по справі №4/322-07-7965 скасувати повністю та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції з вказанням суду першої інстанції провести дії по з'ясуванню всіх обставин та дослідження всіх доказів, а також провести електротехнічну експертизу, судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що суд не повністю з’ясував обставини, що мають значення для справи, та порушив норми матеріального та процесуального права.

05.02.2008 року Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Одеської області від 13 грудня 2007 року по справі № 4/322-07-7965 залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача - без задоволення.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, наявні матеріали справи та обставини на які посилається скаржник, а також перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Між Позивачем та Відповідачем 14.09.2002 року був укладений договір №104/09/02 на поставку обладнання для Ташлицької ГАЕС та виконання шефмонтажних та пусконалагоджувальних робіт (Контракт). Умовами укладеного контракту Позивача було зобов`язано сплатити, а Відповідача поставити обладнання по найменуванню, кількості, ціні згідно Додатку №1 (Спеціфікація №1) та Протоколу погодження ціни, та зробити шефмонтажні та пусконалагоджувальні роботи.

До вказаного договору підписано чотири додаткові угоди: Додаткова угода №1 від 01.08.2005 р.; Додаткова угода №2 від 26.12.2005р.; Додаткова угода №3 від 17.01.2006 р.; Додаткова угода №4 від 02.10.2006 р.

Відповідно до Наказів ДП НАЕК "Енергоатом" №721 від 28.11.2003р. "Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису ВП "Атоменергобуд", №710 від 25.11.2003р. "Про введення в дію Положення про ВП "Атоменергобуд" виконання функцій Замовника по добудові Ташлицької ГАЕС передано ВП “Атоменергобуд”.

Відповідно до Наказу № 227 від 16.03.2007р. ДП НАЕК "Енергоатом" "Про ліквідацію організаційної структури ВП "Атоменергобуд"”, ВП “Атоменергобуд” ліквідовано та функції з управління будівництвом Ташлицької ГАЕС передано ВП “ЮУ АЕС”.

Додатковою угодою №4 від 02.10.2006р. з предмету договору були виключені пусконалагоджувальні роботи та збільшені роботи по шефмонтажу та ціна договору не змінилась.

Як визначає Позивач, в процесі виконання Договору Відповідачем нанесені суттєві збитки Позивачу на загальну суму 9 376 037,16 грн., яка складається, на думку Позивача, із: економічних збитків в сумі 600 092,7 грн. внаслідок ненадання якісних послуг генерального проектувальника; економічних збитків в сумі 606 672 грн., завданих вимушеним поновленням обладнання; економічних збитків, пов'язаних з необґрунтованими витратами за умови постачання DAF-кордон України, отримання кредитних ресурсів Відповідачем, сплати витрат по консервації, розконсервації, ревізійному контролю та зберіганню обладнання; економічних збитків в сумі 1 024 600 грн., завданих неналежним виконанням шефмонтажу та пусконалагоджувальних робіт.

Виходячи з матеріалів справи, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що Відповідач поставив обладнання Позивачу, що підтверджується товарною накладною №1/1137 від 03.03.2006 року та товарною накладною №2/1137 від 27.03.2006 року та провів роботи по шефмонтажу, що підтверджується актом №1 від 03.08.2006 року, актом №1 від 08.06.2006 року.

Під час проведення пусконалагоджувальних робіт трансформаторів, що входять до головної схеми першого гідроагрегату (ГА-1) Ташлицької ГАЕС, в ході підключення до електричної мережі 15-16 серпня 2006, виникло замикання та пошкодження трансформаторів (додаток № ), про що було складено протокол № ПТ. 1500.00.179.

Згідно акту від 21.08.2006 №АТ.1500.0.204, в результаті проведеного розслідування, комісія в складі ЕЦ Каскаду ГЕС-ГАЕС та налагоджувальної організації НПО “Укргідроенергобуд” визначила, що причиною пошкодження ТН 15,75 кВ 1ТУ58 є перемички, встановлені в резервних обмотках “розімкненого трикутника” відповідно проекту, після зняття потенційних діаграм, (заводські перемички видалені не були), що призвело до закорочення фаз В і С та викликало тепловий пробій ізоляції та однофазне замкнення на землю, яке переросло в двофазне. Потенційні діаграми знімались налагоджувальною організацією 06.08.2006р. і не виявили об'єднання фаз, і після аналізу зчитаної з захисту інформації комісією зроблено висновок про правильну роботу приладів релейного захисту та автоматики РЗА.

Згідно заводської документації фірми АВВ, заземляюча перемичка “в цепях “треугольника” ставиться на фазі “С”, клема № 23 ( у відповідності з прийнятими в Україні нормами проектування).

