ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2008 р. Справа № 11/175-07

вх. № 13091/4-11

Суддя господарського суду Черленяк М. І.

при секретарі судового засідання Шипілов А. Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Телешек Г. А.,

відповідача - не з"явився,

розглянувши справу за позовом ТОВ фірма "Тагіт", м. Харків

до ТОВ "Мегатрейд - Нова", м. Харків

про зобов'язання надати копії документів

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ фірма „Тагіт” - звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ „МЕГАТРЕЙД-НОВА” (відповідач по справі) про зобов’язання відповідача надати ТОВ фірмі „Тагіт” належним чином завірені копії певних документів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ненадання документів відповідачем перешкоджає позивачу правильно нарахувати податок на додану вартість за договором № 36/09/07 від 01.07.2007 року.

В призначеному 10 січня 2007 року судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив суд позов задовольнити. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, явку свого представника в призначене судове засідання не забезпечив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільним розглянути спір за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України. Розглянувши матеріали справи та вислухавши представника позивача, суд встановив наступне.

01.07.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 36/09/07. 17.09.07 року позивач звернувся до відповідача з листом (аркуш справи 8), в якому просив надати для правильного нарахування податку на додану вартість за вказаним договором такі документи: копію свідоцтва про державну реєстрацію, копію довідки про взяття на облік як платника податків, копію свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість, копію довідки про включення до єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, копію наказу про призначення на посаду директора, копію статуту.

Відповідач листом від 27.11.2007 року відмовив позивачу надати вище перелічені документи (аркуш справи 9), обґрунтувавши таку відмову відсутністю у чинному законодавстві обов’язку відповідача надавати запитувані документи.

Як вбачається з матеріалів, необхідність отримання зазначених документів обґрунтована позивачем необхідністю правильного нарахування податку на додану вартість.

Відповідно до встановленого порядку обчислення і сплати податку, зокрема пункту 7.2.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (з подальшими змінами та доповненнями), платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити відповідні обов’язкові встановлені законом реквізити. Відповідно до пункту 7.2.6 вказаної статті, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника. Інших документів, як вбачається зі змісту зазначеного закону, від платника податку для нарахування податку на додану вартість не вимагається.

Таким чином, платник податку зобов'язаний надати покупцю лише податкову накладну. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були надані позивачу для нарахування податку на додану вартість податкові накладні у відповідності до приписів зазначеної вище правової норми.

На підставі системного аналізу норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що жодним іншим чинним нормативно-правовим актом, за винятком наведеної норми Закону України „Про податок на додану вартість”, не передбачено обов’язку контрагента надавати статутні або інші документи для цілей нарахування податку на додану вартість. Визначені ж обов’язкові документи, необхідні для нарахування податку на додану вартість, відповідачем на вимогу позивача були надані.

Відповідно до частини 1 статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Оскільки жодним чинним нормативно-правовим не передбачено обов’язку відповідача надавати позивачу зазначені документи, така вимога позивача не ґрунтується на приписах чинного законодавства України.

Зазначені обставини справи дають підстави суду дійти висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки вони позбавлені фактичного та правового обґрунтування, в зв’язку з чим в задоволенні позову суд відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписано 14 січня 2008 року.

Суддя