ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 207
УХВАЛА

04.09.2008

Справа
№2-2/6545-2008

За позовом: СПД ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

До відповідача: ВАТ
«Крименерго» Сімферопольської міської електричної мережи (95620, м.
Сімферополь, вул. Київська, 74/6)

Про визнання недійсним та
відміну протоколу

Суддя Толпиго В.І.

Представники сторін:

Від позивача : ОСОБА_1 -
представник по довіреності  від
19.05.2008 р., довіреність у справі.

Від відповідача : Дяченко
Т.В. - ю/к, довіреність у справі.

Суть спору:

Позивач звернувся до
Господарського суду АР Крим із позовом до відповідача про визнання недійсним та
відміну протоколу комісії з розгляду актів про порушення ПВЕЕ № 452 від
03.11.2006 р.

Позовні вимоги мотивовані
тим, що 25.10.2006 р. представниками ВАТ «Крименерго» Сімферопольської міської
електричної мережи було складено акт № 101847 від 25.10.2006 р. про порушення
ПВЕЕ за адресою:АДРЕСА_1 Згідно якого позивачем допущено порушень ПВЕЕ  та зроблено перерахунок об'єму споживаної
енергії. Також були проведені нарахування за один рік у сумі 19606,47 грн.
Позивач з даним рішенням не погоджується та вважає його незаконним, що і стало
підставою для звернення позивача із позовною заявою до суду.

Представник  відповідача у судовому засіданні, яке
відбулося 27.06.2008 р., надав суду відзив на позовну заяву  № 10/1517 від 24.6.2008 р, у якому вказує на
те, що згідно договору № 5597 , укладеного між сторонами 03.4.2006 р., сторони
взяли на себе зобов'язання керуватися ПВЕЕ. Однак, позивач порушив вимоги
договору, що підтверджено актом № 101847 від 25.10.2006 р. Згідно перерахуванню
за актом, позивач заборгував ВАТ «Крименерго» Сімферопольської міської
електричної мережи 19 606,47 грн. Також у своєму відзиві на позов відповідач
вважає, що вибраний позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачений
ні законом, ні договором. Тому відповідач у своєму відзиві на позов просить суд
припинити провадження у справі відповідно до п.1 ст.80 ГПК України, у зв'язку
із тим що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не підвідомчий
господарським судам.

Розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Позивач звернувся до
господарського суду АР Крим із позовом про визнання недійсним та відміну
протоколу комісії по розгляду актів про порушення ПВЕЕ № 452 від 03.11.2006 р.

Відповідно до п.1 ст. 12 ГПК
України Господарським судам підвідомчі: 1)
справи  у  спорах,
що  виникають  при
укладанні, зміні, розірванні  і
виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з
інших підстав, крім:  спорів про
приватизації державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні
стандартів  та  технічних умов;   спорів про
встановлення цін на продукцію (товари),
а також тарифів на послуги
(виконання  робіт),  якщо
ці  ціни  і
тарифи відповідно  до  законодавства не можуть бути встановлені за
угодою сторін;  спорів, що  виникають
із   публічно-правових   відносин
та віднесені   до   компетенції
Конституційного   Суду  України
та адміністративних судів;   інших
спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших органів.

У зв'язку із
вищенаведеним, суд вважає, що відповідно до ст. 12 ГПК України, спір про
визнання недійсним та відміну протоколу комісії по розгляду актів про порушення
ПВЕЕ № 452 від 03.11.2006 р.

Це підтримує Вищій
господарський суд України, що виклав у Постанові № 37/143-07 від 14.02.2008р. у
якої вказав на те, що за змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способі захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК
України. Одним із таких способів, як указано у пункті 10 частини 1 названої
вище статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також
встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,
що встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 20 ГК
України серед актів, визнання незаконними які передбачено статтею 16 ЦК
України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання
та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів
захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів
інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні
інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто за змістом вказаної норми
господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про
визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів
господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів
мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи
припиняються з прийняттям такого акту.

Оскаржене рішення та
протокол, яким воно оформлено за своїми ознаками до таких актів не відносяться,
оскільки не носить характеру обов'язкових до виконання ненормативних актів, а є
лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання
Правил користування електричною енергією.Відповідно воно не є одностороннім
правочином, оскільки не єпідставою для набуття, зміни чи припинення цивільних
прав та обовязків. Тобто, оскаржений акт може бути використаний у якості доказу
у разі звернення з позовом до суду відповідачем і підлягає оцінці судом у
відповідності з вимогами статті 43 ГПК України.

За таких обставин, спори такої категорії не
підлягають вирішенню у господарському суді, оскільки по суті така вимога спрямована
на встановлення факту, що має значення при поновленні порушеного права або при
захисті охоронюваного законом інтересу. Цей факт може встановлюватися судом
лише у разі вирішення спору про право цивільне або господарське.

З огляду на
вищевикладене, суд вважає за необхідне
провадження у справі припинити відповідно до  п.1 ст. 80 ХПК України у зв'язку з тим, що
спор не підлягає розгляду в господарських судах
України.

Відповідно до п.3 ст.8
Декрету Кабінету Міністрів «Про держмито», у випадку коли справа не підлягає
розгляду в господарському суді, держмито підлягає поверненню, у зв'язку із чим,
суд вважає за необхідне видати наказ про повернення держмита.

Також, суд вважає за
необхідне повернути позивачу 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу відповідно до п.13 «Порядку оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом
цивільних та господарських справ».

Керуючись п.1 ст. 80, ст.
86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

1.          Провадження у справі припинити у зв'язку
з тим, що спор не підлягає розгляду в господарських судах України.

2.          Повернути СПД ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) ІНН
НОМЕР_1) з держбюджету України (р/р НОМЕР_2; одержувач: Держбюджет м.
Сімферополь, код платежу 22090200, ЕДРПОУ 34740405, Банк - ГУ ДКУ в АРК м.
Сімферополь, МФО 824026 або із іншого розрахункового рахунку) держмито в
розмірі 85грн.

3.          Повернути СПД ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) ІНН
НОМЕР_1) з держбюджету України (одержувач: Держбюджет м. Сімферополь, код
платежу 22050000, р/рНОМЕР_3 в УДК в м. Сімферополі ГУ ДКУ в АРК, ЕДРПОУ
34740405, МФО 824026) 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

4.          Видати накази.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Толпиго
В.І.