Згідно проекту 702-26-163-РЗА1 “Схемы електрические принципиальные. Модуль НЕСЗ ШОЗ. Цепи напряжения (окончание)”показана заземляюча перемичка на фази “В”, клема “20 в цепях “треугольника”. З другої сторони, відповідно проекту 702-26-163-РЗА2 “Схеми зовнішніх підключень. Модуль НЕСЗ ШСт, модуль Ш83. Шкаф управління (закінчення) - установка заземляючих перемичок на фазі В не передбачена.

На думку позивача в даному випадку, проектувальники виконали проект згідно українського законодавства без урахування вимог заводської документації виробника - фірми АВВ.

Внаслідок цього Позивач, на його думку, поніс економічні збитки в сумі 600 092,7 грн. внаслідок ненадання якісних послуг генерального проектувальника та економічні збитки в сумі 606 672,00 грн., завдані вимушеним поновленням обладнання, вартість якого, за твердженням позивача склала 606 672,00 грн.

В позовній заяві та апеляційній скарзі позивач зазначив, що пошкодження та вихід з ладу електроенергетичного обладнання відбулось внаслідок надання неякісних послуг генерального проектувальника (яким він вважає Відповідача), тому Відповідач зобов'язаний на протязі гарантійного строку за свій рахунок усунути дефекти або замінити обладнання новим протягом погодженого сторонами строку відповідно до п. 7.2 Контракту.

При цьому Позивач посилається на розділ 1-й Контракту, згідно якого Відповідач постачає обладнання, а також виконує роботи по шефмонтажу та пусконалагоджувальним роботам для Ташлицької ГАЕС у відповідності з технічним завданням (проектом) і вартість робіт за договором включає в себе оплату послуг генерального проектувальника ( п.18 “Расшифровка стоимости оборудования и прочих затрат”) до Додаткової угоди №2 до Договору, тобто включення до ціни Договору. Відповідно до п.6.2 Контракту, Відповідач гарантує відповідність поставленого обладнання нормативно-технічній документації заводу-виробника, а також технічним умовам договору. Тобто, Позивач обґрунтовує свої вимоги на підставі того, що даним пунктом Відповідач взяв на себе обов`язки генерального проектувальника.

В процесі розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції Позивачем не було надано доказів про існування договірних відношень між ним та Відповідачем в частині виконання проектних робіт.

Відповідач позовні вимоги та доводи апеляційної скарги не визнав посилаючись на те, що між Позивачем та Відповідачем не існувало договірних відношень в частині проектування.

Судова колегія апеляційної інстанції, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про те, що між Позивачем та Відповідачем договірних відношень по проектуванню обладнання не існувало.

Позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів, що підтверджують такі відносини.

Крім цього згідно документів, які надав Позивач до позовної заяви та пояснень сторін генеральні проектувальні роботи виконувала інша особа. Додаток-Расшифровка свідчить про виконання робіт по згідності проектування обладнання з технічними характеристиками обладнання виробника.

У відповідності зі ст.611 Цивільного Кодексу: відшкодування збитків є правовим наслідком порушення зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов (неналежне виконання). Так як суд встановив, що у Відповідача не було зобов`язань по виконанню проектних робіт, то неіснуюче зобов`язання не може мати правових наслідків.

Згідно ст. 174 Господарського Кодексу господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбаченим законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Ст.ст. 218, 224 ГК України визначають, що підставою для відшкодування збитків є порушення господарського зобов'язання.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції доходить до висновку, що у Відповідача не було зобов`язань по виконанню даних робіт.

Також Відповідач не визнає позовних вимог в частині повернення збитків за поновлення обладнання, яке було пошкоджено, посилаючись на пов`язаність їх з попередніми вимогами. Тобто, оскільки Позивач вважає, що вихід з ладу обладнання відбувся внаслідок неякісного проектування, а Відповідач доводить, що не виконував роботи по проектуванню, то й відшкодування збитків за поновлення обладнання Відповідач не визнає.

Колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що через відсутність між Позивачем та Відповідачем договірних відношень в частині виконання проектних робіт та пусконалагоджувальних робіт, тобто відсутність у Відповідача господарських зобов'язань перед Позивачем по даним роботам, заявлені Позивачем вимоги в частині повернення збитків за поновлення обладнання є безпідставними.

До того ж в процесі розгляду справи встановлено, що на даний момент зазначене обладнання знаходиться в експлуатації більш ніж один рік за проектною схемою.

