КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

29.01.08 р.                                                                                                    № 18/441-07

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий                                                                       Писана Т.О

Судді :

Мостова Г. І.

Фаловська І.М.

секретар судового засідання Рустам’ян Е.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Вернигора М.С. –представник за дов. №2 від 27.09.2007р.;

від відповідача-1: Іванишин О.О. –представник за дов. від 10.09.2007р.;

від відповідача-2: Білецька Н.С. –представник за дов. №461 від 16.01.2007р.;

розглянувши апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу "Золоті ворота" на рішення господарського суду Київської області від 19.11.2007 року

у справі №18/441-07 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом          обслуговуючого кооперативу "Золоті ворота", м. Київ,

до відповідача-1:          громадської організації товариства індивідуальних забудовників "Золоті ворота", смт. Козин, Обухівський р-н, Київська область,

до відповідача-2:          закрите акціонерне товариство "А.Е.С. Київобленерго", м. Київ,

про                              визнання недійсним договору та спонукання вчинення певних дій

с т а н о в и в:

16.08.2007р. до господарського суду Київської області звернувся обслуговуючий кооператив "Золоті ворота" з позовом до громадської організації товариства індивідуальних забудовників "Золоті ворота" та закритого акціонерного товариства "А.Е.С. Київобленерго" про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії №1677 від 15.05.2007р. та спонукання відповідача-1 укласти з позивачем відповідний договір про постачання електричної енергії в котеджне містечко "Золоті ворота" на умовах типового договору згідно чинного законодавства.

Рішенням господарського суду Київської області від 19.11.2007р. у справі №18/441-07 у позові відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду обслуговуючий кооператив "Золоті ворота" звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду матеріалам справи. Скаржник просить суд прийняти нове рішення по справі №18/441-07, яким задовольнити позов.

Представник апелянта вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, рішення господарського суду Київської області від 19.11.2007року вважає таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Відповідач-1 та відповідач-2 надали відзиви, в яких заперечили проти вимог апеляційної скарги, оскільки вважають її необґрунтованою. Представники відповідача-1 та відповідач-2 у судовому засіданні також заперечив проти вимог апеляційної скарги, рішення господарського суду Київської області від 19.11.2007р. у справі №18/441-07 вважають законним та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, між відповідачами у справі 15.05.2007 року було укладено договір № 1677 про постачання електричної енергії для потреб громадської організації індивідуальних забудовників “Золоті Ворота”.

Як вбачається зі змісту договору, відповідач-1 виступає замовником та покупцем електроенергії, а відповідач-2 є електропостачальною організацією, яка має ліцензію на торгівлю електроенергією і виступає в якості продавця на умовах постачання. Таким чином, спірний договір регулює умови та порядок купівлі-продажу електроенергії між постачальною організацією та споживачем.

Позивач вважає, що відповідач-1 не мав права вступати в договірні відносини з відповідачем-2 щодо здійснення постачання електричної енергії в котеджне містечко “Золоті Ворота”, оскільки не підпадає під поняття “населеного пункту” відповідно до Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31 липня 1996 року.

Відповідно до п. 1.2. вищезазначених Правил “населений пункт юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту”.

Таким чином, позивач вважає, що саме він підпадає під поняття “населений пункт”, оскільки власником електроустановок відповідного населеного пункту, чим об'єднує населення на вказаній території. У зв’язку з чим позивач вважає, що договір про постачання електроенергії в котедж не містечко “Золоті Ворота” має укладатись саме з ним, а відповідач-1 може отримувати електроенергію виключно на підставі договору з позивачем про спільне використання електромереж.

На думку позивача, спірний договір порушує його права власника електричних мереж, тому має бути визнаний недійсним, а відповідачі мають укласти з ним відповідні договори постачання електроенергії та спільного використання електромережі.

Судом першої інстанції зроблено висновок про безпідставність тверджень позивача, що саме він є організацією, яка об'єднує населення котеджного містечка "Золоті Ворота". Колегія суддів погоджується з таким висновком господарського суду, оскільки відповідач-1 об'єднує населення на визначеній території та утримує електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту, відповідно до Правил користування електричною енергією. Дана обставина підтверджується відповідними заявами домовласників містечка (а.с. 98-100), укладеними договорами доручення на виконання послуг по комунальному забезпеченню (а.с. 89-97) та протоколом загальних зборів домовласників містечка “Золоті Ворота” № 2 від 18.03.2007 року (а.с. 81-83), згідно якого ТІЗ "Золоті Ворота" прийняло функції обслуговування домоволодінь та інфраструктури містечка "Золоті Ворота".

Громадська організація “Товариство індивідуальних забудовників “Золоті Ворота” об'єднує осіб, які є власниками індивідуальних будинків або проводять забудову в межах житлового містечка “Золоті Ворота”, що знаходиться на території селища Козин Обухівського району Київської області. На даний момент відповідач-1 об'єднує в своєму складі 106 власників індивідуальних будинків відповідного містечка, що становить їх переважну більшість. Це підтверджується заявами вказаних домовласників про прийняття їх в члени товариства (копія реєстру відповідних заяв долучена до матеріалів справи).

Метою діяльності Громадської організації “Товариство індивідуальних забудовників “Золоті Ворота” є здійснення функцій щодо забезпечення належного утримання та використання будинків учасників організації, інженерних мереж, об'єктів соціально-культурного призначення та територій загального використання в межах містечка. Для цього мешканцями вказаного котеджного містечка, які є учасниками відповідача-1, були надані останньому відповідні повноваження для реалізації мети та здійснення завдань, передбачених статутом організації. Це підтверджується Протоколом № 2 загальних зборів домовласників містечка “Золоті Ворота” від 18.03.2007 року. Також, надання вказаних повноважень відповідачу-1 було закріплено шляхом підписання з кожним учасником договорів доручення на виконання послуг по комунальному забезпеченню (реєстр вказаних договорів наявний в матеріалах справи).

Оскільки, відповідач-1 за спірним договором виступає від імені та в інтересах тієї частини домовласників містечка “Золоті ворота”, які є членами відповідної громадської організації, він є споживачем електроенергії за відповідними дорученнями та спільним рішенням загальних зборів домовласників.

Необхідно враховувати, що відповідно до п.п. 1.2. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31 липня 1996 року визначено, що:

- постачання електричної енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору;

- постачальник електричної енергії суб'єкт господарювання, який отримав ліцензію РНКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії;

- електроустановка –комплекс взаємопов’язаних устаткування і споруд, призначених для виробництва, перетворення, передачі, розподілу або споживання електроенергії.

Кожний домовласник має у власності електрообладнання, необхідне для безпосереднього споживання електроенергії, що підключається до електромережі. Таким чином, і позивач і домовласники мають у власності електроустановки, які підключаються в певній точці, а оскільки відповідач-1 виступає від імені домовласників при вирішенні питань організації забезпечення життєдіяльності котеджного містечка, він має ознаки споживача, як населеного пункту, що об’єднує власників індивідуальних будинків з їх електроустановками.

Тому вірним є висновок суду першої інстанції, що твердження позивача про те, що саме він підпадає під поняття “населеного пункту” згідно з Правилами користування електричною енергією є безпідставним і відповідач-1 може самостійно та безперешкодно виступати покупцем електроенергії для споживання членами відповідної громадської організації.

Також, при винесенні рішення судом першої інстанції взято до уваги те, що позивач не надав належних доказів того, що він є власником електричної мережі та в якому обсязі.

В апеляційній скарзі позивач наголосив, що є власником електромережі, оскільки вони були передані йому як пайовий внесок відповідно до акту прийому-передачі паю від 23.04.2007р. Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не визнав даний документ підтвердженням права власності позивача на електромережі у зв’язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст.2 ЗУ "Про державну реєстрацію майнових прав та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Як вбачається зі змісту норм названого закону документом, що підтверджує право власності на нерухоме майно, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Враховуючи, що позивачем не надано такого свідоцтва, немає підстав вважати його власником електромереж. Позивач не підтвердив своє право власності на майно, при цьому у позові просить визнати недійсним договір з мотивів, що даний договір заважає йому користуватись цим майном. Таким чином, вірним є висновок про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Також господарським судом вірно зазначено, що укладення між відповідачами у справі договору про постачання електричної енергії жодним чином не може обмежувати права позивача на укладення із постачальником електричної енергії саме договору про спільне використання електричних мереж, оскільки мова йде про інший за своєю правовою природою договір, ніж договір про постачання електричної енергії.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції, при винесення рішення, допущено порушення норм процесуального права. При цьому скаржник не вказує, які саме порушення допущено судом, у зв’язку з чим таке посилання є безпідставним.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, твердження апелянта про те, що відповідач-1 не підпадає під поняття «населений пункт»згідно Правил користування електричною енергією є необґрунтованими та безпідставними.

Також, апелянтом не надано суду належних доказів того, що саме він є власником електричних мереж в котеджному містечку «Золоті ворота». Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень –офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі паю від 23.04.2007 року не є правовстановлюючим документом та не може бути належним доказом, підтверджуючим право власності. Єдиним документом, що підтверджує право власності на нерухоме майно, до якого і відносяться електричні мережі котеджного містечка, є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, Київський міжобласний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що апелянтом не надано належних доказів того, що він є власником електричної мережі котеджного містечка «Золоті ворота».

Враховуючи вищезазначене, безпідставним є і твердження апелянта про те, що укладення спірного договору між відповідачами порушує його право власності на електричні мережі, адже апелянтом не доведено що саме він є власником вказаних мереж. Більше того, укладення спірного договору жодним чином не може порушувати права власника електричних мереж, адже він має змогу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися ними, відчужувати їх у будь-який спосіб передбачений чинним законодавством. При цьому, зміна власника електромережі, до якої приєднані електроустановки відповідача-1, у відповідності до Правил користування електричною енергією, не позбавляє останнього права користуватися електричною енергією на підставі укладеного договору з електропостачальною організацією.

В даному випадку власник електричних мереж, до яких приєднані електроустановки відповідача-1, відповідно до Правил користування електричною енергією, має право на укладення з останнім договору про спільне використання технологічних мереж.

Таким чином, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Золоті ворота»є не доведеними та не обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідно ст. 43 ГПК України місцевим судом належним чином досліджено обставини справи та наведено цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення господарського суду Київської області від 19.11.2007 року по справі №18/441-07 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача повністю.

Керуючись ст.ст. 49, 101 –103, 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд,

п о с т а н о в и в :

1. Апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу "Золоті ворота" на рішення господарського суду Київської області від 19.11.2007 року у справі №18/441-07 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 19.11.2007р. у справі №18/441-07 залишити без змін.

3. Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

4. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий                                                                       Писана Т.О

Судді :

Мостова Г. І.

Фаловська І.М.