ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

справа
№  18/200

13.02.08

За
позовом:          Страхувального
акціонерного товариства „Алліанс Ферзіхерунгс - АГ”;

До:                    Міністерства юстиції
України (відповідач 1);

Новозаводський відділ
державної виконавчої служби Чернігівського міського

управління
юстиції (відповідач 2);

Про:                     виключення майна з акту
опису.

Суддя  Мандриченко
О.В.

Представники

Від
позивача:          Васін П.К.,
представник, довіреність б/н від 21.07.2005 р.;

Пасько С.А.,
представник, довіреність б/н від 21.07.2005 р.;

Від
відповідача 1:            Власенкова
О.О., представник, довіреність №29-22/220

від
20.04.2007 р.;

Ковтун
Л.В., представник, довіреність №29-22/1131 від 29.12.2007 р.;

Гаврищук
А.В., представник, довіреність №29-22/123 віл 07.02.2008 р.;

Від
відповідача 2:          Ткач С.Г.,
представник, довіреність №701 від 13.12.2007 р.

Справа,
в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 10.04.2007 р. до
18.04.2007 р., з 11.07.2007 р. до 18.09.2007 р., з 18.09.2007 р. до 05.10.2007
р., з 05.10.2007р. до 25.10.2007 р., з 20.11.2007 р. до 17.12.2007 р., з
17.12.2007 р. 31.01.2008 р.

На
підставі статті 77 ГПК України у справі були оголошені перерви: з 18.04.2007 р.
до 23.05.2007 р., з 23.05.2007 р. до 07.06.2007 р., з 27.06.2007 р. до
11.07.2007 р., з 25.10.2007р. до 20.11.2007 р., з 31.01.2008 р. до 13.02.2008
р.

Ухвалою
Господарського суду міста Києва від 20.11.2007 р. до участі у справі в якості
відповідача 2 залучено ДВС Новозаводського району м. Чернігова.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач
у поданій до господарського суду позовній заяві просить виключити автомобіль
марки „Ауді А6” (номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2) з опису та арешту, що
був накладений у порядку виконання вироку місцевого суду Городнянського району
Чернігівської області у справі №1-55 від 26.02.2002 р. по обвинуваченню гр.
Росії ОСОБА_1 у злочинах, передбачених статтями 15-201 частини 2, 358 частини 1
Кримінального кодексу України, з мотивів, вказаних у позовній заяві.

26.06.2007
р. позивачем до господарського суду були подані доповнення до позовних вимог, в
яких останній просить виключити автомобіль марки „Ауді А6” (номерний знак
НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2) з опису та арешту, що був накладений у порядку
виконання вироку місцевого суду Городнянського району Чернігівської області у
справі №1-55 від 26.02.2002 р. по обвинуваченню гр. Росії ОСОБА_1 у злочинах,
передбачених статтями 15-201 частини 2, 358 частини 1 Кримінального кодексу
України, витребувати з незаконного володіння відповідача 1 автомобіль марки
„Ауді А6” (кузов НОМЕР_2) та зобов”язати повернути його позивачеві.

29.11.2007
р. від позивача до господарського суду була подана уточнена позовна заява, в
якій останній просить виключити автомобіль марки „Ауді А6” (номерний знак
НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2) з опису та арешту, що був накладений у порядку
виконання вироку місцевого суду Городнянського району Чернігівської області у
справі №1-55 від 26.02.2002 р. по обвинуваченню гр. Росії ОСОБА_1 у злочинах,
передбачених статтями 15-201 частини 2, 358 частини 1 Кримінального кодексу
України, з мотивів, вказаних у позовній заяві; витребувати з незаконного
володіння відповідача 1 автомобіль марки „Ауді А6” (кузов НОМЕР_2) та
зобов”язати повернути його позивачеві.