Стосовно посилань Позивача на понесення економічних збитків внаслідок неякісних послуг Відповідача по шефмонтажу та пусконаладці обладнання, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідач надав до суду першої інстанції заперечення проти вимог Позивача, посилаючись на те, що Додатковою угодою №4 до Договору пусконалагоджувальні роботи були виключені. Позивач до суду першої інстанції надав договір по проведенню пусконалагоджувальних робіт, який свідчить, що пусконалагоджувальні роботи виконувались третьою особою. При цьому під час розгляду справи в суді першої інстанції Відповідач доказував, що при введені об'єкта до експлуатації були здійснені порушення, відповідальність за які можуть нести як позивач так і підприємство яке виконувало пусконалагоджувальні роботи.

Не дивлячись на вищезазначене, Позивач обґрунтував свої вимоги неправильним виконанням Відповідачем шефмонтажних робіт, внаслідок яких під час проведення пусконалагоджувальних робіт трансформаторів, що входять до головної схеми першого гідроагрегату(ГА-1) Ташлицької ГАЕС, виникло замикання та пошкодження трансформаторів. Позивач додав Протокол №ПТ.1500.00.179. Позивач також надав до суду результати розслідування, які проводились у складі ЕЦ Каскаду ГЕС-ГАЕС та налагоджувальної організацією НПО “Укргідроенергобуд”, які визначають, що причиною пошкодження ТН 15,75 Кв 1TV5S являються перемички, встановлені в резервних обмотках “розімкненого трикутника” відповідно проекту, після зняття потенційних діаграм, (заводські перемички видалені не були, що призвело до закорочення фаз В і С та викликало тепловий пробій ізоляції та однофазне замкнення на землю, яке переросло в двофазне. Потенційні діаграми знімались налагоджувальною організацією 06.08.2006р. і не виявили об`єднання фаз, і після аналізу зчитаної з захисту інформації комісією зроблено висновок про правильну роботу приладів релейного захисту та автоматики РЗА.

Позивач та Відповідач надавали до суду першої інстанції письмові пояснення технічних спеціалістів та усні роз`яснення відносно пошкодження обладнання під час пусконаладки.

В судовому засіданні, під час розгляду справи в суді першої інстанції, представник Позивача обґрунтовував виникання пошкодження обладнання наявністю додаткової перемички від заводу-виробника, та не згідністю заводській документації з проектною документацію.

Матеріалами справи встановлено, що монтажна організація виконує з`єднання ТН з шафою силовими кабелями та контрольним кабелем з`єднує через проміжні клемники з елементами РЗА, АІВСОКЕ (АИИСКУЄ) та іншими пристроями вторинної комутації. Усі монтажні роботи виконуються за проектом. Схема з`єднання (зірка, трикутник, розімкнутий трикутник або інша) складаються за допомогою перемичок, на клемниках у шафі вторинної комутації ТН. Так само з клемника виконуються й заземлення вторинних кіл ТН. Після монтажу ТН, безпосередньо на місці, налагоджувальна організація перевіряє характеристики. Ці характеристики повинні відповідати нормам, що вказані в документі “обсяги та норми високовольтних випробувань”. За результатами випробувань виписуються протоколи та робляться записи в журналі. В матеріалах справи є журнали, надані Позивачем до суду першої інстанції, де такий запис існує: “вторинні ланцюги перевірені та випробувані”.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції доходить до висновку, що налагоджувальна організація взяла на себе відповідальність за згідність обладнання з проектною документацією.

Крім того, Відповідач посилається на порушення регламенту проведення наладки на введення обладнання до експлуатації. Згідно Правил “Технічне обслуговування пристроїв релейного захисту, протиаварійної автоматики, дистанційного управління та сигналізації електростанцій та підстанцій 110кВ-750кВ”, “Правила обладнання електроустаткування” налагоджувальна організація відповідно проекту виконує необхідний обсяг робіт. Пункт 1-й Правил технічного обслуговування стверджує, що Правила є обов`язковими для працівників, які займаються налагодженням та експлуатацією релейного захисту, електроавтоматики (РЗА) та протиаварійної автоматики (ПА) електричних станцій та підстанцій 110Кв-750кВ, що входять до Міненерго України. Розділ 5.1. вказує обсяги робіт, що виконуються під час перевірки кіл вторинної комутації при новому включенні, а саме: зовнішній огляд, перевірка відповідності проекту змонтованих пристроїв тощо.

