донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.02.2008 р.                                                              справа №11/290

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Ніколаєв О.С. дов. № Н-01/4001 від 25.12.2005р.,

від відповідача:

Коротенко Р.О. дов. № 09-12/1311 від 28.12.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

10.12.2007 року

по справі

№11/290

за позовом

Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк

до

Відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» м. Маріуполь Донецької області

про

стягнення 228грн. 80коп.

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство „Донецька залізниця” звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»м. Маріуполь Донецької області 228грн. 80коп. штрафу за невиконання планів перевезень № №725, 733 по залізницям призначення у квітні 2007 року.

Господарський суд Донецької області рішенням від 10.12.2007р. у справі № 11/290 у задоволенні позову Державного підприємства „Донецька залізниця” відмовив, обґрунтувавши свою відмову тим, що Статут залізниць України не встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницям призначення, які знаходяться за межами України і за невиконання плану перевезень по залізницям, які передають вантаж за кордон. Посилання залізниці на п. 6.7 Правил планування перевезень вантажів, яким передбачено, що для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон, господарський суд визнав безпідставними виходячи з того, що терміни (поняття) „залізниці, які передають вантаж за кордон” і „залізниці призначення” не є тотожними, та визнав, що зазначення у обліковій картці залізниць, які передають вантаж за кордон, не є підставою для стягнення штрафу, який не передбачений Статутом залізниць України.

Державне підприємство „Донецька залізниця”, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2007р. по справі №11/290 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заявник скарги вважає, що при прийнятті рішення господарський суд неправильно сформулював предмет спору, так як в даному випадку спір виник про обсяг перевезеного вантажу, по залізницям призначення на території України, а не про послуги залізниці по перевезенню вантажів.

Також, заявник скарги вважає, що ним дотриманий порядок планування перевезень, який встановлений Правилами планування перевезень вантажів, тоді як, господарський суд неправильно визначив, що положення ч.4 ст.106 Статуту та п.6.7 Правил планування перевезень вантажів не застосовуються до спірних взаємовідносин.

Відповідач вважає рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2007р. у справі № 11/290 законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено запис судового засідання та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок планування перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів залізничним, морським та річковим транспортом встановлений Тимчасовим Положенням про місячне планування та організацію перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів залізничним, морським та річковим транспортом, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993р. №357, та яким зазначено, що вказане перевезення здійснюється за місячними планами, погодженими між учасниками перевезень або за заявками вантажовласників.

Пунктом 1 розділу 1 Тимчасового положення встановлено, що для перевезення експортних вантажів залізничними або залізнично-водними шляхами сполучення вантажовласники не пізніш як за 20 днів до початку планового місяця подають залізницям відправлення розгорнуті заявки на перевезення експортних вантажів, у яких зазначаються вид та кількість вантажу в тоннах і вагонах, прикордонні залізничні станції, морські та річкові порти, через які прямуватимуть ці вантажі, країну призначення та вантажоодержувача (покупця).

Укрзалізниця на підставі даних що подаються залізницями відправлення, складає на плановий місяць проект плану перевезень по мережі залізниць України за номенклатурою згідно з додатком до цього Положення в тоннах і вагонах у середньому на добу і не пізніш як за 14 днів до початку планового місяця доводить його до заінтересованих сторін, у тому числі до іноземних залізниць.

Відповідно до п. 4 Тимчасового положення після уточнення з Укрзалізницею даних проекту плану перевезень вантажовласники за 12 днів до початку планового місяця повинні повідомляти залізницям детальну розшифровку номенклатури вантажів, що підлягає перевезенню.

Пунктом 6 Тимчасового положення передбачено спільне погодження плану перевезень експортних вантажів з Укрзалізницею і вантажовласниками не пізніше як за 4 дні до початку планового місяця, цей план перевезень затверджується Мінтрансом та доводиться до виконавців.

Такий порядок планування був встановлений і п.п.1.4, 2.1, 2.2, 3.6, 3.7 Правил планування перевезень вантажів, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин.

Позивачем в підтвердження позовних вимог надані облікові картки № № 725, 733 на квітень 2007р., телеграми про внесення змін до планів перевезень, плани перевезень вантажів №№ 733, 725.

Залізницею в облікових картках №№ 725, 733 облік виконання плану перевезень вантажів здійснений по Південно-Східній, Північно-Кавказській, Горьківський, Приволзькій, Південно-Уральській, Грузинській, Латвійській, Молдавській, Естонській, Азербайджанській, Киргизькій, Клг., Литовській, Казахській, Білоруській, Туркменській, Вірменській, Львівській залізницям, тоді як штраф за невиконання плану перевезень нарахований по Південно-Західній, Південній залізницям.

Дані обставини свідчать про те, що залізницею при плануванні експортних перевезень та нарахуванні штрафу за невиконання плану перевезень по залізницям призначення, якими нею визначені залізниці вихідних прикордонних станцій переходу (перетинання) державного кордону, порушений встановлений Тимчасовим положенням порядок планування перевезень та п. п. 3.1, 3.6, 6.7 Правил планування перевезень вантажів.

Відповідно до п.6.7 Правил планування перевезень вантажів дані про навантаження на залізниці призначення вказуються для всіх вантажів тільки у вагонах і тільки для залізниць України у графах 10-15 облікової картки. Для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон.

