ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2008 р.

Справа № 7/20

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І.розглянувши справу № 7/20

за позовом: Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції м. Кіровоград вул. Глінки 2

до відповідача: відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" від імені якого діє Кіровоградська філія відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Цибулько Олександра Юрійовича, м. Кіровоград, вул. Конєва, 9, кв. 107,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Шапошнікова Віталія Олександровича, м. Кіровоград, пр. Межовий, 12,

про стягнення 14 025,85 грн.

та за зустрічним позовом відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" від імені якого діє Кіровоградська філія відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", м. Кіровоград

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції м. Кіровоград вул. Глінки 2

про стягнення 3 890,12 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача за первісним позовом - Скрипник О.М., довіреність № 47 від 09.07.2008 року;

від відповідача за первісним позовом - Кіріченко С.В., довіреність № 1509 від 14.07.2008 року;

від 3-ої особи 1 - участі не брав;

від 3-ої особи 2 – участі не брав. В судовому засіданні 21.08.2008 року Шапошніков В.О., особисто;

Про час та місце розгляду справи сторони належним чином повідомлені у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України. Однак, направлена Цибулько О.Ю. поштова кореспонденція за адресою м.Кіровоград вул. Конева 9 кв.107 повернута до суду без вручення адресату з відміткою установи поштового зв'язку про закінчення терміну зберігання. Іншими адресами вказаної 3-ої особи суд не володіє.

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Водночас, законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із ст.93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах. В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

СУТЬ СПОРУ:

Подано позов про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" на користь Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції шкоди в розмірі 14025,85 грн. заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає, що відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх володільцям питання про її відшкодування вирішується за принципом вини. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження вини відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" або його працівника, оскільки кримінальна справа за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія Шапошнікова В.А. та Цибулько О.Ю. закрита за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. За таких обставин, у позивача відсутні підстави для стягнення з відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В зустрічному позові, який прийнято судом до розгляду спільно з первісним позовом, ВАТ «Укртелеком» просить стягнути з Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції на користь ВАТ «Укртелеком» від імені якого виступає Кіровоградська філія шкоду, заподіяну товариству у розмірі 3890 грн. 12 коп.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2001 року на перехресті вулиць 50 років Жовтня та Комарова в м. Кіровограді автомобіль марки УАЗ-31512, державний номер 35-42 ЕІА під керуванням водія Шапошнікова В.О. (працівника відкритого акціонерного товариства "Укртелеком") зіткнувся з автомобілем марки ВАЗ-2107, державний номер 015-23 ОМ під керуванням водія Цибулько О.Ю. (працівника Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції). По факту дорожньо-транспортної пригоди СВ Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області порушено кримінальну справу № 11-6457.

Постановою старшого слідчого СВ Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області Бабкова О.О. від 29.12.2004 року кримінальна справа № 11-6457 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія Шапошнікова В.О., 29.07.1978 року народження та Цибулько О.Ю., 24.09.1976 року народження, закрита за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Слідство дійшло висновку, що враховуючи місце зіткнення автомобілів марки ВАЗ-2107, державний номер 015-23 ОМ та марки УАЗ-31512, державний номер 35-42 ЕІА з технічної точки зору і слідчої версії в діях обох водіїв вбачається склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України. Проте в ході досудового слідства інших доказів, крім слідчої версії не знайдено, тобто за таких обставин відсутні підстави для притягнення до відповідальності водіїв Шапошнікова В.О. та Цибулько О.Ю.

Справа розглядалась господарським судом Кіровоградської області раніше та рішенням від 20.07.2005 року залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2005 року Кіровоградській об'єднаній державній податковій інспекції відмовлено в задоволенні позову про стягнення шкоди, заподіяної дорожньо- транспортною пригодою в розмірі 14025 грн. 85 коп.

За касаційною скаргою Кіровоградської ОДПІ постановою Вищого господарського суду від 22.12.2005 року скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2005 року та рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.07.2005 року, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Ухвалою від 19.01.2006 року за резолюцією голови господарського суду Кіровоградської області справу прийнято до свого провадження суддею Таран С.В.

Розпорядженням голови господарського суду Кіровоградської області від 18.04.2008 року дублікат справи передано судді Хилько Ю.І. та ухвалою від 19.05.2008 року прийнято до свого провадження, а ухвалою від 25.07.2008 року провадження у справі поновлено після надходження матеріалів справи і висновків експертиз з експертної установи.

При новому розгляді справи господарським судом вжито заходів для виконання приписів ст.111-12 ГПК України щодо обов'язковості вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги за первісним і зустрічним позовах не є обґрунтованими, в задоволенні первісного і зустрічного позовів необхідно відмовити враховуючи наступне.

Відповідно до положень частини 1 ст.43 ГПК України оцінка господарським судом доказів повинна ґрунтуватися на всебічному повному й об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Господарський суд вважає визначальним для вирішення спору по суті ту обставину, що позивач як за первісним так і за зустрічним позовами не надали до суду безспірних доказів наявності вини в діях водіїв, які керували автомобілями, що перебувають на балансі відповідачів.: УАЗ-31512, державний реєстраційний номер 35-42 ЕІА та ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер 015-23 ОМ.

Крім того, господарським судом приймається до уваги, що висновок судової комплексної транспортно-трасологічної експертизи № 11026 від 27.09.2004 р., яка проводилась в рамках кримінальної справи, ґрунтується на припущеннях, які неможливо покласти в обґрунтування судового рішення.

