ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2008 р.

№ 17-1-31-23-13-11/01-826

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

ТОВ “Агрофірма “Дружба народів”

на постанову

та рішення

від 23.10.2007 р. Одеського апеляційного господарського суду

від 03.03.2006 р. господарського суду Одеської області

у справі

№ 17-1-31-23-13-11/01-826 господарського суду Одеської області

за позовом

АК АПБ “Україна” в особі регіонального уповноваженого ліквідатора банку “Україна” в Одеській області

до

ТОВ “Агрофірма “Дружба народів”

про

стягнення 207 355,23 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача

Погорєлов А.П., довір.,

відповідача

Пушкарська О.В., довір.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням арбітражного суду Одеської області від 16.03.2001 р., залишеним без змін в порядку нагляду постановою голови арбітражного суду Одеської області від 14.06.2001 р., в задоволенні позову відмовлено. Рішення обґрунтовано тим, що на виконання додаткової угоди № 2 від 25.08.1999 р. до договору застави № 11 від 29.10.1997 р. відповідач передав позивачу в якості розрахунку по відсотках за кредити будівлю дитячого садку.

06.10.2003 р. АК АПБ “Україна” в особі регіонального уповноваженого ліквідатора АК АПБ “Україна” в Одеській області подало до суду заяву про перегляд рішення арбітражного суду Одеської області від 16.03.2001 р. за нововиявленими обставинами в порядку ст. ст. 112 –114 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.03.2004 р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.07.2004 р., рішення арбітражного суду Одеської області від 16.03.2001 р. за результатами перегляду за нововиявленими обставинами залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2004 р. скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.07.2004 р., а справу передано на новий апеляційний розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Постанова мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про порушення позивачем приписів ст. 113 ГПК України, у зв’язку з пропуском строку, встановленого для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, є необґрунтованим.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2005 р. ухвалу господарського суду Одеської області від 31.03.2004 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2005 р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2005 р. та ухвалу господарського суду Одеської області від 31.03.2004 р. у справі скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Постанова мотивована тим, що визнання судом недійсною додаткової угоди № 2 від 25.08.1999 р. до договору застави № 11 від 29.10.1997 р. в частині предмету застави є нововиявленою обставиною та має істотне значення для розгляду даної справи.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.03.2006 р. (суддя Лєсогоров В.М.) заяву АК АПБ “Україна” про перегляд рішення арбітражного суду Одеської області від 16.03.2001 р. за нововиявленими обставинами задоволено, рішення арбітражного суду Одеської області від 16.03.2001 р. скасовано, позов задоволено та стягнено з ТОВ “Агрофірма “Дружба народів” на користь АК АПБ “Україна” 207 355,23 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 р. (судді: Гладишева Т.Я. –головуючий, Савицький Я.Ф., Лавренюк О.Т.) апеляційну скаргу ТОВ “Агрофірма “Дружба народів” залишено без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 03.03.2006 р. –без змін.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішеннями, ТОВ “Агрофірма “Дружба народів” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 р. і рішення господарського суду Одеської області від 03.03.2006 р. та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На думку заявника касаційної скарги, судами першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального права.

27.02.2008 р. у судовому засіданні по справі оголошувалась перерва до 29.02.2008 р.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлювалося колегією суддів раніше, відмовляючи у задоволенні позову про стягнення 207 355,23 грн., що складають відсотки за укладеними між позивачем та відповідачем кредитними договорами, суд першої інстанції виходив з того, що підписання позивачем акта прийому-передачі предмету застави від 17.05.2000 р. про прийняття на свій баланс будівлі дитячого садку (вартістю 217 355,21 грн.) відповідно до додаткової угоди № 2 від 25.08.1999 р. до договору застави №11 від 29.10.1997 р., укладеної сторонами на забезпечення виконання вказаних кредитних договорів, свідчить про його згоду одержати заборгованість по простроченим відсоткам за рахунок заставленого майна.

Переглядаючи таке рішення арбітражного суду Одеської області від 16.03.2001 р. за нововиявленими обставинами, попередні судові інстанції дійшли висновку, що позовні вимоги про стягнення 207 355,23 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки рішенням господарського суду Одеської області від 21.07.2003 р. у справі № 9/77-03-2190 визнано недійсною додаткову угоду № 2 від 25.08.1999 р. до договору застави №11 від 29.10.1997 р. в частині предмету застави –будівлі дитячого садку, а також встановлено, що відповідач має заборгованість перед позивачем по відсоткам за укладеними кредитними договорами в сумі 207 355,23 грн., що відповідно до ст. 35 ГПК України не потребує повторного доведення.

Однак, до цього висновку попередні судові інстанції дійшли без урахування такого.

Як встановлено судом першої інстанції при винесенні рішення, яке є предметом перегляду за нововиявленими обставинами, на забезпечення виконання кредитних договорів між позивачем та відповідачем укладено договір застави №11 від 29.10.1997 р., відповідно до умов якого предметом застави (іпотеки) був консервний завод і будинок побуту.

Додатковою угодою № 1 від 02.12.1998 р. до договору застави №11 від 29.10.1997 р. сторони, зокрема, змінили предмет застави на томатний сік і двоповерхову будівлю трудового табору.

Додатковою угодою № 2 від 25.08.1999 р. до договору застави №11 від 29.10.1997 р. сторонами також було змінено предмет застави та визначено, що предметом застави являється томатна паста, масою 10 000 кг, та будівля дитячого садка (а.с. № 16 том І).

Втім, рішенням господарського суду Одеської області від 21.07.2003 р. у справі № 9/77-03-2190 визнано недійсною додаткову угоду № 2 від 25.08.1999 р. до договору застави №11 від 29.10.1997 р. лише в частині одного з предметів застави, а саме будівлі дитячого садку (а.с. №№ 90-91 том І).

Відтак, у заставі позивача залишалась перебувати томатна паста.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи суму заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції не з'ясував чи не були задоволені (частково або повністю) вимоги позивача під час розгляду справи за рахунок іншого предмету застави –томатної пасти.

Враховуючи встановлення факту існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 207 355,23 грн. рішенням суду у іншій справі від 21.07.2003 р., судом першої інстанції не перевірено чи існує така заборгованість на час прийняття рішення у даній справі –03.03.2006 р.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення вимог: ст. 47 ГПК України, яка визначає, що судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи; ст. 38 ГПК України, яка зобов’язує суд у разі, якщо подані сторонами докази є недостатніми, витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Вказані порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які не усунуті у подальшому судом апеляційної інстанції, призвели до неповного з’ясування обставин справи, в зв’язку з чим відсутні підстави вважати, що судами дана правильна юридична оцінка спірним правовідносинам та зроблений відповідаючий чинним нормам матеріального права висновок щодо прав і обов’язків сторін.

Допущені порушення норм процесуального права, що призвели до неповного з’ясування обставин справи, не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції відповідно до приписів ст. 1117 ГПК України.

За таких обставин справи оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене та, дослідивши повно і всебічно обставини справи, вирішити спір за наслідками перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з дотриманням приписів чинного законодавства.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 47, 38, 43, 1115, 1117, 1119 –11111, 112 –114 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ТОВ “Агрофірма “Дружба народів” задовольнити частково.

2.          Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 р. та рішення господарського суду Одеської області від 03.03.2006 р. у справі № 17-1-31-23-13-11/01-826 скасувати.

3.          Справу № 17-1-31-23-13-11/01-826 передати на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді                                                    Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко