ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2008 р. Справа № 18/35

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Едельвейс"

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Діброва Агро"

до відповідача Дочірнє підприємство Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій України»«Фаворит Плюс»

про визнання договору поруки № 26 від 30 липня 2007 року недійсним

Суддя ГУДАК А.В.

Представники:

Від позивача : представник не з"вився

Від відповідача-1 : представник не з"явився

Від відповідача-2: представник не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Едельвейс»(смт.Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, вул..Леніна, буд.2) звернулося до господарського суду з позовом про визнання недійним договору поруки № 26 від 30 липня 2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діброва Агро»Кредитор (с.Немовичі,Сарненського району Рівненської області) до Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій України»«Фаворит Плюс»Поручитель ( вул. Праці,8 м.Київ). Свої позовні вимоги, обргрунтував тим, що даний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, такий що порушує права позивача та зачіпає його інтереси, підриває ділову репутацію. Зокрема відзначив, що договір поруки не відповідає по формі основного договору, у нього відсутня одна із сторін основного договору; відповідно до ч.1 ст.528 Цивільного кодексу України законодавець надає вибір поручителя боржником та згоди боржника на укладення договору поруки. Згоди на вибір поручителя ТзОВ «Едельвейс»не давав;основним договором (№ 5-Е від 26.09.2005 року) строк виконання за договором настав 09.03.2007 року, тобто утримання птиці за договором припиняється 09.03.2007року. А за договором поруки № 26 вщ 30.07.2007 року укладеним набагато пізніше припинення договору у п. 1.1 зазначається, що Поручитель поручається за належне виконання робіт з утримання птиці. Тобто на час укладення договору поруки у позивача такого зобов»язання перед відповідачем-1 не було. Поряд з цим, відначив, що правочин вчинено без наміру створення правових наслідків. А тому, згідно статті 234 ЦК України це є фіктивний правочин.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, так як строк основного зобов»язання настав 09.03.2007 року то пред»явлення вимог за договором поруки припиняється 09.09.2007 року.

Також позивач відзначив, що право поручителя згідно ст. 558 ЦК України на оплату послуг, наданих ним боржникові є ні що інше, як фінансові послуги. До фінансових послуг ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»відносить також і надання поручительств. Відповідно до п.1.2 Положення про надання окремих фінансових послуг юридичними особами –суб»єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 21 від 22.01.2004 року та зареєстрованого в Мінюсті України 16.04.2004 р. за № 492/9091 при систематичному наданні фінансових послуг передбачено взяття на облік юридичної особи в Держфінпослуг, яке підтверджується відповідною довідкою. Позивач також вважає, що договори, які укладені з його участю комерційною таємницею, інше не зазначено у основному договорі і позивачу невідомо чому відповідач-1 без згоди ТзОВ «Едельвейс»надав комерційну інформацію третім особам. На підставі вищевикладеного просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, направив 27.09.2008 року клопотання, яке надійшло до суду 01.10.2008 року, про розгляд справи без участі уповноваженого представника, за наявними матеріалами. Поряд з цим, зазначив про неможливість надати суду копію додаткової угоди №1 від 18.07.2006 року та доказів виконання зобов»язань по основному договору, оскільки відповідач-1 достроково розірвав договір № 5-Е від 26.09.2005 року у липні 2006 року перестав сплачувати кошти, які не в повній мірі і до цього сплачував. 19 липня 2006 року був складений акт звірки взаємних розрахунків, відповідач-1 відписав за борги курки несучки і залишився на цю дату винен 90000 грн.00 коп. та в обґрунтування надав суду копію акта звірки взаєморозрахунків між ТзОВ «Едельвейс»та ТзоВ «Діброва Агро»від 19.07.2006 року та копія акта приймання-передачі від 19.07.2006 року складеного у відповідності до додаткової угоди № 1 від 18.07.2006 року в смт.Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, які не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.34 ГПК України.

Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діброва Агро»в судові засідання не з»являлися, хоча належними чином повідомлені про час і місце розгяду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення. 06.10.2008 року подано відзив № 135, в якому позовні вимоги не визнають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України боржник не стає стороною в договорі поруки, який укладається між кредитором та поручителем. Згідно до ч.4 ст.559 ЦК України, так як строк основного зобов»язання настав 09.03.2007 року то пред»явлення вимог за договором поруки припиняється 09.09.2007 року. Отже, позивач вимагає визнати недійсним договір поруки № 26 від 30.07.2007 року, що припинився 09.09.2007 року.

Окрім того, договір поруки не підпадає під перелік фінансових послуг, наведений у ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Поряд з цим безпідставні посилання позивача щодо комерційної таємниці, так як не довів про наявність документів, що містять комерційну таємницю відповідно до положень, встановлених ТзОВ «Едельвейс».На підставі вищевикладеного, просить в позові відмовити.

Відповідач-2: Дочірнє підприємство Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій України»«Фаворит Плюс»в судові засідання не з»являлися, хоча належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується повідомленнями про вручення. Вимог ухвал суду про надання довідки про вкючення до ЄДРОПУ, відзиву з документальним обґрунтуванням суду не надав.

За таких обставин розгляд справи здійснюється за нормами статті 75 ГПК України.

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

Заслухавши у попередніх судових засіданнях пояснення позивача, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд виходив з такого.

Між Дочірним підприємством Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій України»«Фаворит Плюс»(Поручитель) та ТзОВ «Діброва-Агро»(Кредитор) було укладено договір поруки № 26 від 30.07.2007 року. Відповідно до п.1.1 даного договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов»язків ТзОВ «Едельвейс»(Боржник) за договором, передбаченим п.2 цього договору( основний договір) щодо виконання ним в повному обсязі, включаючи належне виконання робіт з утримання птиці, відшкодування збитків. Пунктом 2 договору поруки визначено, що під основним договором в цьому договорі розуміють договір №5-Е від 26.09.2005 року, укладений між кредитором(ТзОВ «Діброва-Агро") та боржником ( «ТзОВ «Едельвейс").

Відповідно до ст..199 Господарського кодексу України, виконання господарських зобов»язань забезпечується заходами прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов»язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. При цьому, до відносин щодо забезпечення виконання зобов»язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України. Засоби забезпечення виконання зобов"язань - це спеціальні заходи, що у достатній мірі гарантують виконання основного зобов"язання і стимулюють боржника до належного поводження. Обраний сторонами засіб забезпечення виконання зобов"язання повинний бути письмово зафіксований або в самому зоов"язанні, на забезпечення якого він спрямований, або в додатковій (або спеціальній) угоді.

В основному договорі №5-Е від 26.09.2005 року, укладеного між кредитором (ТзОВ «Діброва-Агро") та боржником ( «ТзОВ «Едельвейс") спосіб забезпечення виконання зобов"язання у вигляді укладення між дочірним підприємством Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій України»«Фаворит Плюс»(Поручитель) та ТзОВ «Діброва-Агро»(Кредитор) договіру поруки № 26 від 30.07.2007 року незафіксований, додаткова угода про застосування забезпечення виконання зобов"язань у вигляді поруки в матеріалах справи відсутня.

Порука, за змістом ст.546 ЦК України, є одним із видів забезпечення виконання зобов»язання. В силу ст.548 ЦК України, виконання зобов»язання (основного зобов»язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Вищевказана норма вказує на похідність поруки від основного зобов»язання.

Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. З аналізу ст..553 ЦК України вбачається, що порука –це договір, за яким до зобов»язання основного боржника приєднується зобов»язання іншої особи, що за нього ручається.

Порука віднесена до зобов»язально-правових засобів забезпечення виконання зобов»язань, що спонукають боржника до належного виконання зобов»язань до нього чи третіх осіб, що вступили заздалегідь у договір зобов»язувальної вимоги. Порука є додатковим зобов»язанням, що виникає на підставі договору. Вона покликана забезпечити належне виконання боржником основного зобов»язання, Як така порука може забезпечувати лише дійсну вимогу.

Відповідно до п.6.1 договору, укладеного між ТзОВ «Діброва Агро»та ТзОВ «Едельвейс»№5-Е від 26.09.2005 року, даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту його остаточного виконання до 09.03.2007 року. Цей договір може бути пролонгований за згодою сторін. Договір поруки № 26 від 30.07.2007 року діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст..559 ЦК України.

З матеріалів справи не вбачається, що основний договір, укладений між ТзОВ «Діброва Агро»та ТзОВ «Едельвейс»№5-Е від 26.09.2005 року, предметом якого є роботи з утримання, збереження птиці та одержання від неї товарного яйця був пролонгований, тобто, що договір поруки № 26 від 30 липня 2007 року був спрямований на реальне настання наслідків, що ним обумовлені згідно з вимогами ч.5 ст.203 ЦК України. При цьому, відповідно до ст..202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України визначено правову підставу визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п"ятою, шостою ст.203 ЦК України. Зокрема, умовами чинності правочину є дотримання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ст.203 ЦК України: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5.правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6.правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача про укладення договору поруки, оскільки строк зобов»язань по основному договору, укладений між ТзОВ «Діброва Агро»та ТзОВ «Едельвейс»№5-Е від 26.09.2005 року сплив 09.03.2007 року, пунктом 1.2 договору поруки сторони передбачили, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Таким чином, даний договір поруки укладений з порушенням вимог ч.5 ст.203 ЦК України та ст.199 ГК України.

Частиною 4 ст.559 ЦК України визначено, що у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя, тощо.

Строки, визначені ч.4 даної статті ЦК України для пред»явлення вимоги до поручителя, є припинювальними, тобто строками існування самого права кредитора покласти обов»язок за невиконаним боржником зобов»язанням на поручителя.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що застосуваня ч.4 ст.559 ЦК України щодо припинення договору поруки можливе тоді, коли договір поруки укладений з дотриманням вимог ст.203 Цивільного кодексу України, які є необхідними для чинності правочину.

В даному випадку в момент вчинення правочину ( укладення договору поруки № 26 від 30.07.2007 року ) недодержано вимоги, визначені ч.5 статті 203 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обгрунтовуючи заперечення, відповідач зобов"язаний подати відповідні докази, які б свідчили про правомірність його заперечень. Як слідує з матеріалів справи, відповідачем-1 не надано господарському суду належних доказів в обгрунтування заперечень. Доводи відповідача -1 не заслуговують уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та нормами цивільного законодавства.

За наведених обставин, позов обгрунтований та підлягає задоволенню з покладенням на відповідачів солідарно відшкодвуання на користь позивача витрат по сплаті держмита в сумі 85,00 грн та 118,00 грн. витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно зі статтею 91 Господарського процесуального кодексу України, сторона у справі, не згідна із рішенням суду має право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга або подання подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 811, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд- ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити

2.Визнати недійсним договір поруки № 26 від 30 липня 2007 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діброва Агро»(Кредитор) (с.Немовичі,Сарненського району Рівненської області) до Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій України»«Фаворит Плюс»(Поручитель) ( вул. Праці,8, Дніпровський район,м.Київ).

3.Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Діброва Агро" (вул. 17 Вересня 50,Немовичі,Сарненський район, Рівненська область,34540, код ЄДПРОУ 33408585) та Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації «Союз організацій України»«Фаворит Плюс»( 02094, вул. Праці,8, Дніпровський район, м.Київ, ).на користь ТзОВ "Едельвейс" ( 23652, вул.Леніна,2 смт.Кирнасівка,Тульчинський район, Вінницької області, ) витрати по сплаті державного мита в сумі 85 грн.00 коп. та витрат на оплату послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн 00коп. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до частини 3-4 статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Гудак А.В.

Повний текст рішення суддею підписано "13" жовтня 2008 р.