ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.08 р.                     Справа № 32/204пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С., суддів Джарти В.В., Левшиної Г.В.

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства “Фірма “Сервер” м. Донецьк

до відповідачів

Донецької міської ради м. Донецьк

Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк

про спонукання до поновлення на новий строк дії договору оренди земельної ділянки

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю “Ефект” м. Донецьк

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача1 не з’явився;

від відповідача2 не з’явився;

від третьої особи Данилова О.О. – за довіреністю;

В С Т А Н О В И В:

Справа розглядається відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 29.01.2008 р.

Позивач, Приватне підприємство „Фірма „Сервер” м. Донецьк, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів, Донецької міської ради та виконавчого комітету Донецької міської ради, про спонукання до поновлення на новий строк дії договору оренди земельної ділянки від 15.02.00 року площею 1365 кв.м., розташованої на території Кіровського району міста Донецька на розі вулиць Островського та Терешкової та спонукання до підписання тексту договору, що відповідає раніше укладеному Договору на тих самих умовах та на той самий строк.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір оренди земельної ділянки від 15.02.2000р., рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 487/4 від 15.12.1999 р. „Про надання приватному підприємству „Фірма “Сервер” земельної ділянки в оренду для розміщення автостоянки в Кіровському районі”, акт виносу в натуру меж земельної ділянки від 24.12.1999р., договір від 05.11.2004р. про внесення змін і доповнень в договір оренди земельної ділянки, лист від 21.09.2004р., від 25.11.2004р., заявка на продовження земельної ділянки для розміщення об’єкту, лист від 20.12.2004р. № 01/13-7232 „Про відмову в дозволі оформлення матеріалів для продовження договору оренди земельної ділянки”, лист від 17.01.2005р., висновок постійної комісії від 17.02.2005р., від 09.03.2005р., від 11.03.2005р., від 21.04.2005р., від 14.12.2005 р.

Провадження у справи згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України зупинялося, у зв’язку з направленням матеріалів справи на запит касаційної інстанції до Вищого господарського суду України.

Відповідачі 1, 2 проти позовних вимог заперечили, зазначивши, що виконавчий комітет вчасно висунув заперечення проти поновлення Договору на новий строк, тому Договір не може бути поновленим, оскільки строк його дії скінчився 22.02.2005 р.

Додатково відповідачі повідомили, що рішенням №18/12 “Про відміну рішення міської ради від 24.06.2005р. № 20/16” від 28.03.2008 р., повноваження виконавчого комітету Донецької міської ради по укладенню договорів оренди земельної ділянки, делеговані згідно рішення міської ради від 24.06.2005р. № 20/16 були вилучені з кола повноважень виконавчого комітету Донецької міської ради та передані Донецькій міській раді.

Ухвалою суду від 13.03.2008 р. судом до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Товариство з обмеженою відповідальністю “Ефект” м. Донецьк.

Третя особа надала пояснення по справі проти позовних вимог заперечила, посилаючись на порушення її прав та законних інтересів в частині користування земельною ділянкою орієнтованою площею 0,75 га по вул. Островського (ріг вул. В.Терешкової ) в Кіровському районі, межі якої топографічно співпадають з земельною ділянкою, що є предметом спірного договору оренди від 15.02.2000 р., підтримала позицію відповідачів щодо припинення дії договору оренди від 15.02.2000 р., додатково посилалася на суттєве порушення позивачем умов договору щодо цільового використання спірної земельної ділянки.

Представник позивача в судове засідання від 06.10.2008 р. не з’явився, через канцелярію суду надав клопотання, просив відкласти розгляд справи у зв’язку зі зміною представника та необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

За приписами ст. 28 ГПК України представництво інтересів юридичних осіб в господарському процесі здійснюється через їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника (керівника).

Наведена правова норма не обмежує можливість представництва інтересів сторін іншими особами, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Слухання справи неодноразово переносилася, проте позивач своїм правом на надання нових доказів, письмових пояснень/заперечень не скористався.

Враховуючи викладене, а також достатність зібраних по справі документів для вирішення спору по суті, суд залишає клопотання Приватного підприємства “Фірма “Сервер” про відкладення розгляду справи без задоволення.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З підстав наведених вище, судом залишене без задоволення клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи, у зв’язку з перебуванням на лікарняному.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 13.08.2008 р. справу призначено до колегіального розгляду.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази господарський суд встановив.

15.11.2000 р. між позивачем, Приватним підприємством “Фірма “Сервер” м. Донецьк та відповідачем2, Виконавчим комітетом Донецької міської ради м. Донецьк, на підставі рішення виконкому № 8 від 19.01.2000 р. “Про укладання договорів оренди землі” та № 487/4 від 15.12.1999 р. “Про надання земельної ділянки Приватному підприємству “Фірма “Сервер” для розміщення автостоянки в Кіровському районі”, був укладений договір оренди земельної ділянки, який за своїм змістом та своєю правовою природою є договором найму (оренди) земельної ділянки, та підпадає під правове регулювання норм Закону України „Про оренду землі”, Земельного кодексу України, статей 759-786 ЦК України, застосування яких можливе на підставі п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Згідно даного Договору відповідач2 зобов’язався надати, а позивач – прийняти у платне строкове користування строком на п’ять років з моменту реєстрації земельну ділянку площею 1365 кв.м., розташовану в м. Донецьку на розі вулиць Островського та Терешкової, для розміщення автостоянки.

Договір посвідчено нотаріально та зареєстровано Донецькою міською радою 22.02.2000 р. за номером - 0/5-1, таким чином в силу положень пункту 2.1 Договору, строк дії договору встановлений до 22.02.2005 р.

Додатковою угодою до Договору від 05.11.2004 р. сторони скоригували порядок нарахування та сплати коштів за користування земельною ділянкою, грошову оцінку земельної ділянки.

Як зазначає позивач, реалізуючи передбачені положеннями п. 2.1 Договору, ст. 33 Закону України “Про оренду землі” права, він згідно листів від 22.09.2004 р., 25.11.2004 р., 07.12.2004 р. та 17.01.2005 р. звертався до орендодавця з проханням продовжити строк дії Договору.

Проте, виконавчий комітет листом № 01/13-4607 від 31.08.2004 р. та № 01/13-7232 від 20.12.2004 р. відмовив у продовженні строку дії Договору через планування будівництва на спірній земельній ділянці торгівельно-розважального центру.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом (з урахуванням пояснень від 09.07.2007 р.) про спонукання до поновлення на новий строк дії договору оренди земельної ділянки від 15.02.2000 р. площею 1365 кв.м., розташованої на території Кіровського району міста Донецька на розі вулиць Островського та Терешкової та спонукання до підписання тексту договору, що відповідає раніше укладеному Договору на тих самих умовах та на той самий строк, мотивуючи позовні вимоги безпідставністю відмови відповідачів у продовженні строку дії Договору після його закінчення 22.02.2005 р., а також на протиправному позбавленні його першочергового права на поновлення терміну дії договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на належне та добросовісне виконання ним умов договору оренди, на підтвердження чого представив суду платіжні доручення та довідки про відсутність заборгованості з орендної плати № 01-10/109-А від 15.11.2004 р. та 01-10/3842А від 04.09.2006 р.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України “Про оренду землі”, ст.ст. 759-786 ЦК України а також іншими нормативно-правовими актами прийнятими на їх виконання.

Згідно статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу.

Приписи ст. ст. 13 і 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією і усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Як вбачається з пояснень представників відповідачів та представлених суду доказів на теперішній час згідно рішення №18/12 “Про відміну рішення міської ради від 24.06.2005р. № 20/16” від 28.03.2008 р., повноваження виконавчого комітету Донецької міської ради по укладенню договорів оренди земельної ділянки, делеговані згідно рішення міської ради від 24.06.2005р. № 20/16 були вилучені з кола повноважень виконавчого комітету Донецької міської ради та передані Донецькій міській раді.

