КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

05.02.08 р.                                                                                                    № 16/89

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий                                                                       Мостова Г. І.

Судді :

Писана Т.О

Фаловська І.М.

при секретарі судового засідання Рустам’яні Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»в особі філії «Полтавське головне регіональне управління»на рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2007 р.

у справі № 16/89 (суддя Тимощенко О.М.)

за позовом Приватного підприємця Погосяна Гагіка Самсоновича, м. Полтава

до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі філії Полтавського регіонального управління «ПриватБанк», м. Полтава

про стягнення 60 000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Погосян Г.С.

від відповідача: Педоряка О.М. –дов. №3416 від 23.04.2007 р.

встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 20.11.2007 р. позовні вимоги було задоволено, стягнуто з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»в особі філії Полтавського регіонального управління «ПриватБанк»на користь приватного підприємця Погосяна Гагіка Самсоновича вартість втраченого майна у розмірі 60 000 грн., 600 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»в особі філії «Полтавське головне регіональне управління», не погоджуючись з прийнятим рішенням подало апеляційну скаргу №7866 від 23.11.2007 р. (вх. суду № 2-04/2/991а/3049 від 06.12.2007 р.), в якій заявник вважає прийняте рішення незаконним у зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та у зв’язку з невідповідністю висновків, викладених у вказаному рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Представник відповідача вимоги, викладені в апеляційній скарзі підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На виконання вимог ухвали суду подав доповнення №297 від 18.01.2008 р. (вх. суду №2-05/145 від 22.01.2008 р.) до апеляційної скарги. Зазначене доповнення та додані до нього документи залучено до матеріалів справи на підставі ст.ст. 99, 101 ГПК України.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві б/н від 20.12.2007 р. (вх. суду №2-05/7648 від 26.12.2007 р.), в якому просить рішення місцевого суду залишити без змін.

Прокуратура Полтавського району Полтавської області надіслала до суду письмове пояснення №06/2-2274-03 від 31.01.2008 р. (вх. суду №2-05/385 від 05.02.2008 р.), в якому зазначено, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.01.2008 р. скасовано постанову прокуратури від 17.08.2007р. про відмову в порушенні кримінальної справи та прокуратору Київського району м. Полтави 26.01.2008 р. внесено апеляційне подання на вказану постанову суду.

Дослідивши матеріали справи, матеріли апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, колегія апеляційного суду встановила наступне.

Між Полтавським регіональним управлінням «ПриватБанк»та приватним підприємцем Погосяном Гагіком Самсоновичем було укладено кредитний договір №276вл від 03.11.2000 р. (а.с.12) та додаткову угоду б/н від 18.07.2001 р. до нього (а.с.15). Згідно додаткової угоди від 01.11.2001 року строк дії кредитного договору № 276вл від 03.11.2000 р. було продовжено до 07.02.2002 р.

В забезпечення виконання зобов’язань по кредитному договору між сторонами було укладено договір застави б/н від 03.11.2000 р. Відповідно до умов вказаного договору, в забезпечення зобов’язання по погашенню кредиту в розмірі 80 000 грн. позивач передав в заставу належні йому на праві власності - жилий будинок з дільницею по переробці продукції тваринництва в с. Верхоли Полтавського району по вул. Воркутинській, 5-а, який складається із: земельної ділянки, цегляного жилого будинку, цегляного нежитлового підвалу, цегляного сараю, сараїв з шлакобетонних блоків обкладених цеглою (у кількості 3 шт.), цегляного навісу, вбиральні, колодязя, огорожі з шиферу, водогіну дворового із металевих труб, обладнання по переробці продукції тваринництва, загальною вартістю 160 000 грн. Закладене майно залишається на відповідальному зберіганні заставодавця (а.с.13).

Також, між сторонами було укладено договір застави основних засобів б/н від 18.07.2001 р., відповідно до п.1.1. якого, в забезпечення зобов’язань по погашенню кредиту в розмірі 110 000 грн., виплати відсотків за користування кредитом в розмірі 35% річних та інших нарахувань згідно з кредитним договором №276вл від 03.11.2000 р. та додаткової угоди від 18.07.2001 р. до нього, терміном дії до 02.11.2001 р., позивач зобов’язався передати відповідачу в заставу належне йому на праві власності наступне обладнання: сироварна ванна, котел варочний К34053, котел варочний К34254 і котел варочний б/н, загальною вартістю, що узгоджена сторонами, у розмірі 60 000 грн. Заставлене майно залишається на відповідальному зберіганні заставодавця за адресою: с. Верхоли Полтавського району по вул. Воркутинська, 5-а (а.с.16-17).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяті на себе зобов’язання по кредитному договору належним чином не виконував, а тому, за ним станом на 01.07.2002 р. утворилась заборгованість: по кредиту в сумі 105 040 грн.; по відсотках - 21 489,57 грн.

Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.І. 11.07.2002 р. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на заставне майно. Згідно виконавчого напису державним виконавцем 16.07.2002 р. було відкрите виконавче провадження, накладено арешт на майно позивача, що підтверджується Актом опису та арешту майна від 18.07.2002 р. В подальшому це майно позивача було реалізовано з прилюдних торгів Полтавською філією Спеціалізованого Державного підприємства «Укрспецюст»Міністерства юстиції України.

Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса від 11.07.2002 р. та Акту про проведення прилюдних торгів від 26.12.2002 р. - з прилюдних торгів було реалізовано заставне майно лише за договором застави від 03.11.2000 р. (а.с.28,29).