Розділ 6.16. вказує обсяги випробувань елементів вторинної комутації для пристроїв РЗА, а саме: перевірка мегомметром на 1000В опору ізоляції усіх вторинних обмоток на корпус та між собою; визначення однополярних виводів первинної та вторинної обмоток й перевірка їхньої відповідності заводському маркуванню; визначення навантаження на кожну з обмоток трансформатору напруги; визначення втрати напруги у кабелях від трансформатору до навантаження.

Точне та повне виконання цих та інших налагоджувальних робіт, випробувань, перевірок ( у тому числі під навантаженням) кваліфікованим персоналом дозволяє підготувати обладнання до включення під напругою. При цьому уникнути власних помилок, визначити та виправити помилки проектувальників, замовників, виробників, монтажників, випробувачів.

В процесі розгляду справи було встановлено, що до введення в експлуатацію обладнання, 06.08.2006 року була подана перша подача напруги, та обладнання відпрацювало 24 години без зауважень. У цей період налагоджувальна організація зняла необхідні навантажувальні характеристики.

У разі якщо на той момент, були неполадки, які є аналогічними тим, що призвели до пошкодження ТН, помилки або повинні були елементарно знайденими, або ТН так само зіпсувався б на протязі 20 хвилин. Через те, що таке не відбулося можна зробити висновок: або в період між випробуванням робочою напругою та включенням до роботи схему було змінено, або налагодження та перевірки було здійснено неповністю та некваліфіковано.

В судовому засіданні Позивач пояснив, що при прийманні виконаних робіт до відповідача претензій не було. Крім цього позивач сплатив та підписав акти виконання шефмонтажних робіт по факту їх виконання та без зауважень.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про те, що вимоги Позивача стосовно відшкодування останньому економічних збитків в сумі 1 024 600 грн., завданих неналежним виконанням шефмонтажу та пусконалагоджувальних робіт, є безпідставними.

В позовній заяві Позивач також вимагає стягнути з Відповідача збитки, нанесені внаслідок безпідставного підвищення ціни контракту (економічні збитки, пов'язанні з необґрунтованими витратами за умови постачання DAF-кордон України, отримання кредитних ресурсів Відповідачем, сплати витрат по консервації, розконсервації, ревізійному контролю та зберіганню обладнання).

Судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши Позивачу в вищевикладених вимогах з наступних підстав.

Договір №104/09/02 був укладений між Позивачем та Відповідачем згідно законодавства України, при повній згоді сторін з усіма його істотними умовами, в тому числі з умовами щодо ціни обладнання, та згідно ст. 638 ЦК України він є укладеним.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до договору і актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов (у тому числі щодо ціни товару) не допускається (ст.525 ЦК України). Позивач зобов'язаний був сплатити за товар за ціною, встановленою в Договорі (ст.692 ЦК України), це ним було зроблено, що свідчить про його згоду з умовами договору щодо ціни.

Судова колегія апеляційної інстанції також погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо не прийняття до уваги доводів Позивача про те, що Відповідач безпідставно сформував ціну на умовах поставки DAF- кордон України, оскільки Відповідач фактично поставив товар на більш вигідних для Позивача умовах, а саме на умовах DDP- Південно-Українська АЕС.

Що стосується посилань Позивача в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції ст.38 ГПК України тим, що суд першої інстанції не витребував від Позивача належних доказів та визнав встановленими обставини, що недоведені позивачем, судова колегія апеляційної інстанції бажає зазначити наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Оскільки відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України відсутність вини доводиться стороною, яка порушила зобов'язання, господарські суди повинні виходити з того, що відповідач у випадку невизнання позову з мотиву відсутності вини зобов'язаний довести свої заперечення. У разі визнання господарським судом недоведеним факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання відповідач звільняється від майнової відповідальності.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно договору відповідач був зобов'язаний поставити товар та виконати шеф-монтажні роботи. Товарні накладні №1/1137 від 03.03.2006, №2/1137 від 27.03.2006 року підтверджують факт поставки обладнання. Факт виконання шефмонтажних робіт підтверджується актами №1 від 03.08.2006 року та актом №1 від 08.06.2006 року. Судова колегія апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується.

Позивач в своїй апеляційній скарзі також посилається на безпідставне незадоволення клопотання про залучення ще одного відповідача, та порушення ст.ст.23, 24 ГПК України.

Згідно ст.23 ГПК України позов може бути подано кількома позивачами чи до кількох відповідачів. Кожний з позивачів або відповідачів щодо іншої сторони виступає в судовому процесі самостійно. Для наявності процесуальної співучасті позов повинен бути одночасно поданий до кількох відповідачів. Приєднання співучасника до справи після прийняття позову та порушення провадження у справі ГПК не передбачає.

