Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2008 р. Справа № 55/266-07 (н.р. 35/733-06)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Макогон А.О.

відповідача - Головченка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Алчевський металургійний комбінат” м. Алчевськ, Луганської області (вх. № 3788 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 20.11.07 р. по справі № 55/266-07 (н.р.35/733-06)

за позовом ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" м. Алчевськ

до ТОВ Науково-виробниче підприємство "Технохолод" м. Харків

про стягнення 11 140,00 грн.

встановила:

Позивач, ВАТ “Алчевський металургійний комбінат”, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 2228 грн. штрафу за постачання некомплектної продукції та зобов‘язати відповідача доукомплектувати універсальну кухонну машину УКМ-0,6 овочерізально-протирочним механізмом або замінити некомплектний товар на комплектний.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.02.2007р. по справі № 35/733-06, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.04.2007р. по даній справі, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2007р. по справі № 35/733-06 зазначені судові рішення та постанову скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

06.08.2007р. позивач звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про зміну позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 11 140,00 грн. грошових коштів, що складає вартість універсальної кухонної машини УКМ-0,6, з посиланням на те, що оскільки вимоги позивача доукомплектувати товар не були задоволені відповідачем на протязі тривалого часу, відповідач повинен повернути грошові кошти, які йому було сплачено за товар.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20 листопада 2007 року по справі № 55/266-067 (н.р. 35/733-06) (суддя Гребенюк Н.В.) в позові відмовлено, оскільки відсутні правові підстави для його задоволення та у зв’язку з не обґрунтуванням та не доведенням відповідними доказами правомірності позовних вимог.

Позивач, ВАТ “Алчевський металургійний комбінат”, з рішенням суду першої інстанції не погодився, надав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20 листопада 2007 року по справі № 55/266-07 та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача 11 140,00 грн. грошових коштів. В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення неповністю досліджені обставини справи та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому також зазначає, що ним здійснено приймання товару, одержаного від відповідача, у відповідності з вимогами Інструкції П-7; позивач при прийманні вантажу встановив цілісність ящиків, про що є відмітка в акті від 06.06.06р., тому вантаж був оглянутий тільки при розкритті ящика для монтажу кухонної машини, згідно до вимог Інструкції П-7; позивач не перевіряв стан вантажу при прийманні його від органу транспорту, оскільки ящики надійшли в непошкодженій автомашині, в цілих, без слідів порушення ящиках, тому застосовувати вимоги п. 4 Інструкції П-7 при прийманні продукції позивач не мав підстав. Вищезазначені обставини, на думку позивача, не були враховані місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідач, ТОВ НВП “Технохолод”, надав заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача – без задоволення, посилаючись на те, що позивачем при прийманні товару були допущені порушення вимог Інструкції П-7 і Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, які позбавляють надані позивачем документи доказової сили. Відповідач вказує, що приймання вантажу від органів транспорту позивачем було проведено в порушення вимог п. 3 Інструкції П-7, оскільки позивачем не здійснена перевірка схоронності вантажу при перевезенні, не забезпечено схоронності товару на протязі 70-и днів, позивачем не надано належних доказів відсутності доступу сторонніх осіб на склад у відповідний період. Також, як вважає відповідач, позивачем порушені вимоги п. 20 та 23 Інструкції П-7 щодо виклику представника відповідача для приймання продукції та відсутності належних повноважень у представника відповідача при складанні акту від 18.08.2006 р. Усе вищенаведене, на думку відповідача, і було підставою для відмови позивачеві у задоволені його позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі, в доповненнях до неї, та у запереченнях на апеляційну скаргу доводи сторін, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 20.11.2007р. – без змін, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що відповідно до наявних у справі матеріалів, 21.12.2005 року між сторонами по справі укладений договір № 078/2931, умовами якого передбачено, що відповідач (поставщик) зобов‘язаний поставити, а позивач (покупець) прийняти та оплатити торгово-технологічне обладнання (2005 р. випуску), кількість і ціна якого вказані у специфікації та є невід‘ємною частиною договору.

Умовами договору передбачено, що поставка продукції здійснюється на умовах СРТ склад отримувача. Транспортні витрати за рахунок поставщика (п. 4 договору).

П. 6 договору сторони визначили, що кількість обладнання повинна відповідати технічним умовам на нього та засвідчуватись сертифікатом якості або паспортом. Постачальник гарантує якість і шефмонтаж поставляємого обладнання, включаючи складові частини і комплектуючих виробів. Гарантійний строк встановлений сторонами в 12 місяців з дня вводу об‘єкту в експлуатацію, але не пізніше 18 місяців з моменту поставки позивачу. Цим же пунктом договору встановлено, що в разі виявлення браку поставщик зобов‘язаний за свій рахунок усторонити дефекти, виявлені в обладнанні на протязі гарантійного строку, або замінити обладнання, якщо не доведе, що дефекти виникли в результаті порушення покупцем правил експлуатації обладнання або зберігання. Усторонення дефектів або заміна обладнання здійснюється на протязі 20 днів після отримання повідомлення покупця про виявлені дефекти.

П.7 договору передбачено, що приймання обладнання по кількості та якості здійснюється згідно з Інструкціями П-6, П-7.

За недопоставку або несвоєчасну поставку продукції постачальник виплачує покупцю штраф у розмірі 8% від суми не поставленої або недопоставленої у строк продукції. Оплата не звільняє поставщика від виконання своїх зобов‘язань по договору (п.8 договору).

Матеріали справи свідчать, що на підставі специфікації (додаток № 1 до договору) та видаткової накладної № 1-00560 від 05 червня 2006 р. позивачем на адресу відповідача здійснено поставку товару на загальну суму 19420 грн., в тому числі універсальної кухонної машини УКМ-0,6 (м‘ясорубка, овочерізка, протирка) вартістю 11140,00 грн. з ПДВ.

На видатковій накладній № 1-00560 міститься підпис представника позивача Брежневої про отримання вказаного товару згідно з довіреністю ЯМЕ 360248 від 06.06.2006 року.

Актом приймання вантажу від 06.06.2006 року, який складений представниками позивача, засвідчено: при зовнішньому огляді поставленого товару встановлено, що ящики цілі, без пошкоджень, наявність відповідає накладній. Кінцева прийомка буде здійснена на місці установки.

Як вказує позивач, після приймання товару він був поміщений на охоронюваний склад позивача. Ящик з кухонною машиною було розкрито 17.08.2006 року, перед її монтажем, та саме 17.08.2006 р. було проведено приймання продукції за якістю та комплектністю за участю представника громадськості. Актом № 78 від 17.08.2006 року було встановлено, що відповідна машина надійшла до позивача неукомплектованою, в ній був відсутній овочерізально-протиральний механізм. Як вбачається із акту, він підписаний трьома представниками позивача та представником громадськості Маталкіною М.А. на підставі посвідчення № 14 від 17.08.2006 р.

Позивачем до матеріалів справи надано посвідчення № 14 від 17.08.2006 р., підписане в.о. заступника генерального директора по якості позивача В.Шалімовим, з якого вбачається, що Маталкіна М.А. уповноважена на участь в прийомці по якості машини кухонної універсальної УКМ-06, що надійшла по накладній № 1.00560 від 05.06.2006 р. Представник громадськості виділений рішенням профкому комбінату від 25.09.2004 р.

Також, 18.08.2006 р. представниками позивача за участю механіка відповідача Бурого С.В. складений акт приймання торгово-технічного обладнання, яким засвідчено, що універсальна кухонна машина УКМ-0,6 надійшла лише з насадками для м‘ясорубки. Необхідно доукомплектувати на протирку.

На підставі даних вищевказаних актів, позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 047/026-24 від 23.10.2006 р., яка залишена без задоволення.

Згідно з умовами укладеного договору поставка продукції здійснюється на умовах СРТ.

Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів “Інкотермс” передбачено, що по умовам групи “С”(до якої відноситься і СРТ), продавець зобов‘язаний укласти договір перевезення, але без прийняття на себе ризику втрати або пошкодження товару або яких-небудь додаткових витрат внаслідок подій, що мають місце після відгрузки або відправки товару. Ці витрати відповідними правилами покладаються на покупця (позивача по справі).

П. 3 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості (П-7) передбачено, що при пийманні вантажу від органів транспорту підприємство-отримувач зобов‘язано перевірити, чи забезпечена схоронність вантажу при перевезенні: наявність захисного маркування вантажу, стан пломб і справність тари, відповідність найменування вантажу і транспортної маркіровки на ньому даним, вказаним в транспортному документі, чи були дотримані встановлені правила перевезення, а також здійснити огляд вантажу.

Як свідчать матеріали справи, при прийнятті вантажу позивачем не було забезпечено дотримання вимог п.3 та п. 4 Інструкції П-7 щодо належного прийняття вантажу від органу транспорту.

У п. 19 акту приймання продукції по якості від 17.08.2006 року позивач вказує, що комісії до огляду було пред’явлено ящик із продукцією, який був стягнутий металевою стрічкою, інша яка-небудь інформація про схоронність вантажу під час перевезення відсутня. Це свідчить про те, що позивач не перевірив, чи була забезпечена схоронність вантажу під час перевезення.

Відповідно до ч. 2 ст. 683 ЦК України продавець зобов’язаний передати весь товар, який входить до комплекту, одночасно, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов’язання. Основною вимогою, яка пред’являється щодо передачі товару у комплекті, є одночасність передання речей, що в нього входять.

На покупця покладається обов’язок доведення того, що виявлені недоліки виникли до передання йому товару або з причин, які існували до цього моменту.

Отже, при приймання вантажу від органів транспорту підприємство-отримувач зобов’язано перевірити, чи забезпечена схоронність вантажу при перевезенні: наявність захисного маркування вантажу, стан пломб і справність тари, відповідність найменування вантажу і транспортної манкіровки на ньому даним, вказаним в транспортному документі, чи були дотримані встановлені правила перевезення, а також здійснити огляд вантажу.

Проте, матеріали справи свідчать, що у позивача при прийманні вантажу від органів транспорту зауваження та претензії стосовно отриманого вантажу були відсутні, а навпаки вказано про те, що при зовнішньому огляді поставленого товару встановлено, що ящики цілі, без пошкоджень, наявність відповідає накладній (акт приймання вантажу від 06.06.2006р.) Позивач не прийняв до уваги відсутність необхідних пломб, наявність захисного маркування вантажу та інше. Лише наявність металевої стрічки задовольнила позивача при прийманні вищевказаного товару від органу транспорту.

За таких обставин, місцевий господарський суд вважає, що позивачем не здійснено належної перевірки на час приймання вантажу від органу транспорту щодо схоронності вантажу під час перевезення.

Вказані вище порушення вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення й товарів народного споживання по якості П-7, допущені позивачем при прийманні продукції, за висновками суду першої інстанції, позбавляють надані позивачем матеріали доказової сили, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову у зв’язку з не обґрунтуванням та не доведенням відповідними доказами правомірності позовних вимог.

З даними висновками господарського суду повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржене рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд при його прийнятті взяв до уваги обставини, суттєві для розгляду цього спору, а висновки, викладені в ньому, узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини, що призвело до прийняття правомірного рішення.

Позивач в апеляційній скарзі вважає, що прийняття вантажу здійснювалося ним з додержанням вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., а оскільки ящики позивачеві надійшли в непошкодженій автомашині, в цілому ящику без пошкоджень, без пломб відправника (про що є відмітка в графі 22 акта приймання від 17.08.06р.), позивач не перевіряв стан вантажу при прийманні його від органу транспорту, відповідно до п. 13.3 Правил перевезення вантажів.