Відповідно ст. ст. 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету Донецької міської ради 487/4 від 15.12.1999 р. та укладеного між сторонами у справі договору від 15.02.2000 р. позивачеві на умовах оренди передана в користування земельна ділянка площею 1365 кв.м., що розташована в м. Донецьку на розі вулиць Островського та Терешкової, для розміщення автостоянки.

З урахуванням положень п. 2.1 Договору , термін дії останнього сплинув 22.02.2005 р.

Абзацом 2 п. 2.1 Договору сторони обумовили, що по закінченню терміну дії договору Орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк при умові, що він письмово повідомить про це не пізніше, ніж за два місяця до його закінчення.

Відносини найму (оренди) врегульовані главою 58 ЦК України, зокрема, ст. 764 визначено: якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 759 та ч. 2 ст. 792 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди), а відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 6 ст. 93 ЗК України також передбачено, що відносини, пов’язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України “Про оренду землі” строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. В силу ч. 1 ст. 31 Закону України “Про оренду землі” договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Щодо поновлення договору оренди земельної ділянки Закон України “Про оренду землі” містить положення, які не є тотожними відповідним нормам ЦК України та ГК України.

Стаття 33 Закону України “Про оренду землі” передбачає, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Тобто цією нормою не передбачений порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню.

Разом з тим, відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки Донецькою міською радою не приймалося. Навпаки, позивач посилається на обставини відмови у задоволенні його клопотання про продовження дії спірного договору, проте неприйняття радою відповідного рішення щодо поновлення або відмову в поновленні спірного договору протягом встановленого строку позивачем не оскаржувалось.

Зважаючи на те, що необхідною умовою укладення та поновлення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування, зобов’язання цього органу укласти або поновити договір оренди земельної ділянки за відсутності такого рішення є порушенням його виключного передбаченого Конституцією України права на здійснення права власності від імені українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами передбаченими ст. 152 ЗК України з обов’язковим дотриманням норм чинного законодавства. Згідно вказаної статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку, що передбачено п. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

Що стосується укладення між сторонами договору від 05.11.2004 р. про внесення змін та доповнень в договір оренди земельної ділянки від 15.02.2000 р., то зміст цього договору стосується лише порядку нарахування та сплати коштів за користування земельною ділянкою, грошової оцінки земельної ділянки, та жодним чином не змінює умов щодо терміну дії договору земельної ділянки від 15.02.2000 р.

Крім того, як вбачається з представлених суду доказів, зокрема, акту від 15.06.2000 р., рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради № 398/13 від 12.07.2000 р., фототаблиць та рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації “Експерт-юрист” від 18.03.2008 р., позивачем на спірній земельній ділянці зведено об’єкт нерухомого майна – гараж, будинок сторожа (металевий), паркан.

Приписи п. 4.2.1 Договору визначають обов’язок орендодавця використовувати земельну ділянку у відповідності до мети, визначеної у пункті 4.1 Договору.

Згідно положень п. 4.1 Договору земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання розміщення автостоянки.

Судом не встановлено обставин зміни цільового призначення спірної земельної ділянки або надання орендодавцем згоди на розміщення на означеній земельній ділянці об’єктів нерухомості.

Таким чином, матеріалами справи доведено невиконання позивачем умов Договору щодо використання землі за цільовим призначенням.

Наразі положення ст. 33 Закону України “Про оренду землі”, визначальною умовою виникнення у орендаря переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки визначають належне виконання останнім умов договору.

Приймаючи до уваги факт припинення договору, у зв’язку зі спливом терміну його дії, відсутність згоди орендодавця на поновлення договору оренди земельної ділянки в установленому законом порядку, а також факт порушення орендарем умов договору в частині цільового використання земельної ділянки, в позовних вимогах Приватного підприємства “Фірма “Сервер” м. Донецьк слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 33, 35, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Приватного підприємства “Фірма “Сервер” м. Донецьк – відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя                                                                                Морщагіна Н.С.

Судді Джарти В.В.

Левшина Г.В.

Суддя Морщагіна Н.С.