Поряд з цим, аналізуючи висновки, викладені в постанові Кіровського районного суду м.Кіровограда від 05.03.2003 р. про направлення кримінальної справи по звинуваченню Шапошникова В.О. по частині 1 ст. 286 КК України на додаткове розслідування, щодо невідповідності нормам КПК України висновків транспортно-трасологічної експертизи № 11783 від 16.10.2001 р. та додаткової транспортно-трасологічної й автотехнічної експертизи № 14727 від 28.12.2001 р., які були взяті за вихідні дані при проведенні вищезазначеної комплексної експертизи.

Дослідивши безпосередньо в судовому процесі висновки вказаних експертиз, господарський суд не знаходить підстав для застосування ст.35 ГПК України, якою встановлено вичерпний перелік підстав звільнення від доказування обставин в господарському судочинстві.

Так, згідно частини 3 цієї статті для господарського суду при вирішенні спору обов’язковим є вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Висновки суду щодо встановлених обставин, викладені в постанові про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, в силу ст.35 ГПК України не мають приюдиційного значення для господарського суду при вирішенні спору в господарській справі. Натомість, це стосується і оцінки доказів, при безпосередньому дослідженні висновків експертиз № 11783 від 16.10.2001 р. та № 14727 від 28.12.2001 р. в судовому процесі.

При цьому господарським судом враховується, що зазначені експертизи проводилися в межах кримінального судочинства.

В розумінні норм розділу У Господарського процесуального кодексу України ці висновки можуть бути письмовими доказами, як матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (стаття 36 ГПК України). В той же час підстави та порядок призначення і проведення судової експертизи в господарському судочинстві та вимоги щодо висновку судового експерта визначені ст. ст. 41, 42 ГПК України.

Відповідність результатів дослідження, отриманих з використанням спеціальних знань, вимогам зазначених норм процесуального права обумовлює їх значення як засобу доказування, яким відповідно до ст. 32 ГПК України можуть встановлюватися фактичні дані, що є доказами у господарській справі.

Згідно до висновку судової автотехнічної та транспортно- трасологічної експертизи від 11.07.2008 року безпосередньо перед зіткненням автомобілів ВАЗ-2107 та УАЗ-31512 рухались в зустрічних напрямках, причому автомобіль ВАЗ-2107 відвертав ліворуч, а автомобіль УАЗ-31512 праворуч з зустрічної смуги руху. Місце зіткнення автомобілів знаходилось в районі ділянки з осипом скла діаметром 3 м, тобто в районі дорожньої лінії осьової розмітки, вірогідніше на смузі, що призначена для руху в напрямку до центру м.Кіровограда. Встановити числові значення розташування місця зіткнення, а також розташування бортів автомобілів відносно елементів дороги в момент зіткнення неможливо через відсутність уточнюючої слідової інформації, перш за все слідів переміщення автомобілів. Отже, висновок вказаної судової експертизи також носить лише вірогідний характер.

Натомість, при проведенні судової фонотехнічної експертизи згідно до висновку №419 від 12.03.2007 року взаємне розташування автомобілів, що відображене на схемі, яка була складена свідком по справі Грецьким О.М. не відповідає розташуванню транспортних засобів відносно правого бордюру проїзжої частини дороги, зафіксованому у відеозаписі наданому для проведення експертизи, а розташування транспортних засобів відносно правого та лівого бордюрів проїзжої частини дороги, що відображене на схемі місця ДТВ відповідає розташуванню транспортних засобів відносно проїжджої частини дороги зафіксованому у відеозаписі наданому для проведення експертизи.

Однак, при цьому господарський суд виходить з того, що визначальним для визначення винної особи в скоєнні дорожньо- транспортної пригоди є встановлення безпосереднього місця зіткнення транспортних засобів, яке не було відображене на схемі до протоколу огляду місця пригоди (т.1 а.с.361 кримінальної справи) і відновити ці обставини на даний час є неможливим як в господарському так і в кримінальному процесі.

Належність транспортних засобів саме сторонам по справі підтверджується листом реєстраційно-екзаменаційного відділення відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 22.04.2005 року за № 10р/3653- автомобіль марки ВАЗ-2107, державний номер 015-23 ОМ, 1998 року випуску, двигун № 5146852, кузов № ХТА210700W1131621 зареєстровано за Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією, свідоцтво про реєстрацію ЕІС140171 від 12.03.1999 року; автомобіль марки УАЗ-31512, державний номер 3542 ЕІА, 1990 року випуску, двигун № 316 зареєстровано за відкритим акціонерним товариством "Укртелеком", м. Кіровоград, свідоцтво про реєстрацію ЕІС118387 від 10.02.1999 року.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 1188 Цивільного кодексу України визначено, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Тобто, шкода, яка завдається зіткненням джерел підвищеної небезпеки самим джерелом чи їх володільцям, відшкодовується з урахуванням вини володільців джерела підвищеної небезпеки за умови, якщо шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок зіткнення джерел підвищеної небезпеки настає лише при наявності вини особи, що заподіяла шкоду.

Враховуючи вказані обставини, оскільки позивачами по первісному та зустрічному позовах не було подано до суду безспірних доказів вини працівників відповідача по первісному та зустрічному позовах в скоєній пригоді, а отримані в результаті проведених судових експертиз докази мають характер припущення і не спростовують або підтверджують викладені в поясненнях відповідача за первісним позовом – ВАТ «Укртелеком» обставинах скоєного ДТП ( №229 від 13.10.2008 року) щодо неможливості складання відповідних та об'єктивних висновків без точного і правильного встановлення фактів, що мають суттєве значення для проведення експертиз, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог як за первісним так і за зустрічним позовами.

На підставі ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивачів за первісним та зустрічним позовами, але не стягуються, оскільки були ними повністю сплачені при зверненні з позовами до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити повністю.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня прийняття рішення.

Суддя

Ю. І. Хилько