ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

21.02.2008

Справа №2-5/17039-2007

За позовом – Кримського аграрно-виробничого підприємства «Кримшовк», м. Сімферополь

До відповідача – Сімферопольської міської ради, м. Сімферополь

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Сімферопольського міського управління земельних ресурсів, м. Сімферополь

Про визнання протиправною бездіяльність та спонукання до виконання певних дій.

Суддя М.П.Гаврилюк

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Коновалов Б.П. – предст., дов. від 06.07.2007 року.

Від відповідача – Медарь Н.В. – ю/к., дов. № 24/01-55/2325 від 07.11.2007 року.

Від третьої особи – Кошман О.О. – юрист, дов. від 03.09.2007 року.

Сутність спору:

Кримське аграрно-виробниче підприємство «Кримшовк», м. Сімферополь звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача - Сімферопольської міської ради, м. Сімферополь за участю третьої особи Сімферопольського міського управління земельних ресурсів, м. Сімферополь, та просить суд визнати протиправною бездіяльність в частині невиконання зобов’язань по оформленню прав постійного користування позивачем земельною ділянкою площею 1, 5787 га, розташованою за адресою: м. Сімферополь, 33 та зобов’язати Сімферопольську міську раду оформити право постійного користування КП «Кримське аграрно-виробниче підприємство «Кримшовк» земельною ділянкою площею 1, 5787 га, розташованої за адресою: м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 33, у межах, які винесені в натуру, і видати державний акт за встановленою формою на право постійного користування цією земельною ділянкою.

В процесі розгляду справи, позивач уточнив позовні вимоги та просить суд визнати протиправною бездіяльність в частині не прийняття рішення по оформленню прав постійного користування позивачем на земельну ділянку площею 1, 5787 га, розташовану за адресою: м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 33; зобов'язати відповідача винести рішення, яким доручити Сімферопольському міському управлінню земельних ресурсів оформити й видати позивачу державний акт на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 1, 5787га, у границях, які винесені в натуру, за адресою: м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 33; внести зміни в облік та перерозподіл земель міста.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він фактично є землекористувачем земельних ділянок, розташованих за адресою м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 33, а саме:

-          площею 0,9719 га – землі промисловості;

-          площею 0,2168 га – землі рекреаційного призначення;

-          площею 0,3902 га – землі житлової забудови,

Загальна площа земельних ділянок становлять 1,578720 га, та позивач набув право користування на підставі рішення Виконавчого комітету Кримської обласної Ради депутатів трудящих від 26.03.1946р. № 435, виконавчого комітету Кримської обласної ради трудящих від 24.04.1951р. № 285-р, виконавчого комітету Сімферопольської міської ради депутатів трудящих № 2 від 22.01.1952р., виконавчого комітету Сімферопольської міської ради депутатів трудящих № 749 від 22.08.1962р. у межах їхніх повноважень, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Земельним кодексом Української РСР від 08.07.1970р.

Позивач вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України набув право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, однак з моменту придбання прав користування земельною ділянкою і дотепер не засвідчив права користування земельною ділянкою та не одержав акт на право постійного користування.

З метою усунення цих недоліків позивач звернувся до Сімферопольської міської ради із проханням про оформлення та видачу Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, однак це клопотання залишено без розгляду та задоволення.

Відповідач - Сімферопольська міська рада – позов не визнав, при цьому пояснив, що позивачем не звертався належним чином за оформленням права користування земельною ділянкою.

Третя особа – Сімферопольське міське управління земельних ресурсів надав суду пояснення щодо сутності спору та пояснила, що враховуючи те, що на території м. Сімферополя розмежування земель державної та комунальної власності не проведено, повноваження власника щодо володіння, користування та розпорядження землями на території м. Сімферополя, крім земель, переданих в приватну власність, здійснює Сімферопольська міська рада, тобто прийняття рішення щодо оформлення права постійного користування спірною земельною ділянкою позивачем входить до компетенції Сімферопольської міської ради. Також третя особа пояснила, що ніякої документації щодо оформлення вказаної земельної ділянки КАВП «Кримшовк» щодо нього не надходило.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 1 Рішення Виконавчого комітету Кримської обласної Ради депутатів трудящих від 26.03.1946р. № 435 було вилучено від розплідника КП КАВП «Кримшовк», які використовувалися за прямим призначенням, площею 3,0га та залишено розпліднику 8,85га, із них для індивідуальних городів робочих та службовців 1,45га.

Розпорядженням Виконавчого комітету Кримської обласної ради депутатів трудящих № 285-р від 24.04.1951р. відновлено в користування КП КАВП «Кримшовк» земельну ділянку на площі 11,85га.

Відповідно до § 6 «Про відведення земельної ділянки для тимчасового користування КП КАВП «Кримшовк» рішенням Виконавчого комітету Кримської обласної ради депутатів трудящих від 05.01.1952р. було вирішено: відвести для тимчасового користування Кримшовку земельну ділянку, зайняту ним під тутовий розплідник, без права забудови з урахуванням в подальшому, відповідно Генерального плану міста, забудови та створення міського парку.

25.12.1997р. підприємством «Вега» проведено встановлення зовнішніх меж фактично зайнятої земельної ділянки, за адресою: м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 33 та визначення його площі підприємством «Кримшовк», про що складений акт, в якому вказано, що проведено встановлення меж в натурі земельної ділянки, зайнятої підприємством «Кримшовк», загальна площа земельної ділянки відповідно до проведеної інвентаризації склала – 15787 м2, в ній виділені наступні ділянки:

- житлова забудова - 0,3902 га;

- зелені насадження – 0,2158 га;

- пожежний водойм – 0,0080 га;

- виробнича база – 0,9637 га.

