ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2008 Справа № 16/416-ПД-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Харківського національного автомобільно-дорожнього університету в особі Херсонського факультету при Херсонському національному технічному університеті

до Установи "Тендерна палата Херсонської області"

про визнання недійсним договору

за участю

представників сторін:

від позивача: Богун Л. І. дов. № 3092/01 від 26.08.07, ю/к;

від відповідача: не прибув

Харківський національний автомобільно-дорожній університет в особі Херсонського факультету (позивач) звернувся до суду про визнання недійсним договору № 201 від 23.03.07, укладеного між ним та установою "Тендерна палата Херсонської області" ( відповідач).

Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснивши, що він виконав послуги позивачу за умовами спірного договору. На думку відповідача, відносини за цим договором урегульовані ст.901 ЦК України. На думку відповідача, з огляду на зміст договору, діяльність, в процесі якої Замовник споживав послуги - інформаційно –консультаційне обслуговування по виготовленню річного плану, була пов'язана з проведенням тендеру. На думку відповідача, інформаційно-консультаційне обслуговування, про яке йде мова в укладеному договорі, мало на увазі надання інформації та консультацій з приводу річного плану, необхідність якого обумовлена роботою тендерного комітету. На думку відповідача, це і є предмет договору.                               Відповідач пояснив, що доказом погодження сторонами предмету спору є акт виконаних робіт №306, з посиланням на який позивачем була здійснена оплата наданих послуг.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Між сторонами 23.03.07 був уклали договір, за яким згідно п.1.1 Замовник (позивач) доручає, а Виконавець (відповідач) зобов'язується провести інформаційно-консультаційне обслуговування Замовника по виготовленню річного плану. За п.2.1 договору Виконавець зобов'язується провести інформаційно-консультаційні послуги з питань роботи тендерного комітету підприємств. За п.2.2 договору Виконавець зобов'язується надати замовнику акт виконаних робіт. За п. 2.3 ,3.1 договору Замовник зобов'язується провести сплату у розмірі 850 грн.

Договір підписаний сторонами та підписи скріплені печатками посадовими особами без зазначення будь-яких зауважень.

Із огляду на умови зазначеного договору суд дійшов до висновку, що договір № 201 за своєю природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене законом.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і такі, що приймаються ними як обов'язкові умови відповідно до законодавства. При укладені господарського договору сторони зобов'язані погодити предмет, ціну та строк дії договору. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбаченому законом порядку передбачено та формі досягнуто згоди щодо своїх істотних умов договору. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору..

Предметом спірного договору за п.1 є інформаційно-консультаційне обслуговування Замовника по виготовленню річного плану. Однак, за п. 2.1 договору Виконавець приймає на себе зобов'язання щодо надання проведення інформаційно-консультаційних послуг з питань роботи тендерних комітетів підприємств.

Тобто, не дивлячись на те, що Замовник має наміри замовити послуги щодо виготовлення річного плану, Виконавець зобов'язується надати інформаційно-консультативні послуги з двох питань по виготовленню річного плану та роботи тендерних комітетів підприємств, в той час, як Замовник не приймає зобов'язань щодо замовлення послуг із останнього питання.

Крім того, у договорі №201 конкретно не зазначено, який конкретно річний план потрібно розробити, тобто, не вказано найменування річного плану, який вид діяльності має бути запланований.

Із огляду на пояснення сторін, суд дійшов до висновку, що сторони взагалі по різному розуміють предмет договору.

Так, позивач пояснив, що він вважає, що спірний договір ним укладено на виготовлення річного плану, а не надання консультаційних послуг. Він пояснив, що необхідність розроблення річних планів у нього виникла відповідно до листа Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області від 20.03.07 № 03-08-01/62 „Про надання річного плану на 2007 рік", де мова йде про два річних плани. Перший річний план - це річний план діяльності тендерного комітету щодо організації та проведення процедур державних закупівель в розрізі кодів економічної класифікації видатків за всіма КПКВ, другий річний план - це річний план державних закупівель, який підлягає оприлюдненню.

