ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 02.06/6-19976

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Панової І.Ю.,

Заріцької А. О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Президент-готель "Київський", м. Київ

на ухвалу

господарського суду Закарпатської області від 23.11.2007 № 02.06/6-19976

про повернення без розгляду

заяви

до

Закритого акціонерного товариства "Президент-готель "Київський", м. Київ

Підприємства, заснованого на власності іноземної юридичної особи "Скілур",

м. Ужгород

про

банкрутство відсутнього боржника

за участю представників сторін:

від кредитора:

Мазур О.В. за дов. від 22.01.2008 №87/11-13/02

від боржника:

не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 23.11.2007 (суддя: Кадар Й.Й.) заяву Закритого акціонерного товариства "Президент-готель "Київський" (надалі –ЗАТ "Президент-готель "Київський") до Підприємства, заснованого на власності іноземної юридичної особи "Скілур" (надалі –підприємство "Скілур"), про банкрутство останнього за спрощеною процедурою повернуто без розгляду з посиланням на пункт 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, статтю 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та статті 17, 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців".

Доповідач: Продаєвич Л.В.

У поданій до Вищого господарського суду України касаційній скарзі ЗАТ "Президент-готель "Київський" просить скасувати ухвалу господарського суду, а заяву про банкрутство відсутнього боржника передати на розгляд іншому судді суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом неправильно застосовані:

- стаття 34 Господарського процесуального кодексу України, так як відсутність керівних органів боржника підтверджена актом державного виконавця від 08.05.2007 року;

- частина 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців", яка регулює правовідносини з фізичними особами-підприємцями, але боржник є юридичною особою;

- а також судом не врахована правова позиція Вищого господарського суду України, викладена в роз'ясненнях Президії від 18.11.1997 №02-5/444.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 21.01.2008, надіслана сторонам у справі –21.01.2008), проте, боржник не скористався правом, наданим йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної господарським судом ухвали, оцінивши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

У листопаді 2007 року ЗАТ "Президент-готель "Київський" звернулося до господарського суду Закарпатської області із заявою про банкрутство відсутнього боржника –підприємства "Скілур" у порядку статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з підстав відсутності керівних органів боржника юридичної особи за місцезнаходженням, а також за наявності ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

До заяви були надані, зокрема, такі документи:

- витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 15.08.2007 стосовно підприємства "Скілур";

- копії рішення господарського суду Закарпатської області від 17.10.2003 у справі №14/259, згідно з яким з підприємства "Скілур" на користь ЗАТ "Президент-готель "Київський" стягнуто 27083,30 грн. боргу, судові витрати, та наказів від 30.10.2003 року;

- копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві;

- копія листа начальника державної виконавчої служби Закарпатської області від 28.04.2006 №3-95/01-17/1402, в якому, зокрема, зазначено, що 17.06.2005 державним виконавцем з виходом за місцем проживання боржника встановлено, що останній відсутній та майно, яке підлягало опису та реалізації, не виявлено;

- копія постанови начальника державної виконавчої служби Закарпатської області про результати перевірки зведеного виконавчого провадження від 21.07.2006 року;

- копія листа начальника відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 06.07.2007 № 3/349/07/9, в якому зазначено, що боржник рахунків не має;

- копія акта державного виконавця від 08.05.2007 про нефункціонування боржника за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 60.

Оскаржуваною ухвалою господарський суд Закарпатської області повернув заяву із додатками на підставі статей 34, 43, пункту 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, з тих мотивів, що заявником не надано доказів, які підтверджують викладені у заяві обставини.

Суд зазначив, що заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана до господарського суду за наявності ознак, що свідчать про відсутність за місцезнаходженням та підприємницької діяльності боржника.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статі 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Стаття 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює особливості банкрутства відсутнього боржника.

Згідно з положеннями частини 1 цієї статті у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

За правилами вказаної статті підстави для подання кредитором заяви про порушення справи по банкрутство відсутнього боржника виникають у випадку наявності будь-якої з ознак, передбачених цією статтею, або у їх сукупності.

Кредитор, посилаючись на відсутність за місцезнаходженням та на відсутність коштів на рахунках боржника, між тим не надав докази на підтвердження викладених у заяві обставин.

Господарським судом правомірно враховані приписи статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців", який набув чинності з 01.07.2004 року, щодо відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (надалі –Єдиний державний реєстр).

Так, згідно з частиною 1 цієї статті Закону відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Частиною 5 даної статті передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

За приписами частин 1, 3 статті 18 вказаного Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Названий Закон також визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, які здійснюються державним реєстратором (стаття 19 Закону).

Виходячи з вимог частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів також зазначає, що доведення відсутності господарської діяльності ініціюючим кредитором повинно відбуватися на підставі сукупності доказів, якими можуть бути податкові декларації, витяги з банківських рахунків про відсутність обороту коштів боржника та інші фактичні дані, які безспірно доводять припинення боржником господарської діяльності.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що переглянута ухвала відповідає приписам чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 №7-93 "Про державне мито" державне мито справляється із позовних заяв і заяв кредиторів у справах про банкрутство, що подаються до господарських судів, та апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про їх перегляд за нововиявленими обставинами.

Отже, державне мито із апеляційних і касаційних скарг на ухвали господарських судів не справляється, у зв'язку з чим скаржнику слід повернути сплачене ним за платіжним дорученням від 11.12.2007 № 6019 державне мито у сумі 42,50 грн.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Президент-готель "Київський"–залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 23.11.2007 № 02.06/6-19976 –залишити без змін.

Закритому акціонерному товариству "Президент-готель "Київський" видати довідку на повернення із Держаного бюджету України сплаченого за платіжним дорученням від 11.12.2007 № 6019 державного мита у сумі 42,50 грн.

Головуючий:                                                    І.Панова

Судді:                                                                                  А. Заріцька

Л. Продаєвич