З позовної заяви слід, що штраф нарахований за невиконання плану перевезень по Південно-Західній та Південній залізницям, тоді як в облікових картках залізницями призначення зазначені Південно-Східна, Північно-Кавказська, Горьківська, Приволзька, Південно-Уральська, Грузинська, Латвійська, Молдавська, Естонська, Азербайджанська, Киргизька, Клг., Литовська, Казахська, Білоруська, Туркменська, Вірменська, Львівська залізниці, тобто ті кінцеві закордонні залізниці призначення, на які був відвантажений вантаж за накладними УМВС.

Колегією суддів приймаються до уваги положення п. 1.2 р. 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України. Тарифне керівництво № 1, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за

№ 828/4121, згідно якого встановлений розмір штрафу за невиконання плану перевезень тільки по українським залізницям призначення.

Відповідно до ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Між сторонами укладено договір № 545 від 22.12.2005р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, пунктом 4.1 якого встановлено, що залізниця та ВАТ МК «Азовсталь»несуть відповідальність за невиконання планів перевезень у відповідності до Статуту залізниць України.

Однак, в умовах договору не передбачена відповідальність відправника по сплаті штрафу за невиконання плану перевезень в разі невиконання запланованих перевезень по залізницях, станції яких передають вантаж за кордон.

Статтею 106 Статуту залізниць України також не передбачена відповідальність у вигляді сплати штрафу в цих випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено господарським судом на квітень 2007р. ВАТ “МК “Азовсталь” по станції Сартана було заплановано до перевезень на експорт 27850 т вантажів (чорні метали) у 429 напіввагонах, залізницею план перевезень відповідача прийнято до виконання з наданням йому номеру 725. Також було заплановано до перевезення 124000 т вантажів (чорні метали) у 2171 напіввагонах, залізницею план перевезень відповідача прийнято до виконання з наданням йому номеру 733.

План перевезень № 725 стосується експортних перевезень в прямому міжнародному залізничному сполученні, план перевезень № 733 - стосується експортних перевезень до портів СНГ, у тому числі українських.

Згідно облікової картки № 725 за квітень 2007р. залізницею на відповідача нарахований штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення у розмірі 145,60грн. у 2-й декаді (7 вагонів) і 62,40грн. у 3-й декаді (3 вагони). Штраф стосується невиконання плану перевезень на залізниці, які знаходяться за межами України (станції переходу Хоробичі, Могилів-Подільський, Козача Лопань, Тополі).

Згідно облікової картки № 733 за квітень 2007р. залізницею на відповідача нарахований штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення у розмірі 20,80грн. у 1-й декаді (1 вагон). Штраф стосується невиконання плану перевезень на Приволзьку залізницю Росії (станції переходу Хоробичі, Могилів-Подільський).

Відповідач від сплати штрафу за невиконання у квітні 2007р. планів перевезень №№ 725, 733 по залізницям призначення у сумі 228,80грн. відмовився посилаючись на те, що нарахування штрафу за невиконання планів перевезень по залізницям призначення в міжнародному сполученні залізницею здійснено по залізницям на станціях яких вагони з вантажем передаються за кордон, які не є залізницями призначення. Такий порядок нарахування штрафу Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів не передбачений.

Колегія суддів вважає, що дані облікових карток №№ 725, 733 та розрахунок штрафу не підтверджують факт невиконання плану перевезень по залізницям призначення –Південно-Західній, в кількості 12 вагонів, по Південній –39 вагонів та обґрунтованість нарахування штрафу у сумі 228грн. 80коп.

Матеріалами справи не підтверджено дотримання порядку планування перевезень експортних вантажів, встановленого п. 2.2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.6, 3.7 Правил планування перевезень вантажів, при прийнятті до виконання замовлень відповідача №№ 725, 733, не наведені причини подачі для перевезення замість запланованих планом № 725 - 625 вагонів, 580 вагонів, а за планом № 733 –замість 189 вагонів, подачу 110 вагонів.

В матеріалах справи, на аркушах №№ 15, 16, 20 –24 знаходяться телеграми від 10.04.2007р., 19.04.2007р., та листи від 30.03.2007р., 02.04.2007р., 03.04.2007р., 10.04.2007р. про внесення змін до «квітневого плану перевезень по чорним металам», однак залізницею не надано документів про узгодженість подавання вагонів для перевезення за планом.

Враховуючи ті обставини, що даними облікових карток №№ 725, 733 не підтверджено факт невиконання планів перевезень №№ 725, 733 у квітні 2007р., колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ДП „Донецька залізниця” про стягнення з ВАТ «МК «Азовсталь»м.Маріуполь Донецької області 228грн.80коп. штрафу за невиконання планів перевезень № №725, 733 по залізницям призначення у квітні 2007 року.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає правильним та обґрунтованим висновок господарського суду про те, що Статутом залізниць України та Правилами планування перевезень вантажів не встановлена відповідальність відправників за невиконання плану перевезень вантажів по залізницям на станціях яких передаються вантажі за кордон. Відповідальність сторін за порушення правил перевезень та порядку планування експортних, імпортних вантажів встановлена розділом 6 Тимчасового положення, однак в пунктах 27, 28 цього Тимчасового положення не передбачена відповідальність за невиконання планів перевезень по експортним вантажам по залізницям, через вихідні прикордонні станції яких передається вантаж з зазначених у позові підстав.

Таким чином, рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2007р. у справі № 11/290 про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 228грн. 80коп. штрафу за невиконання плану перевезень по залізницях призначення є таким, що винесено при всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, що відповідає ст.43 ГПК України, тому підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк –залишенню без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2007р. у справі № 11/290 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС