ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 р.

№ 16/174-ПД-05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. ( головуючого ),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства

«Автотранспортне підприємство «Хімпромсоюз»

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 07.09.2007 року

у справі за позовом

Закритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство «Хімпромсоюз»

до

Приватного підприємства «Торгово-промисловий альянс «Укрспецторг»

про

зменшення ціни переданого некомплектного товару і стягнення здійсненої оплати в розмірі цього зменшення

та зустрічним позовом

Приватного підприємства «Торгово-промисловий альянс «Укрспецторг»

до

Закритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство «Хімпромсоюз»

про

визнання договору недійсним,

У С Т А Н О В И В :

У червні 2005 року позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до відповідача про спонукання виконати зобов’язання з поставки за договором від 04.11.2004 року у зв’язку з недопоставкою комплектуючих крана КБ-403.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач змінив заявлені вимоги та просив зменшити ціну поставленого товару в обсязі його некомплектності до 31960 грн. і стягнути з відповідача здійснену оплату вартості недопоставлених комплектуючих товару в сумі 68040 грн.

У свою чергу, відповідач за первісним позовом звернувся до господарського суду з зустрічним позовом до позивача за первісним позовом про визнання спірного договору недійсним у зв’язку з суперечністю Цивільному кодексу України, оскільки в цій угоді сторони не досягли згоди щодо її предмету.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 29.03.2007 року в первісному та зустрічному позові відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 07.09.2007 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач за первісним позовом вважає, що судові рішення є незаконними, і тому просить їх в частині первісного позову скасувати та первісний позов задовольнити, а в решті судові рішення залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу від відповідача за первісним позовом до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір від 04.11.2004 року, за умовами якого відповідач зобов’язався поставити кран КБ-403 в комплектності згідно специфікації, вартістю 70000 грн., а позивач зобов’язався прийняти цей товар та оплатити за нього.

Додатковою угодою від 04.11.2004 року до зазначеного договору сторони узгодили вартість товару в сумі 100000 грн. і порядок оплати.

Судами встановлено, що на виконання договору позивачем здійснено оплату товару.

До матеріалів справи судами залучено товарно-транспортні накладні на перевезення та накладну на відпуск і довіреність на одержання спірного крану.

Предметом даного судового розгляду є вимоги за первісним позовом про зменшення ціни поставленого товару і стягнення збитків у зв’язку з поставкою некомплектного товару та вимоги за зустрічним позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав суперечності вимогам закону.

Відповідно до роз’яснень, викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Прийняті у даній справі судові рішення цим вимогам не відповідають.

Так, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд в порушення вимог ст.ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, зробив суперечливі висновки, зазначивши в мотивувальній частині прийнятої постанови про помилковість висновків місцевого господарського суду, та навівши протилежне обґрунтування висновкам щодо відмови в обох позовах.

Разом з цим, застосування апеляційним судом до спірних правовідносин Інструкції П-6 не ґрунтується на умовах договору та вимогах Закону.

За пунктом 3.1 договору купівлі-продажу передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін на складі постачальника шляхом складання акта приймання-передачі .

Пунктом 4.3 договору встановлено, що у випадку кількісної невідповідності поставленої продукції покупець зобов’язаний протягом 10 діб з моменту закінчення прийомки повідомити про це постачальника.

У той же час, судами обох інстанцій в порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України не було з’ясовано обставин, пов’язаних з комплектністю поставленого товару за спірним договором і не досліджено документів щодо передачі та одержання товару покупцем відповідно до умов договору і не наведено цим обставинам правової оцінки згідно ст.ст. 682,683 ЦК України .

Водночас, відхиливши товарно-транспортні накладні щодо одержання покупцем некомплектного товару для перевезення у зв’язку з їх складанням в односторонньому порядку, апеляційний суд не з’ясував обставин, пов’язаних з складанням цих накладних і не встановив, якими особами вони складені та як наслідок не з"ясував правового значення вказаних накладних для вирішення спору.

До того ж, судам слід було мати на увазі вимоги статті 32 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції про неукладеність спірного договору не обґрунтовані матеріалами справи та вимогами закону.

За таких обставин, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство «Хімпромсоюз»задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 07.09.2007 року та рішення господарського суду Херсонської області від 29.03.2007 року скасувати, і справу № 16/174 пд-05 - 07 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя В.Перепічай

Судді І.Вовк

П.Гончарук

тє