ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.02.2008                                                              Справа № 18/247

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Стеатит”, м. Перечин

до Товариства з обмеженою відповідальністю „УКСІЛ”, м. Перечин

про визнання недійсним п. 7.1.6., п.7.1.7, а також п.1.1. в частині, що стосується земельної ділянки договору купівлі-продажу від 15.05.2007 року, а також визнання такими, що неукладений додаток №1 до договору купівлі-продажу від 15.05.2007 р. між ВАТ „Стеатит” та ТОВ „УКСІЛ”,

Суддя господарського суду –Кривка В.П.

представники:

Позивача –не з’явився;

Відповідача – Марамигін П.В., адвокат, довіреність від 18.09.2007 року;

СУТЬ СПОРУ: Відкритим акціонерним товариством „Стеатит”, м. Перечин заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю „УКСІЛ”, м. Перечин про визнання недійсним п. 7.1.6., п.7.1.7, а також п.1.1. в частині, що стосується земельної ділянки договору купівлі-продажу від 15.05.2007 року, а також визнання такими, що неукладений додаток №1 до договору купівлі-продажу від 15.05.2007р. між ВАТ „Стеатит” та ТОВ „УКСІЛ”.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 06.12.2007 року було порушено провадження у справі № 18/247 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Стеатит”, м. Перечин до Товариства з обмеженою відповідальністю „УКСІЛ”, м. Перечин про визнання недійсним п. 7.1.6., п.7.1.7, а також п.1.1. в частині, що стосується земельної ділянки договору купівлі-продажу від 15.05.2007 року, а також визнання такими, що неукладений додаток №1 до договору купівлі-продажу від 15.05.2007 р. між ВАТ „Стеатит” та ТОВ „УКСІЛ”.

Ухвалами господарського суду від 21.12.2007 року, 15.01.2008 року та 29.01.2008 року позивача було зобов’язано подати господарському суду письмові пояснення по суті спору з нормативним обґрунтуванням заявлених вимог.

Заявником було подано письмову заяву від 21.12.2007 року про відкладення спору з метою врегулювання спору в позасудовому порядку, яку судом було задоволено. Надалі на неодноразові вимоги суду щодо надання відповідних підтверджуючих документів по суті спору та письмових пояснень з підтверджуючими документами, позивачем виконані не були, причин неявки в судові засідання від 29.01.2008 року та 04.02.2008 року повідомлено не було, при цьому ухвалами суду явку уповноважених представників сторін було визнано обов’язковою.

Враховуючи, що позивач не виконав зазначених в ухвалах вимог суду, витребуваних документів та доказів не подав, явку у судові засідання 29.01.2008 та 04.02.2008 року свого уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог суду не повідомив, свою позицію щодо суті спору не висловив, тому дані обставини суд розцінює як неподання позивачем без поважних причин витребуваних судом матеріалів, необхідних для вирішення спору та нез’явлення позивача на виклик господарського суду і його нез’явлення перешкоджає вирішенню спору.

Нез’явлення позивача на виклик господарського суду і його нез’явлення перешкоджає вирішенню спору, неподання ним витребуваних судом документів необхідних для вирішення спору по суті є підставою для залишення позову без розгляду, тому відповідно до ч.1 п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України позов підлягає залишенню без розгляду .

Між тим, 29.01.2008 року на адресу господарського суду надійшла письмова заява відповідача про врахування при вирішенні зазначеної справи понесених ТОВ „Укрсіл” судових витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 22 500 грн.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судової витрат входить оплата послуг адвоката. Відповідно з ч. 3 ст. 48 цього ж кодексу витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". В контексті цих норм судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

У п. 10 роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 року № 02-5/78 „Про деякі питання практики застосування розділу 6 Господарського процесуального кодексу України” ( в редакції роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 31.05.02р. № 04-5/609 „Про внесення змін і доповнень і про визнання такими, що втратили чинність деяких роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України”) зазначається, що витрати позивачів та відповідачів, пов’язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об’єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг. При цьому у п. 12 цього ж роз’яснення зазначається, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім державного мита, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема ціни позову, може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Заявлені відповідачем судові витрати з оплати послуг адвоката підтверджені належними доказами, зокрема копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю уповноваженого представника, договором про надання юридичних послуг, узгодженим актом надання обумовлених договором послуг, платіжними дорученнями про їх оплату (а.с. 43-48).

За таких обставин, враховуючи суть та обставини спору, обсяг виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг у даній справі, беручи до уваги співрозмірність та розумність судових витрат, а також те, що з огляду на неявку позивача та невиконання ним вимог суду, спір по суті не вирішено, керуючись вимогами ст. ст. 44, 48, 49, ч.2 ст. 81 ГПК України суд дійшов висновку про можливість покладення на позивача судових витрат відповідача в розмірі 1 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 48, 49, ч.1 п. 5, ч.2 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов залишити без розгляду.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Стеатит”, м. Перечин, вул. Червоноармійська, 33 Перечинський район (ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „УКСІЛ”, м. Перечин, вул. Червоноармійська, 33 Перечинський район (ідентифікаційний ) суму 1 000 (Одна тисяча) грн. витрат на послуги адвоката.

Суддя В.Кривка