ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 41/180

30.09.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Інформаційно-розрахункового центру Київської міської філії

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Касом»

Про                    стягнення 758,82 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники:

від позивача: Сидоренко О.В. –довіреність № 2980 від 08.04.08;

від відповідача: не з’явилися;

Обставини справи :

Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком” в особі Інформаційно-розрахункового центру Київської міської філії звернулось в Господарський суд м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Касом» про стягнення 758,82 грн. заборгованості за договором № від 28.09.2000, в тому числі 657,39 грн. –основного боргу, 25,53 грн. –пені, 68,81 грн. –збитки від інфляції, 7,10 грн. –3% річних, крім того 102,00 грн. –державного мита та 118, 00 грн. –витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою суду від 11.08.2008 розгляд справи було призначено на 02.09.2008.

02.09.2008 представник відповідача у судове засідання не з”явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

02.09.2008 розгляд справи було відкладено на 30.09.2008.

30.09.2008 представник відповідача повторно в судове засідання не з”явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги повністю.

Згідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30.09.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2000 року між Відкритим акціонерним товариство “Укртелеком” в особі Інформаційно-розрахункового центру Київської міської філії та Товариством з обмеженою відповідальністю «Касом» був укладений Договір № про надання електрозв’язку, за умовами якого (п. 1.1) позивач надає послуги електрозв’язку, перераховані в додатку 1, і безкоштовні послуги, перераховані в додатку 2.

Відповідно до п. 4.1. Договору послуги, які надаються Позивачем, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством.

Статтею 63 ЗУ “Про телекомунікації” врегульовано порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг. Положеннями цієї статті визначено, що телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Також визначено умови надання зазначених послуг, якими є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг, відповідно до основних вимог договору про надання телекомунікаційних послуг, встановлених НКРЗ та наявність оплати замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Статтею 33 ЗУ “Про телекомунікації” встановлений обов’язок споживача своєчасно сплачувати за отримані телекомунікаційні послуги.

Позивач на виконання умов договору надавав відповідачу послуги електрозв’язку, забезпечував працездатність каналу зв’язку, що підтверджується матеріалами справи та документами обліку наданих послуг, проте відповідач належним чином не виконав свої зобов’язання, оскільки за надані позивачем послуги електрозв’язку за період з червня 2007 року по жовтень 2008 року не сплатив, заборгувавши останньому 657,39 грн.

24.12.2007 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 07-07-2193 з вимогою сплатити заборгованість за надані послуги. Дана претензія була залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" доказів вбачається, що позивач виконав в повному обсязі зобов’язання, покладені на нього договором.

Відповідачем не надано жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 5 статті 33 Закону України “Про телекомунікації” передбачено, що споживачі телекомунікаційних послуг зобов’язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Таким чином, на день розгляду справи основний борг відповідача у розмірі 657,39 грн. документально підтверджений та відповідає обліковим даним позивача, а тому визнаний судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов’язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України “Про телекомунікації” у разі затримки оплати за надані телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Окрім, того п. 5.8 Договору встановлено, що у разі несплати за надані послуги електрозв’язку понад установлений термін (з 21-го числа місяця, що настає після розрахункового періоду) відповідач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Відповідач припустився прострочення платежу, тому на підставі вимог п. 5.8 Договору та частини 2 статті 36 Закону України “Про телекомунікації” позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 25,53 грн., яка розрахована в межах облікової ставки НБУ.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача пеню в розмірі 25,53 грн., яка нарахована позивачем за прострочення виконання грошового зобов’язання.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Чинне законодавство не містить обмежень щодо даного виду відповідальності.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 68,81 грн. збитків від інфляції та 3% річних у розмірі 7,10 грн. нарахованих позивачем за прострочення виконання зобов’язання підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та ст. ст. 32, 33, 34, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнуть з Товариством з обмеженою відповідальністю «Касом» (юридична адреса: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 28а, кв. 119; фактична адреса: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 26Б, кв. 30, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Інформаційно-розрахункового центру Київської міської філії (02192, м. Київ, вул. Міста Шалетт, 1 ) 657 (шістсот п’ятдесят сім) грн. 39 коп. основного боргу, 25 (двадцять п’ять) грн. 53 коп. пені, 68 (шістдесят вісім) грн. 81 коп. збитків від інфляції, 7 (сім) грн. 10 коп. 3% річних, 102 (сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                  О.М. Спичак

Дата підписання рішення: 11.11.2008 року