ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2008 р.

12:00

Справа № 11/211/07

За адміністративними позовом: Кооперативного підприємства “Очаківський ринок”

(57500, м.Очаків, вул.Луначарського, 32)

до відповідача: Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області

(54009, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 41)

Суддя Василяка К.Л.

при секретарі судового засідання Заболотній І.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Клюшин М.В. –дов. від 02.04.2007р.

від відповідача: Макренко Н.М. –дов. № 10/15-699 від 24.04.2007р.,

Одноор В.М. –дов. №10/5-2102 від 19.11.2007р.,.

Суть спору: визнання протиправним та скасування рішення №115 від 21.12.2006р.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що перевірка була проведена у відповідності та з дотриманням вимог, які передбачені нормативно-правовими актами, а висновки викладені в акті відповідають встановленим обставинам.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд –

в с т а н о в и в:

19.08.2006р. Державною інспекцією з контролю за цінами в Миколаївській області була проведена перевірка Кооперативного підприємства „Очаківський ринок” з питання формування та застосування тарифів на платні послуги.

За результатами перевірки було складено акт №237, в якому зазначено, що підприємство в порушення розпорядження облдержадміністрації від 08.01.2001р. №1-р „Про регулювання плати за послуги, що надаються ринками з продажу продовольчих та непродовольчих товарів” при наданні платних послуг за „торгове місце” застосовувало рівень рентабельності до економічно обґрунтованих витрат у розмірі від 71,5% до191,4%, замість гранично встановленого рівня 30%.

Сума необґрунтовано отриманої виручки з урахуванням сплати з 01.01.2006р. до 31.07.2006р. склала 17537,92 грн., яка підлягає вилученню до відповідного бюджету. Крім того, підприємство повинно сплатити штраф у подвійному розмірі необґрунтованої виручки до місцевого бюджету.

Позивач вважає, що дане рішення прийняте на підставі висновків викладених в акті від 19.08.2006р., які не відповідають дійсним обставинам справи та є такими, що суперечать діючому законодавству.

Зокрема, заявник посилається на те, що інспекцією, в порушення приписів наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №298/519 від 03.12.2001р. яким було затверджено інструкцію „Про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами” в акті перевірки не було вказано, які нормативні акти було порушено суб’єктом господарювання, з конкретним обґрунтуванням порушень; не було детально відображено механізм скоєння порушення. Окрім цього, в акті повинно бути визначено суму необґрунтовано одержаної виручки, з додатками розрахунків, на яких ґрунтується обчислення зазначеної суми з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими вони здійснюються, що також не знайшло своє відображення в спірному акті.

При визначені розміру рівня рентабельності працівниками інспекції було проведено порівняння між різними об’єктами витрат, що не узгоджується з нормативними актами.

Жодним нормативним актом не передбачено черговості проведення розрахунку рентабельності по тарифам та не передбачено необхідності щорічного або щомісячного проведення такого перерахунку.

Посилання відповідача на те, що він керувався спільним наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, МВС, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №57/188/84/105 від 26.02.2002р. не можуть бути взяті до уваги, оскільки носять рекомендаційний характер для затвердження правил торгівлі на ринках органами місцевого самоврядування.

Зазначений наказ визначає торгівельне місце не відповідно до Правил торгівлі на ринках. Розмір торговельного місця визначено в цих Правилах.

При визначенні розміру торгівельного місця підприємство керувалось рішенням Очаківської міської ради №1 від 16.08.2002р. „Про затвердження Положення про ринковий збір”, згідно якого розмір торгівельного місця на ринках дорівнює: на прилавках (столах) – 1 погонний метр; при реалізації продукції (товарів) з транспортних засобів, причепа, візка, у тому числі ручного, у контейнерах –двома квадратними метрами.

Під час перевірки не було здійснено інвентаризацію торговельних місць, що взагалі не дає змогу інспекції робити перерахунок на вартість одного квадратного метру займаної площі.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги наступне.

На час проведення перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами в Миколаївській області та прийняття спірного рішення не існувало єдиного нормативного акту з формування тарифів на послуги ринків по наданню торговельних місць.

