ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 20/224

27.08.08

За позовом          Комунального підприємства «Міський інформаційний центр»

До                    Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Експобанк»

Про                     стягнення 1 754,58грн.

Суддя В.В. Палій

Секретар Н.С. Молочна

Представники:

Від позивача не з’явився

Від відповідача Перевертун В.Г.- предст. (дов. від 21.07.2008р.)

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про стягнення заборгованості в сумі 1754,58рн. (756,00грн.-пені, 998,58грн.-збитків), яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов’язання за договором №2397 про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій від 16.04.2007р.

У судове засідання 27.05.2008р. представники сторін не з’явились, витребуваних судом документів суду не надали.

До позовної заяви позивачем додано клопотання, у якому позивач просить суд здійснити розгляд справи без участі представника позивача, у зв’язку з тим, що позивач знаходиться у м. Харкові, що ускладнює явку у судове засідання його представника.

У судовому засіданні 27.05.2008р. клопотання позивача судом не задоволено, оскільки для вирішення спору, який виник між сторонами, суду необхідно дослідити оригінали документів, копії яких додані позивачем до позовної заяви.

У зв’язку з неявкою у судове засідання 27.05.2008р. представників сторін та необхідністю витребувати ненадані суду документи, розгляд справи 27.05.2008р. відкладено.

02.06.2008р. судом одержано відзив на позовну заяву від відповідача, відповідно до якого відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.

06.06.2008р. судом одержано додаткові письмові пояснення по справі від позивача.

18.06.2008р. судом одержано додаткові документи по справі від позивача, зокрема, довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якої відповідач змінив організаційно-правову форму з Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Експобанк»на Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Експобанк». Адресою офіційного місцезнаходження відповідача є: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24.

23.06.2008р. судом одержано уточнення позовних вимог, а саме, позивач просить суд стягнути з відповідача 1754,58грн. –заборгованості (756,00грн.-пені, 998,58грн. –витрат на проведення демонтажу спеціальної конструкції). Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 102,00грн. –державного мита, 118,00грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 17,00грн. –витрат позивача на оплату вартості довідки про включення до ЄДР відповідача.

24.06.2008р. судом одержано клопотання від позивача про здійснення технічної фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 24.06.2008р. клопотання позивача судом задоволено.

Представники сторін подали суду спільне клопотання про вирішення спору у справі №20/224 у більш тривалий строк, ніж передбачено п. 1 ст. 69 ГПК України.

З метою підготовки технічних засобів для здійснення технічної фіксації судового процесу та у зв’язку з необхідністю здійснити заміну відповідача його правонаступником, розгляд справи 24.06.2008р. відкладено.

28.07.2008р. судом одержано письмові пояснення від відповідача по суті заявлених позовних вимог.

04.08.2008р. судом одержано заперечення на відзив відповідача від позивача. До заперечень додано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У судовому засіданні 13.08.2008р. клопотання позивача судом задоволено.

У судовому засіданні 13.08.2008р. представник відповідача надав суду письмові пояснення Харківської філії відповідача щодо одержання дозволу на розташування спеціальної конструкції.

У судовому засіданні 13.08.2008р. судом оголошено перерву до 27.08.2008р., з метою виготовлення повного тексту рішення по справі.

Ознайомившись з матеріалами справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

16.04.2007р. між позивачем та відповідачем укладено договір №2397 про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу (користувач) в користування місця, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, згідно Додатку №1, який є невід’ємною частиною договору.

Під користуванням сторони розуміють тимчасове платне використання розповсюджувачем зовнішньої реклами (користувачем) місць, які перебувають у комунальній власності з метою:

-          встановлення на них спеціальних конструкцій, які знаходяться у користувача на законних підставах, та їх використання у формах, не заборонених чинним законодавством, для розміщення зовнішньої реклами;

-          обслуговування спеціальних конструкцій (підтримання в належному стані, наклеювання рекламоносіїв тощо).

Відповідно до п. 1.4. договору місця передаються користувачу згідно Акту прийому-передачі строком: з 16.04.2007р. по 30.06.2007р.