Отже, за рахунок коштів отриманих від реалізації заставленого за договором застави від 03.11.2000 р. майна, згідно виконавчого напису, вимоги відповідача станом на 01.07.2002 р. за кредитним договором № 276-вл від 03.11.2000 р., додатковою угодою до нього від 18.07.2001 р. були задоволені повністю в сумі 126 529,57 грн., в тому числі, 105 040 грн. –заборгованості по кредиту, 21 489,57 грн. заборгованості по відсотках.

І як наслідок, ВДВС Полтавського району 30.04.2003 р. винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису в зв’язку із повним виконанням (а.с.30).

Відповідно до ст.593 ЦК України та ст.28 Закону України «Про заставу»визначено підстави припинення права застави. Так, право застави припиняється у разі припинення зобов’язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов’язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов’язаний негайно повернути його заставодавцеві.

Отже, колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що

30.04.2003р. право застави відповідача за договором застави від 18.07.2000р. припинилося у зв’язку з припиненням зобов’язання забезпеченого заставою, оскільки за рахунок реалізації майна заставленого за договором застави від 03.11.2000р. заборгованість позивача за кредитним договором №276вл від 03.11.2000 р. та додатковою угодою до нього була повністю погашена. В зв’язку з цим заставодержатель (відповідач) був зобов’язаний негайно повернути позивачу майно передане в заставу за договором застави від 18.07.2001 р.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, на яку позивач посилається як на правову підставу відшкодування завданої шкоди, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної та юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність особи, яка завдала шкоду, може застосовуватися судом при доведеності всіх умов цивільно-правової відповідальності, а саме: наявності шкоди для позивача; протиправності поведінки відповідача; безпосереднього причинного зв’язку між шкодою і протиправною поведінкою; вини сторін.

Отже, протиправність поведінки заподіювача шкоди є обов’язковою підставою відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

30.04.2003р. право застави відповідача за договором застави від 18.07.2000р. припинилося та заставодержатель (відповідач) був зобов’язаний негайно повернути позивачу майно. Як зазначає відповідач, банком з метою збереження предмета застави була виставлена охорона, яка здійснювалась з 18.03.2002 р. по 14.01.2004 р. охоронним агентством «Вікінг»на підставі договорів про надання охоронних послуг та з 15.01.2004 р. приватним підприємством «Багратіон»на підставі договору про забезпечення безпеки підприємства. Охорона об’єкта припинилась з 01.04.2006 р. (а.с.68-75).

Однак, майно що було заставлене за договором застави від 18.07.2001 р. було втрачене, що підтверджується протоколом огляду від 03.04.2006 р. слідчого СВ Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області, довідкою № 15623 від 12.12.22005 р. про майно потерпілого, відсутність якого була встановлена в ході розслідування кримінальної справи № 04200358 (а.с.80-104).

Дослідивши матеріали справи, колегія апеляційного суду встановила, що позивач звертався до відповідача з вимогою повернути належне йому майно, що було заставлене за договором застави від 18.07.2001 р., що підтверджується листами позивача б/н від 04.09.2004 р. та від 11.10.2004 р. та надав суду докази направлення цих листів.

При цьому, колегією апеляційного суду встановлено, що відповідач не надано доказів направлення позивачу листа № 1953 від 22.03.2006 р., згідно якого відповідач звертався з проханнями до позивача забрати належне йому на праві власності майно, яке знаходиться за адресою: Полтавський район, с. Верхоли, вул. Воркутнянська №5а (а.с.76).

Відповідно цивільного права України передбачено презумпцію вини правопорушника. Дослідивши матеріали справи, колегія апеляційного суду вважає, що відповідачем не доведено відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Шкода, яка заподіяна майну, - це втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі (ст.22 ЦК України). Відповідно до п.1.1 договору застави основних засобів б/н від 18.07.2001 р. позивачем передано відповідачу в заставу обладнання: сироварна ванна, котел варочний К34053, котел варочний К34254 і котел варочний б/н, загальною вартістю, що узгоджена сторонами, у розмірі 60 000 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія апеляційного суду встановила, що у цьому конкретному випадку зв’язок результату (втрата майна) з дією, що йому передувала (припинення охорони та не повернення відповідачем протягом тривалого проміжку часу позивачу майна, що передане в заставу за договором застави від 18.07.2001 р.), не випадковий, наявний при чинного зв’язку, а не проста послідовність подій.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки, позивач довів ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог про стягнення шкоди, колегія апеляційного господарського суду вважає, що позовні вимоги правомірно задоволено місцевим судом.

Клопотання приватного підприємця Погосяна Г.С. про винесення ухвали про зупинення виконавчого провадження у справі №12/106 до розгляду позовних вимог по суті (а.с.2-3), колегією апеляційного суду не задоволено, оскільки відповідно до ст.121-1 ГПК України у апеляційної інстанції відсутні повноваження для зупинення виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду вважає, що відповідно ст. 43 ГПК України місцевим судом належним чином досліджено обставини справи та наведено цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2007 р. у справі №16/89 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.99-105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1.          Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»в особі філії «Полтавське головне регіональне управління»на рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2007 р. у справі №16/89 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Полтавської області від 20.11.2007 р. у справі №16/89 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №16/89 повернути до господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий                                                                       Мостова Г. І.

Судді :

Писана Т.О

Фаловська І.М.