Комунальне підприємство „Очаківський ринок” користувалось ”Тимчасовими методичними рекомендаціями з механізму формування тарифів плати за надання торговельного місця на ринках” затвердженими постановою правління Миколаївської облспоживспілки №215 від 25.05.1998р., розпорядженням Миколаївської облдержадміністрації №1 від 08.01.2004р. „Про регулювання плати за послуги, що надаються ринком з продажу продовольчих та промислових товарів”, роз’яснень головного управління економіки Миколаївської облдержадміністрації №5659/14-03 від 26.02.2004р. та розпорядженням правління Укоопспілки за №88 від 02.06.2000р. „Про рекомендації з економічного обґрунтування розмірів тарифів на платні послуги ринків”.

Всі перелічені вище акти встановлюють калькуляційну одиницю ринків облспоживспілок, яка дорівнює одному торговельному місцю.

Постановою правління Миколаївської облспоживспілки №215 від 25.05.1998р. передбачено, що підставою для встановлення кількості торговельних місць є затверджений проект, технічний паспорт, інші документи, а в разі їх відсутності розрахунок проводиться виходячи з того, що один погонний метр прилавку або столу прирівнюється до одного торговельного місця.

Визначення торговельного місця дано в Правилах торгівлі на ринках затверджених спільним наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №57/188/84/105 від 26.02.2002р.

Згідно цього визначення торговельне місце - це площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках, тощо. Розмір торговельного місця визначається в правилах торгівлі на ринках, що затверджуються відповідно до законодавства.

Рішенням Очаківської міської ради №1 від 16.098.2002р. було затверджено Положення „Про ринковий збір”.

Згідно названого Положення одне торговельне місце на відкритих ринках (прилавках) дорівнює одному погонному метру, при реалізації продукції (товарів), з транспортних засобів, причепа, візка, в тому числі ручного, в контейнерах –двом квадратним мерам займаної площі. Одне торговельне місце на критих ринках дорівнює шести квадратним метрам.

Наказом №1 від 03.01.2003р. виданим директором Очаківського ринку було зазначено, що при формуванны тарифів за торговельне місце рекомендовано застосовувати рекомендовані постановою правління Миколаївської облспоживспілки №215 від 25.05.1998р. коефіцієнти розподілу відпускної ціни на надання торговельного місця.

Як сказано в висновках експерта, відповідно до вищеназваних нормативних актів та методичними рекомендаціями адміністрація Очаківського ринку розподілила площу ринку на торговельні місця та проводила всю подальшу калькуляцію в торговельних місцях, а не в метрах квадратних.

В основу висновків зазначених в акті №337 від 19.07.2006р. складеного працівниками Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області покладено розрахунки вартості послуг ринку саме виходячи з утримання одного торговельного місця, а не одного метра квадратного.

Саме ця невідповідність, як слідує з висновку експерта, і потягла за собою хибність в показниках рентабельності ринку, які зроблено інспекцією та зафіксовано у спірному акті. .

Формування тарифу плати за торговельне місце проводилось, як співвідношення до валових витрат понесених на утримання додавалось 30% рентабельності та 10% єдиного податку, потім кількість робочих днів в році множилась на кількість торговельних місць, цей результат множився на коефіцієнт розподілу витрат та на коефіцієнт використання робочого місця.

Коефіцієнт використання торговельних місць визначався як співвідношення: кількості продавців на ринку за рік до кількості торговельних місць помножених на кількість робочих днів за рік.

Як вбачається з висновків судової економічної експертизи фактична рентабельність за надані ринком послуги склала 16 –17 %, що відповідає вимогам нормативних актів, які регулюють тарифи плати торговельного місця на ринку, рівень рентабельності до економічно обґрунтованих витрат за наданні за послуги.

Враховуючи викладене, су приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 87, 94, 98, 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним і скасувати повністю рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області №115 від 21.12.2006р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким стягуються в доход держави з КП „Очаківський ринок” кошти в сумі 17537,0 грн. та штрафна санкція в сумі 35074,0 грн.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Суддя