ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 18/408-22/226

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників

ВАТ ім. Покришева

Гонтарук М.М. –(дор.№ 33 від 08.02.2008)

АТ"Українська пожежно-страхова компанія"

Стрілко О.В. –(дор.№ 126 від 03.01.2008)

розглянув касаційну скаргу

ВАТ ім. Покришева

на рішення

Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 року

у справі

№ 18/408-22/226 господарського суду м. Києва

за позовом

ВАТ ім. Покришева

до

Акціонерного товариства " Українська пожежно-страхова компанія"

про

про стягнення 10390,54 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 19.09.2007 (суддя: М.Літвінова) в позові про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що спірний договір було укладено на підставі правил № 38 від 11.11.1997, а не правил № 53 від 19.01.2004 на які посилається позивач, оскільки останні були введені в дію лише 01.07.2004 згідно наказу відповідача № 72 від 25.06.2004, сторони в установленому порядку умов договору в частині застосовування правил № 53 від 19.01.2004 не змінювали, отже виплата страхового відшкодування відповідно до правил від № 38 від 11.11.1997, на підставі яких було укладено договір, правомірна.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 (судді: Н.Капацин, Н.Калатай, С.Пашкіна) рішення господарського суду залишено без змін з аналогічних мотивів та підстав.

В обґрунтування висновку щодо застосування правил від № 38 від 11.11.1997 апеляційна інстанція зазначила, що саме їх назва повністю співпадає із назвою правил, про які йде мова у пункті договору страхування.

ВАТ ім. Покришева в касаційній скарзі просить апеляційну постанову та рішення скасувати з підстав порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на ті обставини, що оскільки страховий поліс не містить порядку виплати відшкодування у випадку, коли страхова сума становить лише певну частку вартості застрахованого об'єкта та порядку виплати страхового відшкодування у випадку повної конструктивної загибелі транспортного засобу, тому в спірному випадку необхідно керуватися умовами відповідних правил страхування; господарськими судами неправомірно застосовано до спірних правовідносин сторін правила № 38 від 11.11.1997, оскільки застосуванню підлягають правила № 53 від 19.01.2004, які діяли як на моменту кладення договору страхування, так і на момент настання страхового випадку; оскільки обов'язок щодо виплати страхового відшкодування настає лише за умови настання страхового випадку, тому застосуванню підлягають ті правила, що діють саме на момент настання випадку.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між позивачем (страхувальник) та відповідачем (страховик) було укладено договір страхування, про що свідчить страховий поліс № 7601/48 від 17.05.2004.

Відповідно до п. 1 страхового полісу № 7601/48 від 17.05.2004 об'єктом страхування є майновий інтерес страхувальника, пов'язаний з володінням, користуванням і розпорядженням засобом транспорту, а саме автомобіля марки "Рено Меган" 2002 року випуску, державний реєстраційний номер 00246 ХН.

18.02.2005 на автодорозі Скадовськ-Херсон сталася ДТП за участю автомобіля марки "Рено Меган" 2002 року випуску, державний реєстраційний номер 00246 ХН, що підтверджено довідкою Садовського РВУ МВС України в Херсонській області № 1720 від 25.02.2005.

Внаслідок ДТП зазначений автомобіль зазнав механічного пошкодження, а саме сталася повна конструктивна загибель транспортного засобу, остаточна вартість якого після пошкодження склала 2981, 21 грн.

Даний випадок за змістом п. 2 страхового полісу є страховим випадком.

При визначені розміру страхового відшкодування відповідач зменшив страхову суму на суму амортизаційного зносу.

Суму відповідного зменшення позивач вважає неправомірною, оскільки таке зменшення не передбачено умовами договору та правил страхування, які були чинними.

Згідно ст. 16 Закону України „Про страхування” та ст. 979 Цивільного кодексу України права та обов'язки сторін визначаються сторонами у договорі страхування.

Згідно з частиною третьою ст. 16 названого Закону договори страхування повинні укладатися відповідно до правил страхування.

Відповідно до п. 2 страхового полісу № 7601/48 від 17.05.2004, страхування здійснюється відповідно до "Правил добровільного страхування засобів наземного транспорту (автокаско), що діють в АТ "УПСК".

Апеляційною інстанцією встановлено, що назва передбачених п.2 страхового полісу № 7601/48 від 17.05.2004 правил співпадає саме з назвою правил № 38 від 11.11.1997.

Як вбачається з матеріалів справи на момент укладення договору у вигляді страхового полісу № 7601/48 від 17.05.2004, в АТ "УПСК" згідно рішення правління протокол № 01 від 09.01.2004 затверджено "Правила добровільного страхування засобів наземного транспорту (крім залізничного транспорту)", які зареєстровані 04.03.2004.

Разом з тим, судами встановлено, що згідно з наказом відповідача № 72 від 25.06.2004 Правила добровільного страхування засобів наземного транспорту (крім залізничного транспорту) № 53 від 09.01.2004 введені в дію з 01.07.2004.

Відповідних змін та доповнень в договір страхування від 17.05.2004 сторони не вносили.

Тому до спірних правовідносин щодо страхового відшкодування повинні застосовуватися умови договору № 7601/48 від 17.05.2004 та Правила добровільного страхування засобів наземного транспорту (автокаско), що як встановлено судом є правилами № 38 від 11.11.1997 на підставі яких було укладено договір.

Права і обов’язки сторін у правовідносинах страхування згідно ст. 16 Закону України „Про страхування” та ст. 979 Цивільного кодексу України визначаються сторонами у договорі страхування. При цьому частина третя ст. 16 названого Закону чітко встановлює, що договори страхування повинні укладатися відповідно до правил страхування.

За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 651 Цивільного кодексу України).

За таких обставин доводи скаржника щодо необхідності застосування до спірних правовідносин правил страхування, які були чинні на момент настання страхового випадку, відхиляються, оскільки договірні відносини сторін визначаються умовами договору та відповідних правил, згідно яких укладено договір.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 та господарського суду м. Києва від 19.09.2007 у справі № 18/408-22/226 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                         В. Овечкін

судді                                         Є. Чернов

В. Цвігун