ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2008 р. Справа № 08/342-07

вх. № 12308/3-08

Суддя господарського суду Кононова О.В.

при секретарі судового засідання Кононенко Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився відповідача - Війтенко О.М., дов.№ 1000 від 27.12.2007 року

розглянувши справу за позовом ВАТ "Укртелеком" в особі ЦЕЗ № 4 Полтавської філії, м. Лубни

до СТГО "Південна залізниця, м. Харків

про стягнення 32629,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги електрозв'язку в розмірі 31685,23 грн., пеню в розмірі 944,60 грн., 326,30 грн. витрат по сплаті держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

24.12.07р. за вх. № 27694 позивач уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 31325,02 грн. основного боргу, 989,72 грн. пені, 326,30 грн. витрат по сплаті держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

21.01.08р. за вх. №839 позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог в яких просить стягнути з відповідача заборгованість за надані та не сплачені послуги за договором від 20.12.05р. №01 юр/02-73 П/Ш053798/НЮ: борг за з'єднувальні лінії - 13528,80 грн., борг за міжміські розмови - 871,08 грн., пеня - 73,39 грн., разом за договором - 14473,27 грн. та заборгованості за надані та не сплачені послуги за міжміські переговори абонентів споживача за договором від 07.05.07р. №01 юр/02-64 П/Ш 0711088/НЮ в сумі 3903,02 грн., а всього 18376,29 грн., а також держмито в сумі 183,76 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. Заяви були прийняті судом до провадження та продовжений розгляд справи з їх урахуванням.

25.03.2008 року відповідач надав через канцелярію суду копії договорів, укладених із споживачами послуг електрозв’язку, які були залучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 26.03.2008 року оголошувалась перерва для до 16.04.2008 року до 12:00 години.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням наданих уточнень.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

20.12.2005 року між ВАТ „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 4 (м. Лубни) Полтавської філії ВАТ „Укртелеком” та СТГО „Південна залізниця” (Споживач) був укладений договір № 01юр/02-73п/Ш033798/ИЮ про взаємоз’єднання телекомунікаційної мережі ВАТ „Укртелеком” з телекомунікаційною мережею Споживача.

Відповідно п. 1.1. договору його предметом є з’єднання телекомунікаційної мережі відповідача з телекомунікаційною мережею Укртелекому в м. Лубни, надання в користування місцевої мережі Укртелекому та послуг міжміського, міжнародного телефонного зв’язку, послуг доступу до мереж операторів рухомого (мобільного) зв’язку.

Додатком № 3 до цього договору визначений розрахунок вартості мережних ресурсів та телекомунікаційних послуг, що надаються ВАТ „Укртелеком”, відповідно якого місячна абонентна плата за вхідну та вихідну з’єднувальну лінію, доля квартирного сектору > 50% становить 20,00 грн. з кооф. 0,5, що за 30 одиниць складає 300,00 грн. (360,00 грн. з ПДВ). Ці тарифи були затверджені наказом Державного комітету зв’язку та інформації України № 120 від 07.06.2002 року, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства транспорту та зв'язку № 1104 від 23.11.2006 року.

З 01.11.2006 року рішенням Національної комісії з питань регулювання зв’язку України від 05.05.2006 року за № 258 були затверджені "Граничні тарифи на загальнодоступні комунікаційні послуги на період з 01.11.2006 року", зареєстровані в Міністерстві Юстиції України 29.06.2006 року № 767/1264, в яких тариф на з'єднувальні лінії відсутній.

Як свідчать матеріали справи, ВАТ "Укртелеком" своїм наказом № 613 від 29.12.2006 року затвердив нові тарифи.

Відповідач в своїх запереченнях зазначає, що наказ ВАТ „Укртелеком” № 613 від 29.12.2006 року не відповідає вимогам діючого законодавства, а саме ч. 2 ст. 181 ГК України, Закону України „ Про захист економічної конкуренції”, а також діючим наказам НКРЗ №155 від 08.12.2006 року та Головного управління з питань радіочастот при Кабінеті міністрів України № 39 від 05.09.1995 року.

Суд не може погодитись з таким твердженням відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно п. 11 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 09.08.2005 року за № 720 (далі Правила), тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами самостійно, крім тарифів, які згідно із Законом України „Про телекомунікації” підлягають державному регулюванню.

Відповідно ч. 2 ст. 66 Закону України „Про телекомунікації”, державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів підлягають: тарифи на загальнодоступні послуги; тарифи на надання в користування каналів електрозв'язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг.

