ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2008 р. Справа № 37/366-07 (н.р. 44/35-07)

вх. № 11900/4-37 (н.р. 1455/4-44)

Суддя господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

за участю представників сторін:

позивача - Куц К.К. за довіреністю № б/н від 30.11.2007 р.

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - не з'явився 3-ї особи - не з'явився

розглянувши справу за позовом Приватної фірми "Знак", м. Люботин; 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна виконавча служба у Київському районі м. Харкова

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Будмонтажцентр", м.Харків та 2. Приватної фірми "Будмонтажсервіс плюс", м. Харків

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсними договори, укладені між ТОВ "Будмонтажцентр" та ПП "Будмонтажсервіс плюс", а саме договір купівлі-продажу транспортних засобів від 18.07.2005 р. № Т5163 про передачу автомобіля КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203, договір купівлі-продажу транспортних засобів від 18.07.2005 р. № Т5164 про передачу першим відповідачем другому відповідачеві автомобіля ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, договір купівлі-продажу транспортних засобів від 29.07.2005 р. № Т5200 про передачу екскаватора ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний № ТН 05484, заводський № 15246, двигун № 391911; прийняти рішення про повернення від ПП "Будмонтажсервіс плюс" у власність ТОВ "Будмонтажцентр" зазначених транспортних засобів: КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203, ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, екскаватор ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний № ТН 05484, заводський № 15246, двигун № 391911. Також, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати позивача у розмірі 51,52 грн.

3-я особа 25.12.2007р. надала пояснення по справі, в яких вона зазначила, що на даний час виконавче провадження про стягнення грошових коштів з першого відповідача на користь позивача закінчено.

Позивач до початку судового засідання надав клопотання про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню.

Відповідачі та 3-я особа про судове засідання буди повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, витребувані судом документи не надали, про причини не явки в судове засідання суд не повідомили.

Позивач, через канцелярію господарського суду 25.12.2007 р. за вх. № 27744, надав доповнення до позовної заяви, які приймаються судом до розгляду. Згідно доповнень позивач просить суд покласти на 1-го відповідача судові витрати в розмірі 4134,71 грн.

Позивач, через канцелярію господарського суду 04.02.2008 р. за вх. № 1249, надав клопотання про надіслання повідомлення органам прокуратури про виявленні правопорушення, в задоволенні якого господарський суд вважає за необхідне відмовити, оскільки судом при розгляду справи не були виявлені правопорушення.

Позивач, через канцелярію господарського суду 04.02.2008 р. за вх. № 1247, надав клопотання про забезпечення позову в задоволенні якого господарський суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не надано до суду офіційних доказів вчинення 1-м відповідачем певних дій по перерахуванню коштів з своїх розрахункових рахунків та відчуженню свого майна.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

На виконання рішення від 14.02.2005 р. по справі № 29/17-05 господарським судом Харківської області 15.03.2005 р. було видано наказ про стягнення з ТОВ "Будмонтажцентр" на користь ПФ “Знак” 77003,62 грн. боргу, 869,63 грн. річних, 3927,18 грн. збитків від інфляції, 818,27 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (всього 82736,70 грн.).

З метою примусового виконання зазначеного наказу Державною виконавчою службою у Київському районі м. Харкова було відкрито виконавче провадження та для забезпечення стягнення зазначених коштів постановою від 30.03.2005 р. накладено арешт на майно боржника – ТОВ “Будмонтажцентр”, а саме: автомобіль КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203, автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, екскаватор ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний № ТН 05484, заводський № 15246, двигун № 391911.

18.07.2005 р. між першим та другим відповідачем було укладено договір № Т5163 купівлі-продажу автомобіля КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203 та договір № Т5164 купівлі-продажу автомобіля ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, у відповідності до яких право власності на зазначене майно перейшло до другого відповідача – ПП “Будмонтажсервіс плюс”.

29.07.2005 р. між першим та другим відповідачем укладено договір № Т5200 купівлі-продажу екскаватора ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний № ТН 05484, заводський № 15246, двигун № 391911, у відповідності до якого право власності на зазначене майно перейшло до другого відповідача.

Посилаючись на те, що укладенням зазначених договорів порушені права та законні інтереси позивача, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.

Згідно з положеннями статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 203 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

При цьому позивач конкретно не вказує, яким саме нормам Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства суперечать договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені між першим та другим відповідачем.

Крім того, як свідчать матеріали справи на даний час виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 15.03.2005р. по справі № 29/17-05 закінчено, заборгованість перерахована на користь ПФ “Знак”, 30.01.2007 року постановою № 7/3 звільнено з-під арешту майно боржника, серед якого і транспортні засоби: автомобіль КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203, автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, екскаватор ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний № ТН 05484, заводський № 15246, двигун № 391911, заборгованість 1-го відповідача перед позивачем перерахована у повному обсязі та 08.02.2008 року постановою № 7/17 виконавче провадження по примусовому виконанню наказу № 29/17-05 від 15.03.2005 року закінчено.

Відповідно до ч.6 ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження", арешт, зокрема, застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації.

Судом встановлено, що обмеження у здійсненні права власності, а саме такої його правомочності як розпорядження майном, може бути встановлено органами ДВС під час виконання, зокрема, судових рішень. Так, до прав державного виконавця при здійснення виконавчого провадження належить право накладати арешт на майно боржника, що визначено ч.2 ст.55 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.3 ст.55 Закону України "Про виконавче провадження", копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у ч.2 ст.55 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що позивач та третя особа не надали до суду доказів направлення копії вказаної постанови про накладення арешту на майно 1-го відповідача 1-му відповідачу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 216 Цивільного кодексу України, передбачено те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене та те, що з матеріалів справи судом не вбачається підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 18.07.2005 р. № Т5163 про передачу автомобіля КРАЗ 6510 (1992р.в.) № шасі ХІС 6510№0731203, від 18.07.2005 р. № Т5164 про передачу першим відповідачем другому відповідачеві автомобіля ЗІЛ-ММЗ 4502 (1987р.в.) № шасі 2682522, договір купівлі-продажу транспортних засобів від 29.07.2005 р. № Т5200 про передачу екскаватора ЕО-3322Д (1988р.в.), реєстраційний № ТН 05484, заводський №15246, двигун № 391911, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставним, у зв'язку з чим вони не підлягають задоволенню.

За таких обставин господарський суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статей 44 та 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у разі відмови в позові повністю покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 37, 55 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 203, 215, 216, 626, 628 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 21, 33, 35, 43-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Прийняти доповнення позивача до позовної заяви та розглядати справу зурахуванням цих доповнень.

В задоволенні клопотання позивача про надіслання повідомлення органам прокуратури про виявленні правопорушення відмовити.

В задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовити.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення підписаний 18.02.2008 року.

Суддя Доленчук Д. О.