У
судових засіданнях представники позивача позовні вимоги підтримали, просять
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач
1 у наданих письмових запереченнях на позов та представник останнього у судових
засіданнях позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить
відмовити, посилаючись на наведене нижче:

-статтею
326 Митного кодексу України передбачена конфіскація, як стягнення за порушення
митних правил, яке полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних
засобів, зазначених у пункті 3 статті 322 цього кодексу, і безоплатній передачі
їх у власність держави. При цьому, згідно з частиною 2 цієї статті конфіскація
товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 322 цього Кодексу,
застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю
особи, яка вчинила правопорушення;

-вироком
місцевого суду Городнянського району Чернігівської області від 26.02.2002 р. у
справі №1-55 автомобіль марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2) конфіскований як
безпосередній об'єкт порушення митних правил на користь держави;

-відповідач
1 у межах своїх повноважень та на виконання постанови Кабінету Міністрів
України від 26.12.2001 р. №1724 „Про порядок обліку, зберігання, оцінки
вилученого митними органами майна, щодо якого винесено вирок суду про
конфіскацію, передачі цього майна органам державної виконавчої служби і
розпорядження ним”, розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 р.
№387-р, наказу Міністерства юстиції України від 07.10.2002 р. №89/5 „Про
затвердження Порядку передачі транспортних засобів, конфіскованих за рішеннями
судів, до сфери управління Міністерства юстиції України для потреб органів
державної виконавчої служби”, наказом Міністерства юстиції України від
16.01.2004 р. №31/7 „Про передачу транспортних засобів, конфіскованих за
рішеннями судів, на баланс Головного управління юстиції Міністерства юстиції
України в Автономній Республіці Крим, Вінницького, Житомирського, Одеського,
Хмельницького та Чернігівського обласних управлінь юстиції для потреб органів
державної виконавчої служби” прийняв до сфери управління автомобіль марки „Ауді
А6” (номер кузова НОМЕР_2);

-відповідач
1 діяв у межах своїх повноважень та вчиняв дії на виконання вищезазначених
постанов та розпорядження Кабінету Міністрів України.

Відповідач
2 у наданих письмових поясненнях та представник останнього у судових засіданнях
зазначає про те, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення
ухваляються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій
території України. З метою повного та своєчасного виконання виконавчого листа,
виданого на підставі вироку місцевого суду Городнянського району Чернігівської
області №1-55 від 26.01.2002 р. про конфіскацію на користь держави автомобіля
марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2), державним виконавцем було винесено
постанови про відкриття виконавчого провадження, проведено усі необхідні
процесуальні дії щодо конфіскованого майна, та після передачі вказаного
автомобіля на баланс Чернігівського обласного управління юстиції, згідно з
наказом Міністерства юстиції України від 16.01.2004 р. №31/7 винесено постанову
про закінчення виконавчого провадження.

Відповідач
2 зазначає про те, що останній виконував виконавчий документ, виданий на
підставі вироку суду, який набрав законної сили, був належним чином оформлений
та пред'явлений до виконання у строки, передбачені Законом України „Про
виконавче провадження”.

Розглянувши
документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком
місцевого суду Городнянського району Чернігівської області від 26.01.2002 р.
№1-55 гр. ОСОБА_1 засуджено за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 15-201 ч.
2 та 358 ч. 1 КК України. Цим же вироком автомобіль марки „Ауді А6” (номер
кузова НОМЕР_2) конфісковано у власність держави.

Постановою
ДВС Новозаводського районного управління юстиції м. Чернігова від 09.04.2002 р.
відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого документа,
виданого 26.02.2002 р. місцевим судом Городнянського району Чернігівської
області, про конфіскацію автомобіля марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2).

09.04.2004
р. ДВС Новозаводського управління юстиції м. Чернігова був складений акт опису
та арешту майна при примусовому виконанні виконавчого документа, виданого
26.02.2002 р. місцевим судом Городнянського району Чернігівської області, про
конфіскацію автомобіля марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2).

Постановою
ДВС Новозаводського управління юстиції м. Чернігова від 09.04.2004р. закінчено
виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого документа, виданого
26.02.2002 р. місцевим судом Городнянського району Чернігівської області, про
конфіскацію автомобіля марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2), у зв”язку з його
повним виконанням.