Статтею 62 Закону України „Про телекомунікації” визначено, що до загальнодоступних телекомунікаційних послуг належать: підключення кінцевого обладнання споживача до телекомунікаційних мереж загального користування (універсальний доступ), послуги фіксованого телефонного зв'язку в межах зони нумерації (місцевий телефонний зв'язок), а також виклик служб екстреної допомоги, послуги довідкових служб і зв'язку за допомогою таксофонів, за винятком послуг, що надаються з використанням безпроводового доступу.

У відповідності до п. 3 Правил, відомча телекомунікаційна мережа - телекомунікаційна мережа, що створюється для задоволення власних потреб підприємствами, установами, організаціями; кінцеве обладнання - обладнання, призначене для з'єднання з пунктом закінчення телекомунікаційної мережі з метою забезпечення доступу до телекомунікаційних послуг (телефонний та факсимільний апарат, комп'ютер, модем, телеприймач тощо). Отже, обладнання відомчих телефонних мереж не є кінцевим обладнанням та з’єднання телекомунікаційної мережі відповідача з телекомунікаційною мережею Укртелекому не відносяться до перелічених в ст. 66 Закону України „Про телекомунікації” загальнодоступних послуг, тарифи на які підлягають державному регулюванню.

До того ж відповідно до п. 46 Правил взаємодії місцевих телефонних мереж загального користування з місцевими телефонними мережами відомств та інших власників затверджених наказом Головного управління з питань радіочастот при Кабінеті міністрів України № 39 від 05.09.1995 р., розмір оплати за вхідні та вихідні з'єднувальні лінії від відомчих АТС визначається для кожної відомчої АТС за фактичними затратами обох сторін на організацію телефонного зв'язку з урахуванням рентабельності, податків та інших економічних показників. Методика визначення розміру оплати за з'єднувальні лінії від відомчих АТС приведена в додатку N 4 до цих Правил.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги за період з лютого 2007 року по листопад 2007 року відповідно нових тарифів затверджених наказом ВАТ „Укртелеком” № 613 від 29.12.2006 року у розмір 17128,80 грн.

Відповідно п. 3.2. договору, плата за надання в користування місцевої телефонної мережі Укртелекому та послуг міжміського міжнародного телефонного зв’язку, послуг доступу до мереж операторів рухомого (мобільного) зв’язку нараховується відповідно до встановлених тарифів. Згідно п. 3.6. договору, при внесенні змін до тарифів, що застосовуються цим договором, Укртелеком інформує Споживача про ці зміни не пізніше ніж за 20 днів.

Позивач вказує, що повідомив належним чином відповідача про зміну тарифів. До матеріалів справи доданий лист ВАТ „Укртелеком” № 01юр/09-25 від 06.01.2007 року, яким позивач направляв Гребінківської дистанції сигналізації та зв’язку відповідачеві для підписання 2 примірники Договору про взаємоз’єднання телекомунікаційної мережі ВАТ „Укртелеком” з телекомунікаційною мережею Споживача № 01юр/02-64 від 22.01.2007 року та прохав підписати договір та повернути один примірник на адресу позивача. Відповідач отримав цей лист 08.02.2007 року, про що свідчить вхідний штамп на копії листа, наданого відповідачем до матеріалів справи. В цьому листі не вказано з якого числа діють нові тарифи та в якому розмірі, не визначено які саме тарифи змінені та у зв’язку з чим. За таких обставин суд вважає за необхідне зробити висновок, що відповідач не був належним чином повідомлений про зміну тарифів на надання послуг електрозв’язку, лист № 01юр/02-65 від 22.01.2007 року не можна вважати таким повідомленням, оскільки він є пропозицією щодо укладення договору, а не повідомленням споживача про зміну тарифів.

Крім того суд вважає, що неналежне повідомлення відповідача про зміну тарифів з січня 2007 року призводить до порушення прав споживача, оскільки відповідно п. 2.3.2. договору споживач має право відмовитися від подальшого використання телекомунікаційних послуг, якщо він не згодний з їх новою вартістю, попередивши про це письмово за 10 днів до дати введення в дію нових тарифів.

З наведених вище обставин суд дійшов висновку про безпідставність застосування з січня 2007 р. тарифів затверджених наказом ВАТ „Укртелеком” № 613 від 29.12.2006 року та нарахування позивачем 13528,80 грн. вартості послуг за з’єднувальні лінії згідно нових тарифів, тому відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Також в позовній заяві з урахуванням уточнень, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 73,39 грн., яка нарахована на заборгованість позивача за послуги надання з’єднувальної лінії на загальну суму 13528,80 грн. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення зазначеної суми заборгованості, суд відповідно вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 73,39 грн.

