ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

04.08.08
Справа  № 21/39

Львівський
апеляційний господарський суд,  в складі
колегії:

головуючого-судді:                     Бойко С.М.,

суддів:                                           Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при
секретарі Чаплик І.,

з
участю представників:

від
позивача-   не з”явився,

від
відповідача-   з”явився,

від
третьої особи - не
з»явився,

розглянув
апеляційну скаргу
ОСОБА_1 м.Львів

на рішення    господарського  суду Львівської області від 11.06.2008 року,
суддя Масловська Л.З.,   у справі    № 21/39

за
позовом: ОСОБА_1
м.Львів

до
відповідача:ОСОБА_2,
АДРЕСА_1

за
участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача: товариства
з обмеженою відповідальністю «Золотоволоска», м.Львів

про
захист
корпоративного права власності та усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні своїм корпоративним правом,

ВСТАНОВИВ:

рішенням
господарського  суду Львівської області
від 11.06.2008 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 доОСОБА_2 за участю
третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариства
з обмеженою відповідальністю «Золотоволоска»про захист корпоративного права
власності та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм
корпоративним правом -відмовлено, яке випливає із 5% статутного капіталу
товариства, що перейшло від ОСОБА_2до позивача.

Рішення
суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, а судом не встановлено в чому
полягає порушення його корпоративних прав, на захист яких подано позов,
оскільки не встановлено факту та підстав набуття позивачем корпоративного
права, яке випливає із 5% статутного капіталу товариства, що перейшло від
ОСОБА_2до позивача.

При
цьому, судом зазначено, що сторонами не дотримано встановленої  ч.2 ст.147 ЦК України процедури переходу
права власності на частку в статутному капіталі товариства, а саме не отримано
згоди решти учасників товариства на відступлення частки,  факт чого встановлений судовими рішеннями по
справі №1/128-2/39 господарського суду Львівської області.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення
суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов
задоволити, в зв”язку з неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення
для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що судом
безпідставно застосовано до спірних правовідносин ч.2 ст.147 ЦК України, яка регулює
відносини продажу частки третій особі, що не є наявним в спірному випадку,
оскільки  відступлення частки є іншим
видом зобов»язання.

Скаржник
покликається на те, що підставою набуття ним права власності на відступлену
частку  ОСОБА_2є нотаріально посвідчена
заява останньої від 02.06.2006 року, що відповідає вимогам  ст.29 Закону України «Про  державну реєстрацію». Скаржник зазначає, що
дана заява по своїй правовій природі є правочином, до якого застосовуються
положення ст.209 ЦК України, а тому відсутність
судових рішень про визнання її недійсною свідчить про правильність
набуття позивачем права на частку, що оскаржується.  Підтвердженням чого є витяги з державних
реєстрів юридичних осіб-підприємців за НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Скаржник
також не погоджується з висновком суду про
встановлення судовими рішеннями по справі №1/128-2/39 господарського
суду Львівської області фактів, що мають значення для даної справи, оскільки
предметом позову вказаної справи були інші правовідносини між  іншими сторонами, а тому не є встановленими
фактами згідно ст.35 ГПК України.

В
судове засідання представники позивача та третьої особи не з»явилися, хоча
належним чином були повідомлені про час та місце розгляду спору. Від скаржника
надійшло письмове клопотання від 04.08.2008 року про відкладення розгляду
справи, проте, зважаючи на строк розгляду спору та можливість слухання справи
без участі скаржника, неявка якого не обумовлена поважними причинами, суд
вважає за можливе розгляд справи провести за наявними в справі документами про
права і обов”язки сторін.

Суд,
заслухавши пояснення представника відповідача, який підтримав свою позицію,
пояснення дав аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні
докази по справі,  вважає, що апеляційна
скарга позивача задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що ТзОВ «Золотоволоска» створене та діє на підставі статуту,
перереєстрованого бюро координації, контролю, державної реєстрації
господарських  формувань і громадських
організацій Львівської міської ради народних депутатів 30.03.1995 року,  реєстраційний номер НОМЕР_5, ідентифікаційний
код НОМЕР_4

Згідно
п.4.1 Статуту товариства, в редакції, зареєстрованій 15.04.2003 року,
засновниками товариства є ОСОБА_3., яка володіє 40% статутного фонду,  ОСОБА_4. та ОСОБА_5., які володіють по 10%
статутного фонду, а також ОСОБА_2., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9.,
ОСОБА_10., ОСОБА_11, ОСОБА_12., які володіють по 5% статутного фонду.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 02.06.2006 року
подано заяву до товариства про виведення її зі складу учасників товариства за
власним бажанням, а також повідомлено про відступлення належної їй частки 5% в
статутному капіталі товариства ОСОБА_1.