Відповідно до ст.24 ГПК України суд із власної ініціативи за згодою позивача або за заявою позивача може залучити співвідповідачів. Це може бути пов'язане з солідарною відповідальністю осіб у зобов'язанні. Але між Відповідачем та підприємством, яке виконувало пусконалагоджувальні роботи, не має солідарної відповідальності, так як у відповідача не було зобов'язання по виконанню даних робіт.

Крім того у п. 5 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005р. №01-8/344 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році»зазначається, що питання про достатність підстав для залучення іншого відповідача вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин та матеріалів певної справи і з огляду на те, чи сприятиме залучення іншого відповідача з'ясуванню усього кола обставин, що входять до предмета доказування у справі, встановленню наявності або відсутності правопорушення, прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Водночас ст.24 ГПК України не зобов'язує господарський суд задовольняти клопотання сторони про залучення до участі у справі іншого Відповідача (п.1.3. Роз'яснення від 18.09.1997 р. №02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

В даному випадку суд першої інстанції в задоволенні клопотання про залучення до участі в справі ще одного відповідача - ВАТ „Юженергобуд” - відмовив через те, що Позивачем не було надано достатніх підстав для задоволення клопотання. Крім того, Позивач не обґрунтував позовні вимоги стосовно залучення ВАТ „Юженергобуд” відповідачем по справі.

Судова колегія апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується.

Стосовно заперечень Позивача в своїй апеляційній скарзі проти незадоволення клопотання судом про проведенню експертизи в порядку ст.41 ГПК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про відхилення даного клопотання, з огляду на таке.

Електрообладнання, котре, на думку позивача має бути об'єктом експертизи, а саме пошкоджені під час проведення пусконалагоджувальних робіт трансформатори, фактично демонтовані і замінені ще в 2006 році.

Позивачем не надано ніяких доказів того, що це пошкоджене обладнання збереглось в незміненому з моменту виходу з ладу вигляді, що воно взагалі існує, не наведено ніяких доказів про його місцезнаходження.

З урахуванням цих обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції стосовно того, що пошкоджене обладнання на цей час не може бути об'єктом експертизи, не може розцінюватись як речовий доказ у справі, а відповідно, висновок судової експертизи не може бути достовірним доказом у справі, є повністю обґрунтованими.

Позивач, виявивши пошкодження обладнання, повинен був у повному обсязі виконати вимоги “Інструкції по розслідуванню і обліку технологічних порушень на об'єктах електроенергетики і об'єднаної енергетичної системи України”, СОУ-Н МПЕ-40.1.08.551:2005, затвердженої наказом Мінпаливенерго №255 від 09.06.2004 року.

У позовній заяві та апеляційній скарзі Позивач стверджує, що замикання та пошкодження електрообладнання виникло саме під час пусконалагоджувальних робіт, а саме у такому випадку згідно пункту 10.6 вищевказаної інструкції позивач повинен був оформити виявлені пошкодження актами розслідування за формою додатка №7 до “Рекомендацій щодо складання актів розслідування порушень”.

Згідно з п.п. 8.3.7, 8.3.8 цієї ж Інструкції Позивач для розслідування порушень повинен був здійснити заходи, що відображають обставини їх виникнення і проходження, а саме збереження обставин, які виникли внаслідок порушення, фотографування і опис пошкоджених об'єктів, вилучення і передання за актом розслідування уповноваженій особі діаграм, магнітофонних записів оперативних переговорів та інших речових доказів порушення, опис стану накладок и покажчиків положення захистів і блокувань, надати всі необхідні оперативні і технічні документи, виконати необхідні технічні обчислення. Ні один з цих документів і речових доказів до суду наданий не був, що робить неможливим проведення експертизи..

Позивачем не виконані вимоги п.8.4 Інструкції про залучення до складу комісії представників заводу-виробника, проектних і налагоджувальних організацій. З запереченням Позивача про включення вказаний представників „за необхідністю” ( тобто це право Позивача а не обов’язок) колегія суддів не погоджується, натомість , дійшла до глибокого переконання, що характер пошкодження вимагав присутності вказаний представників.

До того ж, експертиза в кращому випадку може дати висновок тільки щодо технічних причин пошкодження обладнання. В цьому питанні між позивачем та відповідачем взагалі немає ніякого спору.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим, судом не порушені норми матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція", м.Южноукраїнськ Миколаївської області, на рішення господарського суду Одеської області від 13 грудня 2007 року у справі №4/322-07-7965 залишити без задоволення, рішення господарського суду – без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                               М.В. Михайлов

Суддя:                                                   Л.В. Поліщук

Суддя:                                                              О.О. Журавльов