ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.2008                                                              Справа № 12/142

за позовом відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Закарпатської філії, м. Ужгород

до відповідача Ужгородського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, с. Оноківці Ужгородського району

про стягнення заборгованості в сумі 39 879,04 грн. (в т.ч. 16 304,34 грн. –основного боргу; 174,28 грн. –пені по договору № 2074 від 16.09.2000 року та 20 975,33 грн. –основного боргу; 2 425,09 грн. –пені по договору № 000021 від 14.05.2004 року).

Суддя Тисянчин В. М.

Представники:

Від позивача –Мочар І.І. (представник за довіреністю від 04.01.2008 року)

Від відповідача –не з’явився (явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов відкритим акціонерним товариством „Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Закарпатської філії, м. Ужгород до Ужгородського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, с. Оноківці Ужгородського району про стягнення заборгованості в сумі 39 879,04 грн.(в т.ч. 16 304,34 грн. –основного боргу; 174,28 грн. –пені по договору № 2074 від 16.09.2000 року та 20 975,33 грн. –основного боргу; 2 425,09 грн. –пені по договору № 000021 від 14.05.2004 року).

За відсутності відповідних клопотань технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Права та обов’язки згідно ст. 22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід судді не поступало.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, докази чого знаходяться в матеріалах справи.

Позивач підтримує позовні вимоги посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи.

На вимогу суду відповідач копію довідки органу держстатистики про включення до ЄДРПОУ та письмовий відзив на позов з доказами в його обґрунтування не подав, свого уповноваженого представника для участі у розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у справі.

Повідомлення № 12538192 підтверджує завчасне вручення відповідачу 14.10.2008 року ухвали від 13.10.2008 року про порушення провадження у справі, де вказано про місце і час призначення розгляду справи, чим забезпечено йому реалізацію Конституційного права на судовий захист (п.4 ст. 129 Конституції України).

Відповідач не скористався своїм правом щодо направлення свого представника для участі в судовому засіданні.

Позаяк, суду не надано відповідачем доказів чи відомостей поважних причин неможливості його участі в судовому засіданні.

До того ж, у разі дійсного бажання забезпечення представництва відповідачем у судовому засіданні –завчасне повідомлення судом про час і місце судового засідання не позбавило відповідача у виборі кола суб’єктів такого представництва у суді відповідно до ст. 28 ГПК України.

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 16 304,34 грн. та 20 975,33 грн. –основного боргу щодо оплати за надані, згідно договорів № 2074 від 16.09.2000 року та № 000021 від 14.05.2004 року послуги телефонного зв’язку, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- розрахунками за період з 01.03.2007 року по 30.09.2008 року по договору № 2074 від 16.09.2000 року та за період з 01.06.2006 року по 30.09.2008 року договору № 000021 від 14.05.2004 року;

- розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача (претензія № 01-07-1467 від 27.06.2008 року) про добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново –господарські зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України та з урахуванням Закону України „Про телекомунікації” (ст. ст. 33, 36).

Таким чином, на день розгляду спору у суді, обставини спору (права і зобов’язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов’язання –кредитор вправі вимагати виконання обов’язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов’язань у відносинах. Підставою виникнення зобов’язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов’язальні відносини між сторонами, є надання послуг телефонного зв’язку (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов’язок відповідача оплатити вартість наданих послуг телефонного зв’язку є безспірним.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Крім цього, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, відповідачу відповідно до п. 5.2 договору № 2074 від 16.09.2000 року нарахована до сплати пеня в розмірі 174,28 грн. При оцінці правильності нарахування пені відповідно до п. 2 ст. 258 ЦК України; ст. ст. 216 –218, 220 ГК України; Положень Закону України від 22.11.1996 року „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, судом визнано обґрунтовані позовні вимоги в цій частині і такими, що підлягають задоволенню.

Відтак, відповідно до п. 5.2 договору № 000021 від 14.05.2004 року нарахована до сплати пеня в розмірі 2 425,09 грн. При оцінці правильності нарахування пені відповідно до п. 2 ст. 258 ЦК України; ст. ст. 216 – 218, 220 ГК України; Положень Закону України від 22.11.1996 року „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, судом визнано обґрунтовані позовні вимоги в цій частині і такими, що заслуговують на увагу суду.

Однак, з огляду підстав, що заслуговують на увагу суду (відсутністю значних збитків спричинених відповідачем позивачу, майново –економічний стан сторін, статусу сторін, суспільно –державну значимість господарської та службової діяльності сторін, специфіку завдань у здійсненні Національної безпеки держави, факт бюджетного недофінансування установи –відповідача на відповідні статті по зобов’язаннях і т.п.), суд обмежує, як виняток, стягнення пені до 200 грн., а в решті вимог в цій частині позову провадження у справі підлягає припиненню (п. 3 ст. 83 ГПК України, ч. 3 ст. 509, ч. 3 ст. 551 ЦК України).

При постановленні судового рішення враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно – державну значимість господарської діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно –правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Методика розрахунку позивачем вартості та обсягу наданих послуг ґрунтується на встановлених нормативах і відповідачем не оспорювалась за весь період стосунків.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак позов підлягає задоволенню частково, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”; ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Ужгородського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (с. Оноківці Ужгородського району, вул. Головна, 55; код 08672377) на користь відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг Закарпатської філії (м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 4; код 25438186) суму 16 304,34 (шістнадцять тисяч триста чотири грн. 34 коп.) – основного боргу; 174,28 грн. (сто сімдесят чотири грн. 28 коп.) –пені за договором № 2074 від 16.09.2000 року та 20 975,33 (двадцять тисяч дев’ятсот сімдесят п’ять грн. 33 коп.) –основного боргу; 200 (двісті грн.) –пені за договором № 000021 від 14.05.2004 року та 398,80 (триста дев’яносто вісім грн. 80 коп.) - у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) –у відшкодування витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позову –провадження у справі припинити.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тисянчин В. М.