Колегія суддів не погоджується з викладеними доводами та зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні вантажі видаються вантажоодержувачу без перевірки маси, стану вантажу й кількості місць у тому випадку, якщо вантаж прибув у непошкодженому кузові автомобіля з неушкодженими пломбами відправника вантажу, тобто тоді, коли у вантажоодержувача є підтвердження того, що з моменту прийняття вантажу до перевезення та до видачі його вантажоодержувачу сторонні особи не мали до нього доступу.

У зв’язку з тим, що вантаж прибув до позивача в дерев’яних ящиках, які не мали якого-небудь захисного маркування або ж пломб, які б могли охороняти ці ящики від доступу в них для сторонніх осіб, позивач всупереч п. 13 зазначених вище Правил не перевірив, чи була забезпечена схоронність вантажу під час перевезення, не переконався у фактичній наявності вантажу.

Позивач в апеляційній скарзі вказує на те, що приймання продукції було ним здійснено з дотриманням вимог Інструкції П-7.

Проте, колегія суддів вважає такі ствердження не підтвердженими належними доказами по справі, натомість судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні з врахуванням дійсних обставин справи, були зроблені правомірні висновки, відповідно до яких позивачем при прийнятті вантажу не було дотримано вимог, зокрема, п.3 Інструкції П-7 щодо належного прийняття вантажу від органу транспорту, який зобов’язує при прийманні вантажу від автотранспорту перевіряти, чи була забезпечена схоронність вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 29 Інструкції П-7 в акті повинні бути вказані умови зберігання продукції на складі одержувача до складання акту.

У п. 17 акту приймання від 17.08.2006 року позивач вказав, що до складання акту приймання продукція зберігалося в закритому складі під охороною без доступу сторонніх осіб, але ніяких доказів на підтвердження цього комісії та суду першої інстанції пред’явлено не було. Позивачем до матеріалів справи також не надано жодних доказів того, що до продукції протягом 70 днів, починаючи з 06 червня 2006 року, сторонні особи не мали доступу.

Відповідно до п. 16 Інструкції П-7 при виявленні невідповідності комплектності продукції, яка надійшла, одержувач був зобов'язаний призупинити подальше приймання продукції й викликати для участі в продовженні приймання й складання двостороннього акту представника іногороднього відправника.

Згідно п. 20 Інструкції П-7 при неявці представника відправника по виклику одержувача у встановлений строк, перевірка продукції здійснюється представником відповідної галузевої інспекції по якості продукції. При відсутності відповідної інспекції по якості в місці знаходження покупця або неявці представника відправника по виклику покупця перевірка провадиться: за участю компетентного представника іншого підприємства, або за участю компетентного представника громадськості підприємства -одержувача, або односторонньо підприємством-одержувачем, якщо відправник дав на це згоду.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивач не призупинив приймання продукції та склав акт приймання продукції від 17.08.2007 року за участю представника громадськості, а на другий день, 18.08.2006 року склав акт за участю працівника ТОВ НВП “Технохолод”Бурого С.В., який не мав на це відповідних повноважень, як того вимагає п. 23 Інструкції П-7.

За таких обставин, вказані вище порушення вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення й товарів народного споживання по якості П-7, допущені ВАТ “Алчевский металургійний комбінат” при прийманні продукції, на думку колегії суддів, позбавляють надані позивачем матеріали доказової сили.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ВАТ “Алчевский металургійний комбінат” правомірно визнані місцевим господарським судом необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивач не надав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді належних доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог та правових підстав для їх задоволення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача у зв’язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю і відсутністю фактів, які б підтверджували наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення. Твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі, зроблені при довільному трактуванні норм діючого законодавства і дійсних обставин справи, на їх підтвердження не надано відповідно до ст. 33 ГПК України доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

На цій підставі колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 20 листопада 2007 року у справі № 55/266-07 (н.р.35/733-06) прийнято без порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставами для його скасування.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 33-34, 43, 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарськогосуду Харківської області від 20 листопада 2007 року у справі № 55/266-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Демченко В.О.

Судді Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.