КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2008                                                                                           № 14/121

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Бічуков А.В.

від відповідача - Максимов В.А., Шелудько А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

1.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт»

2. Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.07.2008

у справі № 14/121

за позовом                               Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт"

про                                                  стягнення 3549735,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Чернігівської області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт» до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про стягнення кредитної заборгованості у сумі 2 174 312,33 грн. згідно кредитного договору № 06-07/05.3 від 18.07.2005 р., 790 337,99 грн. заборгованості по процентам, 108 479,54 грн. пені за прострочення сплати процентів, 381 158,38 грн. пені за прострочення сплати заборгованості по кредиту, 3 231,00 грн. комісії за невикористаний ліміт.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 03.07.2008 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт» на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» 610 917,90 грн. заборгованості по процентам, 257,87 грн. комісії за невикористаний ліміт по кредиту, 46 197,01 грн. пені за прострочення сплати процентів, 163 568,92 грн. пені за прострочення сплати заборгованості по кредиту, 8 209,42 грн. державного мита та 27,29 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Зокрема заявник посилається на те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про надання позивачу права продажу предмету іпотеки, не прийняв до уваги ту обставину, що предмет іпотеки на той час перебував під забороною відчуження. Крім того, приймаючи спірне рішення місцевий суд відмовив позивачу у праві на отримання будь-яких документів, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

Зокрема заявник посилається на те, що судом першої інстанції неправомірно нараховані проценти за період з 01.02.2007 р. по 31.05.2008 р.; пеня за прострочення сплати заборгованості по кредиту за період з 19.05.2007 р. по 19.01.2008 р.; пеня за прострочення сплати процентів по кредиту за період з 19.05.2007 р. по 23.06.2008 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2008 р. апеляційну скаргу Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» прийнято до провадження та справу № 14/121 призначено до розгляду на 19.08.2008 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2008 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт» прийнято до провадження та справу № 14/121 призначено до розгляду на 19.08.2008 р.

19.08.2008 р. розгляд справи було відкладено у зв’язку з неявкою представника позивача на 09.09.2008 р. в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

В подальшому у судових засіданнях оголошувались перерви з 09.09.2008 р. на 25.09.2008 р., з 25.09.2008 р. відповідно на 07.10.2008 р.

Розпорядженням В.о. Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/8 від 06.10.2008 розгляд апеляційних скарг у справі № 14/121 доручено колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. - головуючий суддя, суддів Вербицька О.В., Шапран В.В.

У судовому засіданні 07.10.2008 р. було оголошено перерву до 11.11.2008 р. в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/12 від 10.11.2008 у зв’язку з виробничою необхідністю розгляд апеляційних скарг у справі № 14/121 доручено колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. - головуючий суддя, суддів Вербицька О.В., Капацин Н.В.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі; апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 18.07.2005 р. Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» - банк та Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт» - позичальник уклали кредитний договір № 06-07/05.3.

Відповідно до умов даного договору банк зобов’язується надавати позичальнику, а позичальник зобов’язується прийняти, належним використовувати і повернути банку кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 2 500 000 грн. у порядку і на умовах, зазначених в даному договорі (п.1.1 договору).

Надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 18 липня 2005 року (п.1.2.1 договору).

Позичальник у будь-якому випадку зобов’язаний повернути кредит у повному обсязі в термін згідно з графіком погашення заборгованості, згідно Додатку № 1 до даного кредитного договору (п.1.2.2 договору).

За використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 17% річних, при цьому за користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка встановлюється в розмірі 22 % проценти річних (п.1.3.1 договору).

Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

У забезпечення виконання зобов’язань позичальника за даним договором банком приймається: цілісний майновий комплекс (не житлова будівля, склад для прийому, зберігання та відпуску продукції із установкою компаундіровання бензину) загальною площею 357,1 кв.м., що знаходиться за адресою Чернігівська область, Бобровицький район, м. Бобровиця, вул. Червоно партизанська, буд. 79, згідно договору іпотеки № 06-07/05.3 Н від 18.07.2005 р.; майнові права на депозитний вклад Мелещука О.Ф. в сумі 500 000 грн. строком на 1 рік, розміщений АКІБ «УкрСиббанк», згідно договору застави майнових прав № 06-07/05.3 іт, що буде підписаний не пізніше 19.07.2005 р. (розділ 2 договору).

З графіку погашення заборгованості по кредитному договору № 06-07/05.3 від 18.07.2005 р. від 18.07.2005 р. , що є додатком № 1 до кредитного договору вбачається, що відповідач зобов’язувався 18.07.2006 р. та остаточно 18.07.2007 р. повернути отриману суму кредиту в повному обсязі.

Пункт 9.1 кредитного договору від 18.07.2005 р. визначає, що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов’язань за цим договором, відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя (гаранта) чи шляхом стягнення на заставне майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.02.2007 р. по справі № 8/63 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт» про стягнення 2 410 277,42 грн. за рахунок предмета іпотеки, встановлено факт надання позивачем відповідачем кредитних траншів на суму 2 500 000 грн. згідно договору № 06-07/05.3 від 18.07.2005 р., факт неналежного виконання відповідачем зобовязань по кредитному договору щодо сплати кредиту та відсотків та часткове виконання відповідчем зобов’язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків.

