ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"28" січня 2008 р.                                                            Справа № 21/8776-А

за позовом Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області м. Хмельницький

до Подільського державного аграрно-технічного університету м. Кам'янець-Подільський

про зобов'язання вчинити дії по виконанню п.п. 2, 3 вимоги від 29.03.2006року № 22-06-15/423.

Суддя Огороднік К.М. Секретар судового засідання Козій Т.М.

Представники сторін:

від позивача, Біницький М.І., довіреність № 22-12-20/71 від 19.12.2007 року.

від позивача, Папаш Д.Д., довіреність № 22-12-20/70 від 19.12.2007 року.

від відповідача, Кріль А.П., довіреність № 75-01-687 від 18.12.2007 року.

від відповідача, Дуганець В.І., довіреність № 75-01-687 від 18.12.2007 року.

Постанова приймається 28.01.2008 року, оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Позивач у позовній заяві та його представники у судовому засіданні, керуючись п. 10 ст. 10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні”, просять зобов’язати відповідача виконати п. 2, п. 3 вимоги „Про усунення порушень, виявлених ревізією” від 29.03.2006 року № 22-06-15/423, а саме щодо приведення штатного розпису Університету у відповідність до вимог чинного законодавства та вжити заходів по перерахуванню до Державного бюджету незаконно виплаченої зарплати за рахунок коштів загального фонду та повернути на рахунок Університету незаконно виплачену заробітну плату за рахунок коштів спеціального фонду. Крім того, провести звірку з Державними цільовими фондами для зарахування переплати до них бюджетних коштів на загальну суму 124,8 тис.грн., як авансові платежі. Із 399,9 тис.грн. повернути до Державного бюджету коштів в сумі 282,7 тис.грн. та 83,06 тис.грн. на рахунок університету. Також просили зобов’язати відповідача вжити заходів по відшкодуванню державі витрат на навчання аспірантів і випускників університету в сумі 97,8 тис.грн., які не відпрацювали відповідно у вищому навчальному закладі, науковій установі та в державному секторі економіки.

Відповідач у відзиві на позов та його повноважні представники в судовому засіданні проти позову заперечили. В обгрунутування заперечень зазначили, що вісім молодих спеціалістів, які навчалися за рахунок коштів державного бюджету і не працевлаштовані в державному секторі, кошти на їх навчання до бюджету не повернули. Проте під час проведення ревізії фактично не встановлено, що вказані випускники не працевлаштовані у державному секторі, оскільки їх місце проживання і роботи до теперішнього часу не встановлені. Університетом неодноразово вживалися заходи щодо пошуку вказаних випускників - направлялися листи за місцем колишнього проживання їх і їхніх батьків, направлялися клопотання до правоохоронних органів і така робота в даний час активно продовжується. Вказували, що позивач в своїх позивних вимогах посилається на те, що в порушення пункту 2.7 наказу Міністерства освіти і науки України № 90 від 02.04.1993 року „Про затвердження інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів”, а також наказу Міністерства освіти України від 09.04.1996 року „Про призупинення норми 15% бюджетного фінансування вищих навчальних закладів освіти, акредитованих за IV рівнем” в університеті за 2003 рік проведено нарахування та виплачено 15% бюджетне фінансування всім працівникам, внаслідок чого витрачено бюджетних коштів в сумі 363,4 тис. грн. Зазначали, що університетом отримано лист Міністерства фінансів України за № 042-06 31.08.2001 року „Щодо доопрацювання проекту бюджету на 2002 рік на освіту”, яким заборонено виплату надбавок у розмірі 15% за рівень акредитації за рахунок фонду бюджету і цим же листом запропоновано зазначені виплати здійснювати за рахунок спеціального фонду. Крім того, у відповідності до статуту університету (який розроблений на підставі типового статуту вищих навчальних закладів і затверджений Міністерством освіти) порядок встановлення і відмінення посадових окладів визначається положенням про оплату праці і умовами колективного договору університету. Посилались на ст. 7 Закону України „Про колективні договори і угоди”, ст.ст. 9, 13 Кодексу законів про працю України, які передбачають можливість встановлення за рахунок власних коштів додаткових трудових і спеціальних пільг. Вважали, що підвищення окладів за рахунок коштів університету не є порушенням, а тому просили відмовити у позові. Крім того, вказували на сплив строків притягнення до відповідальності, а відповідно неможливість виконання вимог позивача.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Позивачем проведена ревізія фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.10.2003 року по 01.01.2006 року, за наслідками якої складений акт від 23.03.2006 року № 06-18/30.