16.04.2007р. сторонами договору підписано Акт прийому-передачі місць до договору №2397 від 16.04.2007р. згідно Додатку №1.

У відповідності до даного Додатку №1 користувачу надано місце для розташування спеціальної конструкції за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126.

Відповідно до п. 3.4.2 договору користувач зобов’язався не розміщувати спеціальні конструкції на місцях, переданих у користування за цим Договором, до отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у встановленому порядку.

Спеціальна конструкція встановлена користувачем на підставі довідки про встановлення пріоритету від 12.04.2007р., оскільки починаючи з 12.04.2006р. на зазначеному місці відповідач здійснив розміщення спеціальної конструкції без укладання договору про надання в користування місць, що знаходяться у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій (Акт на встановлення спеціальної конструкції для розміщення зовнішньої реклами від 12.10.2006р.). Згідно з даним Актом користувач зобов’язався перерахувати на поточний рахунок позивача плату за фактичне користування місцем за період з дати встановлення спеціальної конструкції до дати укладення договору або демонтажу. При цьому користувач зобов’язався не пізніше 12.01.2007р. отримати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем саме щодо розміщення зазначеної спеціальної конструкції у подальшому сторонами укладено договір №2397 від 16.04.2007р.

Проте, відповідач не одержав дозволу на розміщення зовнішньої реклами у встановленому порядку ні на виконання пункту 3 Акту від 12.10.2006р. ні на виконання 3.4.2 договору №2397, хоча здійснив розміщення спеціальної конструкції.

Відповідач надав суду пояснення, відповідно до яких на заяву відповідача позивачем не було видано для оформлення двох примірників дозволу та не визначено заінтересовані органи (особи), з яким необхідно їх погодити.

Проте, зазначені пояснення суд оцінює критично, оскільки договором за погодженням сторін встановлена заборона на розміщення спеціальної конструкції до отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у встановленому порядку.

Відповідно до п. 6.3 договору у разі порушень зобов’язань, передбачених п. 3.4.2 пункту 3.4 розділу 3 Договору, користувач сплачує позивачу пеню у розмірі плати за користування місцями, встановленої п. 4.1 договору, пропорційно часу розміщення спеціальних конструкцій з порушенням зобов’язань.

Як передбачено п. 4.1 договору розмір плати за користування всіма місцями, які надані в користування за цим договором, складає 252,00грн. (без ПДВ) на місяць; ПДВ –20% складає 50,40грн.; загальний розмір плати (з ПДВ) 302,40грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. (ст. 230 ГК України).

Законом щодо окремих видів зобов’язань може бути визначний розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається (ст. 231 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, сторони договору вправі встановити пеню за прострочення не лише грошового зобов’язання, про що зазначає відповідач, але і негрошового зобов’язання.

Ознайомившись із розрахунком штрафних санкцій, який наданий позивачем, суд задовольняє вимогу про стягнення пені відповідно до розрахунку позивача у розмірі 756,00грн. (період порушення –з 16.04.2007р. по 30.06.2007р.)

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 998,58грн. збитків, а саме, витрат позивача на проведення демонтажу спеціальної конструкції.

Відповідно до п. 2.1 договору цей договір набирає чинності з 16.04.2007р. по 30.06.2007р.

Відповідно до п 2.3 Порядку демонтажу, обліку та зберігання спеціальних конструкцій, встановлених на місцях, які перебувають у комунальній власності (Додаток №5 до рішення Виконавчого комітету міської ради від 20.10.2004р. №977) спеціальні конструкції підлягають демонтажу у випадку коли спеціальна конструкція розміщена на місці без згоди власника місця або особи, уповноваженої на надання цього місяця у користування

Згідно з п. 2.4 Порядку демонтаж спеціальних конструкцій здійснюється Комунальним підприємством «Міський інформаційний центр» після направлення розповсюджувачу зовнішньої реклами повідомлення.

У випадку, передбаченому п. 2.3 Порядку демонтаж спеціальних конструкцій здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради.