Відповідач пояснив, що при укладені спірного договору він мав на увазі інформаційно-консультаційне обслуговування, а саме, надання інформації та консультацій з приводу річного плану, необхідність якого обумовлена роботою тендерного комітету. На думку відповідача, це і є предмет договору.

Із огляду на вказане , суд дійшов до висновку, що сторони при укладенні спірного договору належним чином не погодили та не конкретизували предмету договору. За договором чітко не визначено, яку конкретно послугу чи роботу повинен здійснити Виконавець при виконанні умов спірного договору по виготовленню чи консультацій річного плану, якого саме виду річного плану, чи може обох видів річного плану, (надання проектів річного плану, надання витягів із законодавства, усна консультація, тощо).

Із огляду на зазначене суд дійшов до висновку, що в порушення приписів ст.180 ГК України предмет договору чітко не визначений, не конкретизований і не деталізований, відповідно не погоджений сторони. Сторони по різному розуміють предмет договору.

За п.3.1 спірного договору сторони погодили, що загальна вартість за інформаційно-консультаційні послуги згідно акта виконаних робіт складає 850 грн. З урахуванням того, що, як встановив судом вище, не зрозуміло чи погодили сторони два предмета чи один, то, відповідно, загальна вартість включає вартість однієї послуги чи двох; якщо двох, то яка вартість кожної; якщо 850 грн. складає вартість однієї послуги, то не зрозуміло якої саме та в цьому випадку яку вартість має інша послуга.

При таких обставинах суд дійшов до висновку, що сторонами не погоджено істотних умов договору надання послуг, що є порушенням п.1 ст. 203 ЦК України, яка передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Спірний договір порушує правила ст.180 ГК України та ст.901 ЦК України.

Відповідно до п.3. ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним.

При таких обставинах, на підставі п.3 ст.215 ЦК України, суд дійшов до висновку, що позивач довів свої позовні вимоги та визнає договір № 201 від 23.03.07 недійсним.

Судом встановлено, що в порушення умов п.3.1 спірного договору без акту виконаних робіт позивач провів оплату вартості інформаційно-технічних послуг у сумі 850 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 739 від 02.04.07.

В платіжному дорученні в графі "призначення платежу" є посилання на акт виконаних робіт № 306. Однак, на вимогу суду сторони такий акт не надали. Позивач пояснив, що посилання на зазначений акт у платіжному документі було помилковим, фактично такий акт не складався, будь-які послуги за спірним актом не надавалися. Відповідач пояснив, що свій екземпляр акту він не може знайти.

Із огляду на надані пояснення, суд роз'яснює відповідачу, що він не позбавлений права в випадку, якщо акт буде знайдено, звернутися до суду та стягнути вартість послуг в якості понесених ним збитків.

Судові витрати покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Задовольнити позовні вимоги.

2.Визнати недійсним договір № 201 від 23..03.07, що був укладений між Харківським національного автомобільно-дорожнього університету в особі Херсонського факультету та установою " Тендерна палата Херсонської області".

3. Зобов'язати установу "Тендерна палата Херсонської області". (м. Херсон, вул. 9 Січня,61, ) повернути на користь Харківського національного автомобільно-дорожнього університету в особі Херсонського факультету ( м. Херсон, вул. І. Куліка 130, ) 850 грн.

4. Стягнути з установи "Тендерна палата Херсонської області". (м. Херсон, вул. 9 Січня,61 )повернути на користь Харківського національного автомобільно-дорожнього університету в особі Херсонського факультету (м. Херсон, вул. І. Куліка 130, ) в рахунок відшкодування судових витрат зі сплати держмита 85 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Накази видати після набрання рішення законної сили.

Суддя Л.М. Немченко

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 01 лютого 2008р.