ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 січня 2008 р.

№ 15/57

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого -судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. -(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності  фізичної особи ОСОБА_1.

на постанову

Львівського апеляційного
господарського суду від 01.10.07

у справі

№ 15/57

господарського суду

Рівненської області

за позовом

Підприємства облспоживспілки
"Рівненський заготівельно-виробничо-збутовий комбінат"

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності  фізичної особи ОСОБА_1.

про

Застосування наслідків нікчемного
правочину та звільнення нежилого приміщення

за участю представників від:

позивача

Грабовський В.А. (дов. від
14.01.08)

відповідача

ОСОБА_2. (дов. від 10.01.08)

В С Т А Н О В
И В :

Підприємство облспоживспілки
“Рівненський заготівельно-виробничо-збутовий комбінат” звернулося до
господарського суду Рівненської області з позовом про застосування наслідків
нікчемного правочину до договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.06,
укладеного ним з підприємцем ОСОБА_1, та зобов'язання відповідача звільнити
складські приміщення, які знаходяться за адресою: м. Рівне, АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 14.03.07 (суддя Коломис В.В.), залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.10.07 (колегія
суддів у складі: головуючого-судді Краєвської М.В., Мурської Х.В., Давид Л.Л.),
позов задоволено повністю: застосовані наслідки нікчемного правочину до
договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.06, укладеного між сторонами,
зобов'язано відповідача звільнити складські приміщення за адресою: м. Рівне,
АДРЕСА_1.

Судові акти мотивовані тим, що
договір оренди від 01.01.06, який укладений на строк 4 роки, не посвідчений
нотаріально, тому він є нікчемним та не створює для сторін правових наслідків,
відтак, відповідач має звільнити займане ним приміщення.

Не погоджуючись судовими актами у
справі, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просить їх скасувати, в позові відмовити, посилаючись на
існування рішення господарського суду Рівненської області від 15/178, яке
набрало законної сили, про визнання спірного договору дійсним.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом
першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.01.06 між сторонами у справі укладений договір оренди
нежитлового приміщення, згідно з яким позивач у строк до 01.01.10 за актом
прийому-передачі від 01.01.06 передав підприємцю ОСОБА_1. складські приміщення,
загальною площею 170 кв.м.

Відповідно до ч.2 ст.793 ЦК
України, договір найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному
посвідченню. Сторони, уклавши договір на чотири роки, вимоги закону про його
нотаріальне посвідчення не виконали.

На підставі цих фактів, та
керуючись ст. 215 Цивільного кодексу України, суди обох інстанцій прийшли до
висновку, що договір оренди є нікчемним правочином, а відтак, недійсним, і має
бути припиненим на майбутнє. Тому
відповідач повинен повернути все отримане за спірним правочином,
зокрема, нерухомість, надану йому у користування.

Втім, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає за необхідне зазначити, що відповідно до
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення”, викладених у
пункті 1 постанови від 29.12.76 № 11, обґрунтованим визнається рішення, в якому
повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду
про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають  дійсності і підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судові акти цим вимогам не
відповідають, оскільки суди не звернули уваги на те, що рішенням господарського
суду Рівненської області від 20.06.07 у справі №15/178, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.07, спірний
договір оренди нежитлового приміщення від 01.01.06 визнаний дійсним. В той же
час, вирішуючи даний спір з таким же суб'єктним складом, як у справі №15/178,
суди виходили з недійсності цього правочину. Вказані висновки судів суперечать
принципам об'єктивності та справедливості, а також ст.ст. 43, 33, 35
Господарського процесуального кодексу України.

Слід зауважити, що не заслуговують
на увагу посилання Львівського апеляційного господарського суду про те, що
судові акти у справі №15/178 про визнання за відповідачем права власності не
можуть бути прийняті до уваги, так як не існували на момент прийняття рішення у
даній справі. Так, предметом спору по справі №15/178 є визнання дійсним
договору оренди, а не визнання права власності, що дає підстави для сумніву в
обізнаності апеляційного суду з
матеріалами справи. Крім того, на момент апеляційного перегляду даної
справи ці судові акти вже існували, і у відповідності з нормами ст. 99, 101
Господарського процесуального кодексу України, мали бути прийняті до уваги
Львівським апеляційним судом. Тому ухвалені у справі судові акти підлягають
скасуванню, а справа -направленню на новий розгляд до місцевого господарського
суду.

При новому розгляді, суду слід
з'ясувати наведені в цій постанові обставини справи, дослідити наявні у справі
докази, дати їм, та доводам сторін належну правову оцінку та ухвалити законне
та обґрунтоване рішення. Під час нового розгляду справи суду слід врахувати, що
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки
є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
підтвердженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110
Господарського  процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності  фізичної
особи ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення господарського суду Рівненської
області від 14.03.07 та постанову Львівського апеляційного господарського суду
від 01.10.07 у справі № 15/57 скасувати, справу направити на новий розгляд до
господарського суду Рівненської області.

Головуючий - суддя                                                                      В.
Дерепа

Судді
Б. Грек

Л. Стратієнко