26.03.2007р. позивач направив на адресу відповідача (Харківської філії) повідомлення №4434 від 16.03.2007р. про звільнення незаконно зайнятого місця розташування рекламного засобу.

Повідомлення було одержано уповноваженою особою відповідача, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

21.08.2007р. позивач надіслав відповідачу (Харківській філії) повідомлення №4156 від 21.08.2007р. про вчинене порушення та повернення позивачу місця розміщення спеціальної конструкції.

Повідомлення було одержано уповноваженою особою відповідача, про що свідчить підпис на повідомленні.

Відповідно до Рішення Харківської міської ради Харківської області від 06.06.2007р. №516 позивачу доручено протягом 3 місяців з дня прийняття рішення здійснити в установленому порядку демонтаж рекламних конструкцій, зокрема, на вул. Плеханівській, 126 у м. Харкові. Зазначене пов’язано з розташуванням рекламної конструкції на місці, яке перебуває у комунальній власності, без одержання згоди власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до Акту проведення демонтажу спеціальної конструкції від 20.09.2007р. підтверджено, що позивачем здійснено демонтаж спеціальної конструкції по вул. Плеханівській, 126 у м. Харкові.

Відповідно до п. 5.4 договору у разі невиконання користувачем вимог позивача щодо звільнення місць, позивач має право здійснити роботи з демонтажу спеціальних конструкцій, що розташовані на займаних користувачем місцях, з наступною оплатою користувачем цих робіт в розмірі фактичних витрат позивача, пов’язаних з вимушеним проведенням робіт з демонтажу і зберігання демонтованих спеціальних конструкцій. Проведення робіт з демонтажу спеціальних конструкцій оформлюється шляхом підписання сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до рахунку-фактури №СФД-000087 від 14.04.2008р. вартість демонтажу спеціальних конструкцій склала 998,58грн., що підтверджується доданими до позовної заяви договорами на здійснення демонтажу спеціальних конструкцій та забезпечення охорони суспільного порядку про проведенні демонтажу спеціальних конструкцій.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов‘язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов‘язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Частиною 1 ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Боржник, який порушив зобов‘язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов‘язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб‘єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв‘язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідальність за порушення зобов‘язання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов:

- протиправної дії чи бездіяльності особи;

- заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи;

- причинного зв‘язку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками;

- вини боржника.

Протиправність дії чи бездіяльності особи полягає у порушенні договірного зобов‘язання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив розміщення спеціальної конструкції на місці, яке перебуває комунальній власності без одержання згоди власника або уповноваженого ним органу (особи). При цьому, на вимогу позивача відповідач не здійснив повернення місця розміщення спеціальної конструкції за Актом приймання-передачі.

Під збитками, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, розуміють, зокрема, витрати, яких особа зазнала. У даному випадку позивач оплатив вартість виконаних відповідачем робіт у більшому розмірі без врахування понижуючих коефіцієнтів.

Про наявність причинного зв‘язку між протиправними діями відповідача та збитками позивача свідчить факт розміщення відповідачем спеціальної конструкції без одержання дозволу та відмова відповідача від добровільного повернення місця розміщення спеціальної конструкції позивачу, що стало підставою для здійснення демонтажу конструкції позивачем.

Щодо вини, то у цивільному праві діє презумпція вини особи, яка вчинила правопорушення. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов‘язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Боржник, який порушив зобов‘язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов‘язання, доказується кредитором. (ч.1-2 ст. 623 ЦК України).

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача 998,58грн. завданих збитків.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст.49 ГПК України покладаються на відповідача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 17,00грн. витрат позивача на оплату довідки про включення до ЄДР відповідача, яка витребовувалась у позивача ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Експобанк»(м. Київ, вул. Золотоустівська, 24; м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24; ) на користь Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» (м. Харків, пр. Леніна, 38, оф. 618, ) 756,00грн.-пені, 998,58грн. –збитків, 17,00грн. - інших витрат, пов’язаних з розглядом справи, 102,00грн.-державного мита, 118,00грн.-витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                           В.В. Палій