Листом від 12.04.2005р. вих. № 84 позивач звертався до Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради в який просив дати дозвіл на збір матеріалів для впорядкування питання землекористування, закріплення за КП КАВП «Кримшовк» земельної ділянки, площею 1,58 га, по вул. Севастопольській. 33 у м. Сімферополі, зайняту під виробничими цехами та житловими будинками та видачу Державного акту на право постійного користування.

Листом від 28.03.2006р. вих. № 58, позивач звертався до Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради з клопотанням про надання дозволу на складення проекту відводу та надання земельної ділянки площею 1,6 га.

Листом від 01.08.2006р. вих. № 0137 позивач звернувся до Сімферопольської міської ради з клопотанням прийняти рішення та надати дозвіл на складення проекту відведення земельної ділянки, його затвердження та видачу Державного акта «у зв’язку з відсутністю правовстановлюючих документів» - отримання державного акту на право землекористування.

Вищевказані клопотання позивача залишені відповідачем без задоволення.

Позивач вважає, що відповідачем порушено його право на постійне користування земельною ділянкою та просить суд захистити таке право у спосіб: «зобов’язання Сімферопольську міську раду винести рішення, яким доручити Сімферопольському міському управлінню земельних ресурсів оформити право постійного користування позивачем на земельну ділянку площею 1, 5787 га, розташовану за адресою: м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 33 та зобов'язати відповідача винести рішення, яким доручити Сімферопольському міському управлінню земельних ресурсів оформити й видати позивачу державний акт на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 1, 5787га, у границях, які винесені в натуру, за адресою: м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 33; внести зміни в облік та перерозподіл земель міста».

Суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне:

Порядок оформлення прав постійного користування на земельну ділянку викладений у ст. 92 та ч. 1 ст. 116, ст. ст. 123, 151 Земельного кодексу України, відповідно до яких надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 123 Земельного кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.

У відповідності з ч. 15 ст. 151 Земельного кодексу України матеріали погодження місця розташування об'єкта повинні включати: викопіювання з генерального плану або іншої містобудівної документації населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та умови її відведення.

Як вбачається із листування, що відбулося між позивачем, Виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради та Сімферопольським міським управлінням земельних ресурсів позивач не надавав документів, що передбачені ст. 151 Земельного кодексу України до міської ради .

Щодо посилань позивача, що він придбав право на постійне користування земельною ділянкою на підставі рішення Виконавчого комітету Кримської обласної Ради депутатів трудящих від 26.03.1946р. № 435, виконавчого комітету Кримської обласної ради трудящих від 24.04.1951р. № 285-р, виконавчого комітету Сімферопольської міської ради депутатів трудящих № 2 від 22.01.1952р., виконавчого комітету Сімферопольської міської ради депутатів трудящих № 749 від 22.08.1962р. у межах їхніх повноважень, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Земельним кодексом Української РСР від 08.07.1970р., то слід зазначити наступне:

Позивач не вказує на підставі яких саме норм, що діяли до прийняття Земельного кодексу Української РСР 1970р., він придбав право користування земельною ділянкою.

Рішенням Виконавчого комітету Кримської обласної ради депутатів трудящих від 05.01.1952р. земельна ділянка позивачу надавалася у тимчасове користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

До набрання чинності Земельним кодексом України, земельні правовідносини регулювалися Земельним кодексом Української РСР від 08.07.1970р. та Земельним кодексом Української РСР від 18.12.1990р.

Відповідно до ст. 15 Земельного кодексу Української РСР (1970р.) право безстрокового користування землею виникало у колгоспів. Усі інші суб’єкти земельних правовідносин набували право у тимчасове користування – короткострокове - до трьох років та довгострокове – від трьох до десяти років.

Згідно до ст. 16 Земельного кодексу Української РСР надання земельних ділянок у користування здійснювалося в порядку відведення на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею.

Відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів, та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який на надав земельну ділянку в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчувалося актами, які видавалися після відводу земельних ділянок в натуру. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі. (ст. 20 Земельного кодексу Української РСР).

У відповідності зі ст. 21 Земельного кодексу (1970р.) видача держави актів на право користування землею, а також актів на право довгостроково тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів.

Статтею 22 Земельного кодексу Української РСР заборонено приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею.

У своїх зверненнях до відповідача, позивач вказує на те, що у нього немає акта на право користування земельною ділянкою, і як випливає із Рішення Виконавчого комітету Кримської обласної ради депутатів трудящих від 05.01.1952р. земельна ділянка надавалася у тимчасове користування.

Тобто відповідач був фактичним землекористувачем але на той час, та більш за все на теперішній, не набув право на постійне користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

З огляду на цю норму, суд дійшов висновку, якщо нормами Земельного кодексу Української РСР придбання права на постійне користування було пов’язано з одержанням акту на земельну ділянку, а суб’єкт його не одержав, то він і не придбав права на користування земельною ділянкою, хоча і був фактичним землекористувачем й на теперішній час може придбати таке право за правилами нового Земельного кодексу.

Фактичне користування земельною ділянкою протягом тривалого періоду часу не є підставою набуття права на земельну ділянку юридичною особою.

Тим самим, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення. Рішення оформлено у відповідності зі ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 25 лютого 2008 року.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 82-84 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.