Ревізією, зокрема, виявлено, та зафіксовано в акті перевірки, що в порушення вимог ст. 56 Закону України „Про вищу освіту”, п. 43 „Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309, а також п. 6 укладених угод про підготовку аспірантів за рахунок державного замовлення, аспіранти Університету: Сидорук Н.А, Возняк В.Г, Проколов І.І. після закінчення аспірантури не відпрацювали у вищому навчальному закладі, науковій установі. Всього, за період 2001-2004 роки на освіту вказаних аспірантів використано бюджетних коштів у сумі 19,1 тис.грн. У відповідності до вимог п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 „Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів підготовка яких здійснюється за державним замовленням” (із змінами) вищезазначені аспіранти зобов'язані відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. У відповідності до вимог Указу Президента України від 23.01.1996 року №77/96 „Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів” та п. 4 вище зазначеної постанови від 22.08.1996 року № 992 керівниками Університету укладені двосторонні угоди з особами зарахованими на навчання за державним замовленням. Вибірковою перевіркою працевлаштування молодих спеціалістів випускників 2003 року, які навчались за рахунок державного замовлення по трьох спеціальностях: (агрономія, зооінженерія, облік і аудит) фактичне працевлаштування у державному секторі склало 71 молодих спеціалістів з 79. На 8 молодих спеціалістів які не відпрацювали у державному секторі у використано коштів із державного бюджету в сумі 78,7 тис.грн.

В акті перевірки також вказано, що Університетом незаконно виплачено зарплату за рахунок коштів загального фонду та не повернуто на рахунок Університету незаконно виплачену заробітну плату за рахунок коштів спеціального фонду. Крім того, не проведено звірку з Державними цільовими фондами для зарахування переплати до них бюджетних коштів на загальну суму 124,8 тис.грн., як авансові платежі. Із 399,9 тис.грн. не повернуто до Державного бюджету коштів в сумі 282,7 тис.грн. та 83,06 тис.грн. на рахунок університету.

За результатами перевірки, позивачем виставлена відповідачу вимога від 29.03.2006 року № 22-06-15/423 „Про усунення порушень, виявлених ревізією”, у п. 2, п. 3 якої зобов’язано відповідача привести штатний розпис Університету у відповідність до вимог діючого законодавства. Вжити заходів до винних осіб, що допустили переплату по заробітній платі в сумі 399,9 тис.грн, з подальшим перерахуванням в бюджет держави незаконно виплаченої зарплати за рахунок коштів загального фонду та на рахунок Університету виплачену заробітну плату за рахунок коштів спеціального фонду. Провести звірку з Державним цільовими фондами для зарахування переплати до них бюджетних коштів в загальній сумі 124,8 тис.грн., як авансові платежі. Вжити заходи по відшкодуванню державі витрат на навчання аспірантів і випускників Університету в сумі 97,8 тис.грн., які не відпрацювали відповідно у вищому навчальному закладі, науковій установі та в державному секторі економіки.

Оскільки відповідачем не виконані вимоги п. 2, п. 3 вимоги про усунення недоліків, позивач звернувся з позовом до суду.