За
наказом Міністерства юстиції України №31/7 від 16.01.2004 р. автомобіль марки
„Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2) був поставлений на баланс Чернігівського
обласного управління юстиції.

Згідно
з наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2004 р. №305/7 автомобіль
марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2) знятий з реєстраційного обліку і
переданий на баланс центрального апарату Міністерства юстиції України.

29.10.2004
р. автомобіль марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2) поставлений на постійний
реєстраційний облік в МРЕВ №6 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві, зареєстрований за
власником -Міністерством юстиції України.

Оцінюючи
наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази,
господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наведеного
нижче.

Статтею
328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону
або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею
387 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа
ним.

Відповідно
до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа
може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно
зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм
майном.

Автомобіль
марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2) є власністю позивача, що підтверджується
наведеними нижче обставинами.

Автомобіль
марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2) належав Німецькій лізинговій компанії
„Фольксваген Лізинг Гмбх”.

Зазначений
вище автомобіль був викрадений у гр.ОСОБА_2, про що останнім була зроблена
заява про злочин від 03.08.2001 р. до поліції Угорщини, що підтверджується
протоколом №1313/2001 від 03.08.2001 р., та за місцем проживання до
Поліцейської президії Дортмунда від 18.09.2001 р., про що була порушена кримінальна
справа №V8130.

Вищевказаний
автомобіль був застрахований у позивача.

Відповідно
до п. 7 параграфу 13 „Загальних умов по страхуванню автотранспортних засобів
Німеччини”, якщо викрадені предмети будуть повернуті в строк один місяць після
заяви страхувальника про збитки, страхувальник зобов'язаний прийняти їх. Після
спливу цього строку викрадені предмети стають власністю страховика.

Після
викрадення автомобіля марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2), виплати
страхового відшкодування відповідно до договору страхування та на виконання
вимог п. 7 параграфу 13 „Загальних умов по страхуванню автотранспортних засобів
Німеччини” позивач набув на автомобіль право власності ,що підтверджується
набуттям у законне володіння останнім технічного паспорту НОМЕР_3, виданого
Федеральним управлінням транспортним засобом м. Фленсбург (Німеччина)
28.07.1999 р.

Статтею
354 Цивільного кодексу України визначено, що до особи може бути застосовано
позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення
правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Позивач,
будучи власником автомобіль марки „Ауді А6” (номер кузова НОМЕР_2), не має
можливості отримати його в натурі, користуватися і розпоряджатися ним на
власний розсуд відповідно до законодавства. Тобто, позивач позбавлений
можливості реалізовувати правомочності власника щодо спірного транспортного
засобу. Натомість, відповідач 1, утримуючи автомобіль без належних правових
підстав, відмовляється повернути автомобіль власнику, чим порушує його право власності.

Відповідно
до статті 51 Кримінального кодексу України конфіскації, як вид покарання, може
бути застосована саме до особи, визнаної винною у вчиненні злочину.

Статтею
59 Кримінального кодексу України передбачено, що конфіскація, як майнова санкція,
може бути застосована лише до власника майна і лише щодо майна, яке йому
належить.

З
матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки „Ауді А6” (номер кузова
НОМЕР_2) конфіскований відповідно до вироку місцевого суду Городнянського
району Чернігівської області від 26.01.2002 р. №1-55, згідно з яким гр. ОСОБА_1
засуджено за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 15-201 ч. 2 та 358 ч. 1 КК
України, та зазначений автомобіль конфісковано у власність держави.

Слід
також зазначити про те, що відповідно до роз'яснення Верховного Суду України
від 19.09.2000 р. „Про практику застосування судами конфіскації майна”
конфіскація майна, як різновид додаткового кримінального покарання полягає в
примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна,
яке є особистою власністю засудженого.

Пунктом
8 вищезазначеного роз'яснення Верховного Суду України передбачено, що при
розгляді позову про виключення майна з опису після виконання вироку про його
конфіскацію суд, визнавши позов обгрунтованим, постановляє рішення про
виключення майна з опису і одночасно вирішує питання про повернення його в
натурі, якщо воно передано відповідній організації безоплатно.

