ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2008 р.

№ 16/2430

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.,

розглянувши матеріали

касаційного подання

Першого заступника прокурора Житомирської області

на рішення

господарського суду Житомирської області від 01.11.2007 р.

у справі

господарського суду Житомирської області

за позовом

прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики в особі ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” в особі ТОВ “Хліб України –Полісся”

до

СТОВ “Тетірське”

про

стягнення 92, 136 т пшениці 3 класу,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Шепель Л.І. (дов. від 19.12.07 № 306д),

відповідача: не з’явились,

прокуратури: Савицька О.В.,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 01.11.07 господарського суду Житомирської області в позові відмовлено. Визнано недійсним як такий, що суперечить законодавству договір № 4 від 14.11.97р. про постачання сільськогосподарським товаровиробникам мінеральних добрив в обмін на сільськогосподарську продукцію, укладений між Червоноармійським ВАТ "Вікторія", КСП "Переможець" та Курненським хлібоприймальним підприємством.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Перший заступник прокурора Житомирської області вніс до Вищого господарського суду України касаційне подання і просить його скасувати з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невірною оцінкою обставин справи, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Як було встановлено попередніми судовими інстанціями, які приймали рішення у даній справі, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №977 від 03.09.1997р. "Про умови забезпечення мінеральними добривами потреб сільського господарства під урожай 1998 року" наказом Міністерства агропромислового комплексу, Міністерства фінансів України, Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 14.10.1997р. за №65/213/77 затверджено "Порядок забезпечення сільськогосподарських товаровиробників мінеральними добривами під урожай 1998 року" (далі Порядок).

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 вказаної постанови умови виконання цієї постанови визначаються за тристоронніми угодами між постачальниками мінеральних добрив, об'єднанням "Украгрохім", Державною акціонерною компанією "Хліб України", а також за угодами із сільськогосподарськими товаровиробниками.

Згідно пункту 5 Порядку забезпечення сільськогосподарських товаровиробників мінеральними добривами під урожай 1998 року правовідносини між постачальниками мінеральних добрив, ВАТ "Агрохімцентр" та Державною ДАК "Хліб України" визначаються тристоронніми договорами та цим порядком. Власником отриманих райагрохімами мінеральних добрив є ДАК "Хліб України", який доручає ВАТ "Агрохімцентр" надавати погоджені розпорядження на відвантаження, зберігання і передачу сільськогосподарським товаровиробникам мінеральних добрив на підставі тристоронніх договорів між райагрохімом, сільгосптоваровиробником і заготівельним або переробним підприємством. Взаємодія між постачальниками мінеральних добрив та підприємствами визначається за двосторонніми договорами, де передбачається зобов’язання оптового постачальника по забезпеченню виробництва міндобрив енергоносіями і сировиною у межах витратних коефіцієнтів, умови оплати витрат за переробку, упакування, залізничного тарифу з урахуванням податків на додану вартість та інших обов'язкових платежів, передбачивши, при цьому, порядок нарахування та сплати зазначених платежів до бюджетів.

Пунктом 6 вказаного Порядку встановлено, що райагрохіми укладають з сільськогосподарськими товаровиробниками, заготівельними та переробними підприємствами договори на оплату за отримані мінеральні добрива коштами, зерном або іншою сільськогосподарською продукцією з урожаю 1997-1998 рр., які погоджуються з відділеннями Державного казначейства України.

Відповідно до п. 7 Порядку підтвердженням факту одержання мінеральних добрив є акт їх передачі-приймання, що підписаний райагрохімом, заготівельним підприємством і сільсько господарським товаровиробником та погоджений з відділенням Державного казначейства України в районі.

