СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" січня 2008 р.
Справа  № 15/343

За позовом: підприємець ОСОБА_1

до відповідача 1: підприємця
ОСОБА_2  та

до відповідача 2: Ягодинської
митниці (м. Ягодин, станція Ягодинська)

про визнання права власності на
транспортні засоби та зобов'язання вчинити дії

Суддя Коломис В.В.

Секретар судового засідання
Михалевська Л.В.

В судовому засіданні приймали
участь:

Від позивача: ОСОБА_3 -довіреність
від 08.10.2007 р.

Від відповідача 1: не з'явився

Від відповідача 2: Гром С.Ф.
довіреність б/н від 02.11.07 р.

Статті 20, 22 ГПК України
роз"яснено

Суть спору:
Позивач -підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до  підприємця ОСОБА_2 та Ягодинської митниці (м.
Ягодин, станція Ягодинська) про визнання права власності на транспортні засоби
- автомобіль марки EDES BENZ 303», 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1,
кузов НОМЕР_2, зеленого кольору та автомобіль марки BENZ 303», 1998 року
випуску, державний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4, зеленого кольору та
зобов'язання Відповідача 2 вчинити певні дії, а саме: здійснити нарахування
митних платежів у встановленому законом порядку для проведення митного
оформлення транспортних засобів та провести випуск у вільний обіг на території
України дані транспортні засоби.

На думку Позивача, Відповідач 1,
ухиляючись від сплати орендної плати за орендовані транспортні засоби згідно
договору оренди від 01 вересня 2007 р., оспорює його право власності на них. Як
зазначив Позивач, Відповідач 1, обґрунтовуючи свої дії, вказав на те, що спірні
транспортні засоби під час їх експлуатації було вилучено органами ІДПС №1 ВДАІ,
відтак, останній не визнає права власності на транспортні засоби за Позивачем,
оскільки під час складання протоколу огляду і затримки йому було повідомлено
про скасування реєстрації даних автомобілів через відсутність документів, що
підтверджують проведення їх митного оформлення.

Зважаючи на це, Позивач, з метою
проведення митного оформлення спірних транспортних засобів, просить суд
зобов'язати Відповідача 2 здійснити нарахування митних платежів та провести їх
випуск у вільний обіг на території України.

Представник Позивача безпосередньо
в судовому засіданні повністю підтримала
позовні вимоги.

Відповідача 1 - підприємець ОСОБА_2
в судове засідання не з'явився. При цьому,
подав  клопотання про  розгляд справи без його участі, оскільки
останній повністю визнав заявлені позовні вимоги та повідомив про відсутність
будь-яких заперечень щодо предмету спору.

Відповідача 2 - Ягодинська
митниця  позовні вимоги не визнає у
зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. На думку Відповідача 2,  останній не може виступати в якості
відповідача по даній справі, оскільки за територіальною підвідомчістю не може
здійснити митне оформлення спірних транспортних засобів та, відповідно,
випустити останні у вільний обіг.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх
сукупності, двши цьому достатню і об"єктивну оцінку, суд прийшов до
висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

При
цьому суд встановив та врахував таке.

Підприємець ОСОБА_1 (Позивач)
придбав транспортні засоби -автомобіль марки BENZ 303», 1998 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, зеленого кольору та автомобіль
марки  BENZ 303», 1998 року випуску,
державний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4, зеленого кольору та провів їх державну
реєстрацію, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного
засобу серії НОМЕР_5 від 04 серпня 2005 р. та свідоцтвом про державну
реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 13 серпня 2005 р.(а.с.13-14).

01 вересня 2007 року між Позивачем та
Відповідачем 1 був укладений договір оренди вищезазначених транспортних засобів
(а.с.15), на виконання умов якого Позивачем за Актом прийому-передачі
транспортних засобів від 01.09.07 р. було передано Відповідачу 1 в строкове
платне користування спірні автомобілі (а.с.16).

В свою чергу, Відповідач 1, як
орендар рухомого майна, зобов"язувався щомісячно сплачувати орендодавцю
орендну плату в розмірі 1000,00 грн. на місяць. При цьому, перший платіж по
орендній платі орендар зобов"язаний був здійснити до 05 вересня 2007
р.(п.3.2.1 Договору).