Статтею
388 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно було набуте
безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати (тобто не мала
правомочностей по розпорядженню майном), власник має право витребувати його від
добросовісного набувача у всіх випадках.

Враховуючи
вищезазначені обставини, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Клопотання
відповідача 1 про припинення провадження у справі, у зв”язку з тим, що спір не
підлягає вирішенню в господарських судах України, не підлягає задоволенню,
виходячи з наведеного нижче:

-згідно
зі статтею 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та
організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених
цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням;

-стаття
3 Цивільного кодексу України серед засад цивільного законодавства зазначає
судовий захист цивільного права та інтересу;

-у
господарських судах мають вирішуватися усі спори, що виникають з господарських
договорів між суб'єктами господарювання і органами державної влади і місцевого
самоврядування;

-стаття
12 ГПК України передбачає, що господарським судам підвідомчі справи про
банкрутство, справи за заявами органів Антимонопольного комітету України,
Рахункової палити, а також справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у
спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, крім
виключного переліку справ;

-виходячи
з наведеного вище, господарський суд прийшов до висновку, що даний спір
підвідомчий на загальних підставах господарським судам, оскільки у даному
випадку наявні всі ознаки, наведені у статті 3 ГПК України, а саме: участь у
спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного законодавства; відсутність у законі норми, що прямо
передбачає вирішення даного спору судом іншої юрисдикції;

-посилання
відповідача 1 на те, що даний спір повинен вирішуватися у порядку
адміністративного судочинства України є недоцільним, оскільки відповідно до
статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий
спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює
владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень. Справою адміністративною юрисдикції може бути
переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома
(кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків
у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці
суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного
суб'єкта. У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого
суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами
Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної
юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом. У
даному випадку відповідачі, як органи державної влади, не здійснювали владні
управлінські функції по відношенню до позивача, а тому даний спір підвідомчий
саме господарським судам.

Заяви
позивача про вжиття господарським судом заходів до забезпечення позову не
підлягають задоволенню, осікли статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. У даному випадку це стосувалося позивача, який мав би
довести наявність обставин, визначених статтями 66, 67 ГПК України. Такі докази
позивачем не доведені та господарському суду не надані, а тому у господарського
суду відсутні правові підстави для задоволення зазначених заяв.

Відповідно
до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи
викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Зобов”язати Новозаводський відділ
державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (інд.
14030, м. Чернігів, вул. Шевченка, 118) виключити автомобіль марки „Ауді А6”
(номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2) з акту опису та арешту майна від
09.04.2002 р. серії АА №247111, що був накладений у порядку виконання вироку
місцевого суду Городнянського району Чернігівської області у справі №1-55 від
26.02.2002 р. Видати наказ.

3.          Зобов”язати Міністерство юстиції
України (інд. 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) повернути на користь
Страхувального акціонерного товариства „Алліанс Ферзіхерунгс -АГ” (інд. 12435,
Німеччина, Берлін, АН ден Трептоверс, 3) автомобіль марки „Ауді А6” (кузов
НОМЕР_2). Видати наказ.

4.          Стягнути з Міністерства юстиції
України (інд. 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) на користь Страхувального
акціонерного товариства „Алліанс Ферзіхерунгс -АГ” (інд. 12435, Німеччина,
Берлін, АН ден Трептоверс, 3) 42 (сорок дві) грн. 50 коп. витрат по сплаті
держмита та 59 (п'ятдесят дев'ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Видати наказ.

5.          Стягнути з Новозаводського відділу
державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (інд.
14030, м. Чернігів, вул. Шевченка, 118) на користь Страхувального акціонерного
товариства „Алліанс Ферзіхерунгс -АГ” (інд. 12435, Німеччина, Берлін, АН ден
Трептоверс, 3) 42 (сорок дві) грн. 50 коп. витрат по сплаті держмита та 59
(п'ятдесят дев'ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу. Видати наказ.

6.          Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

7.          Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

О.В.
Мандриченко

Суддя
Мандриченко О.В.