Судом також з’ясовано, що на підставі вказаного Порядку, 14.11.1997р. між Червоноармійським ВАТ "Вікторія" (Райагрохім), Курненським хлібоприймальним підприємством (Заготівельник) та Одержувачем - КСП "Переможець" (правонаступником якого є СТОВ "Тетірське"), укладено тристоронній договір №4 від 14.11.97р., згідно якого райагрохім зобов'язався поставити відповідачу до 01.07.98р. мінеральні добрива в обмін на сільськогосподарську продукцію за затвердженими еквівалентами (згідно з додатком до договору). При цьому в договорі не зазначено кількість мінеральних добрив, яку райагрохім зобов'язався поставити, а в додатку до договору № 4 від 14.11.97 р., вказано лише кількість мінеральних добрив у тоннах (всього 160 т) та кількість пшениці в обмін (всього 174,60), при цьому не зазначено одиниць виміру останньої.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору заготівельник зобов'язався прийняти від відповідача сільськогосподарську продукцію (зерно і соняшник), але не пізніше 01.12.1998 р. в обсягах, еквівалентних визначеними актами приймання-передачі міндобрив.

Згідно з п.3.1 та п.3.2 договору №4 від 14.11.97р. одержувач зобов'язався прийняти від райагрохіму на баланс засоби хімізації по акту передачі-приймання згідно з Порядком та поставити заготівельнику в обумовлені договором строки до 01.12.1998р. на адресу ДАК "Хліб України" за свій рахунок сільськогосподарську продукцію (зерно і соняшник) у кількості згідно з додатком.

Судом досліджено накладні від 24.09.08р. № 13 та № 14, довіреності серії ЕАИ № 768439 від 24.09.1998р., реєстру відвантаження мінеральних добрив в сукупності Райагрохім на виконання умов договору №4 від 14.11.97 р. та зроблено висновок, що фактично передано відповідачу мінеральних добрив в кількості 92,964 тонн на загальну суму 22002,02 грн., що підтверджується також підписаним сторонами актом звірки від 20.12.99 р.

31.01.2001р. між Житомирським ОДП ДАК "Хліб України" та СТОВ "Тетірське" було укладено мирову угоду про розстрочення виконання зобов'язань відповідача до 01.10.2003 р.

Судом з’ясовано, що свої зобов'язання за договором та мировою угодою відповідачем виконано неналежним чином, поставлено на хлібоприймальне підприємство у 2001 та 2002 роках, згідно даних позивача, 11,43 т пшениці 3 класу (з врахуванням перерахунку).

За розрахунком позивача, борг відповідача становить 92,136 т на суму 80619,00 грн., яку визначено ним на підставі наказу Міністерства аграрної політики України від 30.05.07р. № 371, згідно якого мінімальна закупівельна ціна (з урахуванням податку на додану вартість) пшениці 3 класу становить 875,00грн. за одну тону.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що в пп.3.2. договору зазначено, що відповідач повинен був виконати своє зобов'язання до 01.12.98 і саме з цього строку, внаслідок невиконання зобов'язання відповідачем, починається перебіг строку позовної давності. Враховуючи, що сторони до спливу строку давності уклали мирову угоду, в якій встановили остаточний строк виконання зобов'язання відповідачем до 01.10.03 р. - відповідно трирічний строк позовної давності сплинув 01.10.06.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що такий висновок суду зроблено без врахуванням усіх фактичних обставин справи.

Так, судом не враховано, що п. 5.2 договору від 14.11.97 № 4 встановлено, що останній діє до повного виконання всіма сторонами своїх зобов’язань.

Крім того, визнаючи, спірний договір недійсним як такий, що суперечить законодавству з тих підстав, що сторонами не досягнуто згоди по всіх його істотних умовах, місцевий господарський суд не зазначив, які саме норми законодавства було при цьому порушено, оскільки ст. 153 ЦК УРСР, на яку послався суд, не містить підстав визнання договорів недійсними.

З огляду на вказане судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання задовольнити частково.

Рішення від 01.11.07 господарського суду Житомирської області у справі № 16/2430 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Головуючий Божок В.С.

Судді Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.