Крім того, судом встановлено, що Прокуратурою міста Кам’янця-Подільського в порядку здійснення нагляду за додержанням та застосуванням законів проведено перевірку матеріалів контрольно-ревізійного управління Хмельницької області з приводу цільового використання бюджетних коштів, передбачених на підготовку кадрів для агропромислового комплексу та стану збереження державного майна в подільському державному аграрно-технічному університеті за період з 01.20.2003 року по 01.01.2006 року. Під час перевірки встановлено, що в акті ревізії контрольно-ревізійного управління вказується на невжиття адміністрацією університету заходів щодо відшкодування до Державного бюджету коштів в сумі 97,8 тис. грн. за навчання аспірантів та випускників, які всупереч вимог ст. 56 Закону України „Про вищу освіту” та п. 43 „Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309 не відпрацювали у державному секторі економіки та наукових закладах. Прокуратурою встановлено, що наведене спростовується тим, що університетом виконано умови державних замовлень на підготовку кадрів для агропромислового комплексу. В подальшому розподіл випускників університету з їх працевлаштуванням здійснювало управління агропромислового розвитку Хмельницької облдержадміністрації, яке надавало їм направлення на навчання. Крім того, значна частина агроформувань, які направляли на навчання студентів , в подальшому змінили статус державних підприємств, були ліквідовані або ж в них скорочені посади, на які могли б претендувати випускники. Під час проведення ревізії КРУ адміністрацією Подільського держуніверситету було направлено листи випускникам, які не відпрацювали в державному секторі економіки з вимогою з’явитися в університет або ж в головні управління агропромислового розвитку облдержадміністрацій Хмельницької, Тернопільської , Івано-Франківської областей для подальшого перерозподілу випускників або ж вирішення питань щодо повернення бюджетних коштів, витрачених на їх підготовку. Три аспіранти, які закінчили Подільський державний аграрно-технічний університет, згідно розподілу були направлені на роботу у наукові установи, в подальшому звільнилися з роботи за власним бажанням у зв’язку з невиконанням адміністраціями вказаних установ вимог законодавства в частині належної оплати праці. Виплата заробітної плати працівникам університету за рахунок 15 - відсоткового бюджетного фінансування в сумі 282,7 тисяч гривень адміністрацією університету була здійснена протягом 2003 року згідно інструктивних документів, положень Мінагрополітики, погоджених з ЦК профспілки, а також передбачена умовами колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом університету. Виплата зазначеної надбавки проводилася за рахунок коштів спеціального фонду та коштів, отриманих за платні послуги, на підставі колективного договору. Прокуратурою встановлено, що із змісту листа Міністерства фінансів України від 31.08.2001 року № 042-06 вбачається, що наказ Міністерства освіти України від 25.06.1996 року № 228 про відміну виплати надбавок не було зареєстровано в Міністерстві юстиції України, а тому він не має юридичної сили, а зазначені виплати надбавок у розмірі 15 відсотків за 4 рівень акредитації можливо здійснювати за рахунок коштів спеціального фонду. До того ж, роз’ясненням ГоловКРУ № 10/2-2867 від 28.11.2005 року не передбачено прямої заборони здійснювати виплату 15 % надбавки із спеціального фонду для працівників вищих навчальних закладів 4-го рівня акредитації, які відносяться до професорсько-викладацького складу. Враховуючи викладене, постановою від 23.06.2006 року відмовлено в порушені кримінальної справи проти ректора Подільського державного аграрно-технічного університету Бахмата М.І. та головного бухгалтера університету Громик Т.О. по факту використання бюджетних коштів, передбачених на підготовку кадрів для агропромислового комплексу та стану збереження державного майна відмовлено за відсутності в їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст. 210, 364-367 КК України.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне.

Пунктами 7 та 10 ст. 10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” передбачено, що Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право, зокрема, пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно направленої відповідачу вимоги від 29.03.2006 року про усунення порушень, останнього зобов’язано привести штатний розпис Університету у відповідність до вимог діючого законодавства. Відповідачем надані суду докази приведення штатного розпису Університету у відповідність до вимог діючого законодавства.

Щодо вжиття заходів до винних осіб, що допустили переплату по заробітній платі в сумі 399,9 тис.грн, з подальшим перерахуванням в бюджет держави незаконно виплаченої зарплати за рахунок коштів загального фонду та на рахунок Університету виплаченої заробітної плати за рахунок коштів спеціального фонду, проведення звірки з Державним цільовими фондами для зарахування переплати до них бюджетних коштів в загальній сумі 124,8 тис.грн., як авансових платежів та вжиття заходів по відшкодуванню державі витрат на навчання аспірантів і випускників Університету в сумі 97,8 тис.грн., які не відпрацювали відповідно у вищому навчальному закладі, науковій установі та в державному секторі економіки то судом визначається безпідставність вказаних вимог, зважаючи на пропуск строків давності для вжиття заходів по відшкодуванню та притягнення винних осіб до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. При цьому судом враховується, що в порушенні кримінальної справи відмовлено.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 104, 105, 158-163, 167, 254-255, п.6 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД

ПОСТАНОВИВ:

У позові Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області м. Хмельницький до Подільського державного аграрно-технічного університету м. Кам'янець-Подільський про зобов'язання вчинити дії по виконанню п.п. 2, 3 вимоги від 29.03.06 № 22-06-15/423 відмовити повністю.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      К.М. Огороднік

Постанова оформлена та підписана 31.01.2008 року.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи, 2 - позивачу, 3 - відповідачу.