Крім того, згідно розрахунку позовних вимог, позивач заявляє до стягнення заборгованість за надані послуги Інтернет у розмірі 2301,63 грн.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України „Про телекомунікації” умовами надання телекомунікаційних послуг є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ та оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Договором № 01юр/02-73п/Ш033798/ИЮ від 20.12.2005 року про взаємоз’єднання телекомунікаційної мережі ВАТ „Укртелеком” з телекомунікаційною мережею Споживача не передбачено зобов’Язання позивача надавати відповідачеві послуги з’єднання з мережею Інтернет, як і не передбачений обов’язок відповідача сплачувати такі послуги, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 2301,63 грн. є безпідставними і суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

В позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача вартість наданих послуг за міжміські та міжнародні переговори, згідно договору № 01юр/02-73п/Ш033798/ИЮ від 20.12.2005 року, яка складає 1845,46 грн.

Також, як свідчать матеріали справи, 07.05.2007 року між тими ж сторонами був укладений договір № 01юр/02-64/П/Ш-071088/НЮ про взаємоз’єднання телекомунікаційної мережі ВАТ „Укртелеком” з телекомунікаційною мережею Споживача. Відповідно п. 1.1. цього договору його предметом є з’єднання телекомунікаційної мережі відповідача з телекомунікаційною мережею Укртелекому в м. Гребінка, надання в користування місцевої мережі Укртелекому та послуг міжміського, міжнародного телефонного зв’язку, послуг доступу до мереж операторів рухомого (мобільного) зв’язку. На підставі цього договору відповідачеві також були надані послуги міжміського та міжнародного зв’язку на загальну суму 3903,02 грн.

Відповідно п. 19, 20 Правил взаємодії місцевих телефонних мереж загального користування з місцевими телефонними мережами відомств та інших власників, затверджених наказом Головного управління з питань радіочастот при Кабінеті міністрів України № 39 від 05.09.1995 р., плата за надані послуги телефонного зв'язку стягується власниками відомчих телефонних мереж. Плата за користування міжміським та міжнародним телефонним зв'язком стягується підприємствами мережі телефонного зв’язку загального користування (МТфЗЗК). Абонентам розсилаються групові та індивідуальні рахунки. Дозволяється за взаємною домовленістю між власниками відомчих мереж та підприємствами зв'язку МТфЗЗК рахунки за такі розмови передавати власникам відомчих мереж, які проводять розрахунки зі своїми абонентами і перераховують зібрані кошти підприємствам МТфЗЗК. Порядок взаєморозрахунків визначається окремим договором.

Судом встановлено, що окремого договору про порядок взаєморозрахунків між ВАТ „Укртелеком” та відповідачем, щодо плати за користування міжміським та міжнародним телефонним зв'язком абонентами відомчої мережі відповідача не укладалось. Проте, пунктом 3.7. договору № 01юр/02-73п/Ш033798/ИЮ від 20.12.2005 року та № 01юр/02-64/П/Ш-071088/НЮ від 07.05.2007 року передбачено, що ВАТ „Укртелеком” до 10 числа місяця, що настає за звітнім, виставляє Споживачу рахунок на оплату телекомунікаційних послуг та розшифровку за міжміськими міжнародними телефонними розмовами. А відповідно д п. 9.2. зазначених договорів, усі розрахунки з Укртелекомом за телекомунікаційні послуги, надані абонентам Споживача, здійснюються особисто Споживачем.

Загальні умови виконання зобов'язання встановлені ст. 526 ЦК України згідно якої зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За таких підстав, суд вважає позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми заборгованості за міжміські та міжнародні переговори згідно договору № 01юр/02-73п/Ш033798/ИЮ від 20.12.2005 року у розмірі 1845,46 грн. та згідно договору № 01юр/02-64/П/Ш-071088/НЮ від 07.05.2007 року у розмірі 3903,02 грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України , у разі задоволення позову, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційна - технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог. Тому суд вважає за необхідне витрати по сплаті державного мита в розмірі 57,48 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 20,79 грн. покласти на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, ст. 80, 82-85, Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Статутного територіально – галузевого об’єднання „Південна залізниця” (адреса: 61022, м. Харків, вул.. Червоноармійська, 7, п/р 2 в ХФ АБ „Експрес-Банк” м. Харків, МФО 350716, код 04734963) на користь Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 4 Полтавської філії ВАТ „Укртелеком” (адреса: 37500, Полтавська область, м. Лубни, вул.. радянська, 1/5, р/р 0113 в ПОД „Райффайзен Банк Аваль” м. Полтава, МФО 331605, код 01186975) – 5748,48 грн. заборгованості за надані послуги міжміського та міжнародного зв’язку, 57,48 грн. витрат по сплаті державного мита та 20,79 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної чинності.

В задоволені решти вимог про стягнення 13528,80 грн. заборгованості з абонентської плати за з'єднувальні лінії, 73,39 грн. пені та 2301,63 грн. заборгованості за послуги Інтернет, - в задоволенні позову відмовити.

Суддя Кононова О.В.