Так, вказаним рішенням Господарського суду Чернігівської області стягнуто з відповідача на користь позивача 2 174 312,33 грн. основного боргу по кредиту, 220 611,20 грн. боргу по процентах, нарахованих за період з 01.07.2006 р. по 31.01.2007 р., 12 896,51 грн. пені за прострочення сплати процентів за період 06.0.22006 р. по 29.12.2006 р. та 2 927,62 грн. комісії за недоліміт по кредиту, нарахованої за період 20.07.2006 р. по 31.01.2007 р., звернувши стягнення на цілісний майновий комплекс: не житлову будівлю, склад для прийому, зберігання та випуску продукції із установкою компаундіровання бензину, загальною площею 357,10 кв.м. (з наведенням переліку об’єктів нерухомості), що є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки № 06-07/05.3 Н (не житлові приміщення) від 18.07.2005 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт» та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», посвідченого 18.07.2005 р. приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2026, шляхом надання Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» права продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Іпотека – вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ст. 7 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Суд звертає увагу, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.07.2006 р. по справі № 8/63 не оскаржувалось до інших судів і не визнано не чинним в судовому порядку.

З рішення Господарського суду Чернігівської області по справі № 8/63 вбачається, що позивач самостійно здійснив вибір способу захисту своїх цивільних прав, звернувши стягнення на цілісний майновий комплекс шляхом отримання права продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Враховуючи, що позивач скористався одним із способів захисту своїх прав та інтересів, а саме звернувши стягнення на цілісний майновий комплекс шляхом отримання права продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 2 174 312,33 грн. основного боргу по кредиту, 220 611,20 боргу по процентах, нарахованих за період 01.07.2006 р. по 31.01.2007 р., 2 927,62 грн. комісії за недоліміт по кредиту, нарахованої за період з 20.07.2006 р. по 31.01.2007 р.

За використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 17% річних, при цьому за користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка встановлюється в розмірі 22 % проценти річних (п.1.3.1 договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику згідно умов даного договору, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку (п. 1.3.2 договору).

Нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця. Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання кредитних коштів в перший період, а в наступному – з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються методом «факт/факт», відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 255 від 18.06.2003 р. при цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які не повернуті останнім відповідно до умов даного договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем (п. 1.3.3 договору).

Строк сплати процентів з 01 по 05 число (включно) кожного місця наступного за тим, за який були нараховані проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблено не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту (п. 1.3.4 договору).

В силу ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Таким чином, місцевий суд правомірно частково задовольнив позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 610 917,90 грн. заборгованості по процентам за період з 01.02.2007 р. по 31.05.2008 р.

Позичальник сплачує банку комісію за управління кредитною лінією (за невикористаний ліміт) в розмірі 1,7 % річних. Нарахування комісії здійснюється на день нарахування комісії методом «факт/факт» щомісяця, в останній робочий день поточного місяця. При цьому комісія нараховується на суму невикористаного ліміту кредитної лінії (під сумою невикористаного ліміту сторони розуміють суму, що розраховується як різниця між сумою ліміту кредитної лінії, зазначеної в п.1.1 договору і сумою кредиту, що використовується позичальником) пропорційно кількості днів, протягом дії даного договору. Строк сплати комісії – не пізніше 05 числа кожного місяця, наступного за тим, за який була нарахована комісія. При цьому остаточне погашення комісії за управління кредитною лінією (за невикористаний ліміт) повинно бути здійснене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту (п. 1.3.7 договору).

Позивач просить стягнути з відповідача 3 231 грн. комісії за невикористаний ліміт за період з 20.07.2006 р. по 01.02.2007 р.

Крім того матеріалами справи підтверджується невикористання відповідачем ліміту кредитної лінії з 20.07.2006 р. у розмірі 325 687,67 грн.

Враховуючи, що рішенням Господарського суду чернігівської області по справі № 8/63 було стягнуто з відповідач на користь позивача 2 927,62 грн. комісії за недоліміт по кредиту, нарахованої за період з 20.07.2006 р. по 31.01.2007 р., а за період з 01.02.2007 р. по 17.02.2007 р. сума комісії за невикористаний ліміт складає 257,87 грн., суд обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги, а саме в сумі 257,87 грн. за період з 01.02.2007 р. по 17.02.2007 р.

За порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості (п. 7.1 договору).

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ст. 216 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі (ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати заборгованості по кредиту підлягають частковому задоволенню в сумі 163 568,92 грн. за період 19.05.2007 р. по 19.01.2008 р., а позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати процентів по кредиту підлягають частковому задоволенню в сумі 46 197,01 грн. за період з 19.05.2007 р. по 23.06.2008 р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Проте, в даному випадку, заявниками всупереч вимог вказаної норми закону, не було надано суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційних скаргах.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.07.2008 року у справі № 14/121 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційні скарги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт» підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.07.2008 рокуу справі № 14/121 залишити без змін, а апеляційні скарги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформ-Інжиніринг-Нафтопродукт»- без задоволення.

Головуючий суддя

Судді