В зв"язку з непроведенням
розрахунків у визначений договором строк, 10 вересня 2007р. Позивач звернувся
до Відповідача 1 з відповідною вимогою (а.с.17).

При цьому, Відповідачем 1 15.09.07
р. надано відповідь про відмову від сплати орендної плати за користування
автомобілями, оскільки їх було вилучено згідно протоколу огляду і затримки
транспорту від 09 вересня 2007 р, складеного інспектором -сержантом міліції
Соколиком О.Ф. та протоколом огляду і затримки транспорту від 09 вересня 2007
р. При цьому, Відповідач 1 висловив сумніви, щодо права власності Позивача на
орендовані транспортні засоби (а.с.18).

Як встановлено судом, дані
протоколи, на підставі яких скасовано реєстрацію транспортних засобів, були
складені органами ІДПС №1 ВДАІ через відсутність документів, що підтверджують
проведення митного оформлення автомобілів (а.с.11-12).

Враховуючи викладене та зважаючи,
що договір оренди транспортних засобів від 01 вересня 2007 р. був укладений
сторонами відповідно до чинного законодавства, а сторони при його укладенні
досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий договір є дійсним. Відтак,
взяті сторонами  зобов'язання по даному
договору мають виконуватися належним чином відповідно до ст.526 ЦК України та
ст.193 ГК України, згідно з якими зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов  договору  та
вимог    Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться.

При цьому, посилання Відповідача 1
на те, що в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують митне оформлення
спірних транспортних засобів, останній не повинен виконувати обов'язок по
сплаті оренди, відтак  оспорює право власності
Позивача на транспортні засоби, не заслуговують на увагу, оскільки Позивач є
добросовісним набувачем автомобілів та, відповідно,  їх власником.

Безпосередньо в судовому засіданні
Позивачем були надані докази, що підтверджують його право власності на спірні
автомобілі, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК
України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Натомість, зазначене свого
підтвердження на момент розгляду справи не знайшло.

Відповідно до ст.16 ЦК України,
серед інших способів захисту порушеного права є визнання такого права.

Відповідно до ст.392 ЦК України,
власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК
України кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Натомість, доводи, на які посилався Відповідач 1 є безпідставними,
необґрунтованими та надуманими, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Щодо позовних вимог до Відповідача
2 в частині зобов"язання вчинити дії по нарахуванню митних платежів та
випуску у вільний обіг на території України спірних транспортних засобів,
останні не підлягають до задоволення, оскільки згідно з Єдиною автоматизованою
інформаційною системою Держмитслужби України факту митного оформлення спірних
транспортних засобів на Ягодинській митниці не зареєстровано. На даній митниці
відсутня інформація щодо факту перетину вищевказаними автомобілями митного
кордону України саме на її митній території.

При цьому, відповідно до п.1.7
Положення про Ягодинську митницю, затвердженого Наказом Державної митної служби
України від 23.06.05 р. за № 574, зоною діяльності митниці є Шацький,
Любомльський, Володимир-Волинський та Іваничівський райони Волинської області.
Як вбачається, місцезнаходження позивача - м.Луцьк, відповідно не відноситься
до зони діяльності Відповідача 2.

Враховуючи викладене, та зважаючи,
що позивач згоди на заміну неналежного відповідача належним відповідно до ч.2
ст.24 ГПК України суду не надавав, з відповідним клопотанням про це до суду не
звертався, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Судові витрати, передбачені ст.44
ГПК України і понесені позивачем, в зв"язку з зверненням до суду за
захистом порушеного права, на підставі ст.49 ГПК України покладаються на
Відповідача 1.

Керуючись ст.ст.24, 49, 80 п.1-1,
82-85 Господарського Процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Визнати за підприємцем ОСОБА_1
право власності на транспортні засоби - автомобіль марки BENZ 303», 1998 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, зеленого кольору та автомобіль
марки BENZ 303», 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4,
зеленого кольору.

2.В решті - провадження у справі
припинити.

3.Стягнути з підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_7) на користь підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_8)
203 (двісті три) грн. 00 коп. понесених судових витрат.

Видати
наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя
Коломис В. В.

підписано
"22" січня 2008 р.