В
заяві зазначено про проведення із нею розрахунків  в порядку,
передбаченому діючим законодавством, та зазначено про відсутність  правових, фінансових та майнових  претензій до товариства та його учасників
станом на дату подання заяви та на майбутнє. Підпис на заяві заявника
посвідчено  нотаріально приватним
нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13

Проте,
згідно заяви від 21.07.2006 року ОСОБА_2подано заяву про відкликання
попередньої заяви від 02.06.2006 року в простій нотаріальній формі, а
06.03.2008 року  ОСОБА_2подано таку ж
заяву про відкликання заяви про вихід з числа учасників нотаріально посвідчену
приватним нотаріусом  Львівського
міського нотаріального округу  ОСОБА_14.
Доказів реалізації заяви від 02.06.2006 року до її відкликання сторонами не
подано.

Відповідно
до  частини 1 статті 147 ЦК та частини 1
статті 53 Закону України «Про господарські товариства» учасник товариства з
обмеженою відповідальністю  має право
продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному
капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. При цьому згода
товариства чи інших його учасників на вчинення такого правочину не вимагається.

Відповідно
до частини 2 статті 147 ЦК та частини 2 статті 53 Закону України «Про
господарські товариства» відчуження учасником товариства з обмеженою
відповідальністю  своєї частки (її
частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом
товариства. Інші учасники товариства мають переважне право купівлі частки
учасника (її частини) пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом
товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок
здійснення цього права.

Особа,
яка придбала частку в статутному капіталі товариства з обмеженою
відповідальністю , здійснює права і виконує обов'язки учасника товариства з
моменту набуття права власності на частку в статутному капіталі.

Відповідно
до п.4.7 статуту учасник товариства може за згодою  решти учасників відступити  свою частку (її частину) одному чи кільком
учасникам  цього ж товариства або  третім особам. Учасники товариства  користуються переважним правом  придбання частки (її частини)  учасника, який  її відступив,
пропорційно їх часткам у статутному фонді товариства.

Позивачем
не подано доказів дотримання
встановленого вищезазначеними положеннями  порядку відчуження частки. Відповідно до ч.2
ст.328 ЦК України  право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Факт
відсутності переходу права власності на частку ОСОБА_2до ОСОБА_1 в зв»язку з
поданням ОСОБА_2заяви про відкликання заяви від 02.06.2007 року, яка ще не була
розглянута  зборами учасників, та
недотриманням вимог ст.53 Закону України «Про господарські товариства» щодо
отримання попередньої згоди  інших
учасників на відступлення  частки ОСОБА_2ОСОБА_1.  підтверджується також рішенням господарського
суду Львівської області від 08.05.2007 року по справі №1/128-2/39, залишеним
без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2007
року та постановою Вищого господарського суду від 25.12.2007 року, яким визнано
недійсним рішення загальних зборів учасників
товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоволоска» від 10.07.2006
року, оформлене протоколом №1/06. Однією з
підстав визнання вказаного рішення недійсним суд зазначив  неправомочність зборів, оскільки спірну
частку не зараховано до частки ОСОБА_1, яка була присутня на зборах.

Покликання
скаржника на те, що  предметом позову
вказаної справи були інші правовідносини між
іншими сторонами, а тому не є встановленими фактами згідно ст.35 ГПК
України є безпідставними, оскільки згідно ч.2 зазначеної норми факти,
встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, що наявне в
спірному випадку.

Кожна
із сторін відповідно до ст.33 ГПК України зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно
до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Надані
позивачем докази та матеріали, не підтверджують порушення прав позивача та
обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З
наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про
безпідставність позовних вимогОСОБА_1 доОСОБА_2 про захист корпоративного права
власності та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм
корпоративним правом, яке випливає із 5% статутного капіталу товариства, що
перейшло від ОСОБА_2до позивача, а тому правильно відмовив в їх задоволенні.

З
вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є
безпідставними.

Рішення
місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для
його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення
господарського суду Львівської області від 11.06.2008 року в справі за
номером  21/39 залишити без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 -без задоволення.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Матеріали
справи  повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий
-суддя:
С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

Р.І.Марко