Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"05" листопада 2008 року                               Справа № 20/18

Суддя Цимбал-Нарожна М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Державної екологічної інспекції в Чернігівській області

14017, вул. Малясова,12, м.Чернігів;

до відповідача: Дочірнього підприємства „Чернігівоблавтодор”

Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія

„Автомобільні дороги України”

14005, вул.Київська,17, м.Чернігів;

предмет спору: про стягнення 5519,39 грн.

за участю представників сторін :

від позивача: Кубрак І.М. представник за довіреністю №04-08/2794 від 22.09.2008р.

Сподаренко А.П. представник за довіреністю №04-08/2991 від 07.10.2008р.

від відповідача: Шокур А.Ю. представник за довіреністю №29 від 31.03.2008р.

в с т а н о в и в :

Державна екологічна інспекція в Чернігівській області (далі - Інспекція) звернулась до господарського суду Чернігівської області з позовом до дочірнього підприємства „Чернігівоблавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” (далі - Підприємство) про стягнення 5519,39грн.

Свої позовні вимоги Інспекція обґрунтовує актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 03.03.2008р. в якому встановлено не цільове використання земельної ділянки Підприємством.

Представник відповідача надав письмовий відзив, в якому проти позову заперечує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 02.10.2008р. розгляд справи призначено на 15.10.2008р.

В судовому засіданні 15.10.2008р. оголошувалась перерва до 21.10.2008р.

Рішення прийнято після оголошеної в судовому засіданні 21.10.2008р. перерви до 05.11.2008р.

Представники позивача і відповідача в судовому засіданні заявили клопотання про відмову у здійсненні технічної фіксації судового процесу, яке судом задоволено.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Позовні вимоги про стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання земель в результаті не цільового використання земельної ділянки, заявлені державною екологічною інспекцією в Чернігівській області з посиланням на акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 03.03.2008р. за №54/07, складений старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Білоливцем С.М. та Сподаренком А.П. за участю о/у УДСБЕЗ УМВСУ в Чернігівській області Федоритенка С.М. у присутності голови Хрипівської сільської ради Ткаченка О.Я.

Акт складено з посиланням на норми Законів України „Про охорону навколишнього природного середовища”, „Про державний контроль за використанням та охороною земель” та інш.

Відповідно до ст.2 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” №1264 від 25.06.1991р. відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також розроблюваними відповідно до нього земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначаються нормами Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель”, що спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Зазначеним законом передбачені спеціально уповноважені органи виконавчої влади у сфері державного контролю за використанням та охороною земель, а також чітко визначені їх повноваження.

Зокрема, статтею 6 ЗУ „Про державний контроль за використанням та охороною земель” передбачено, що здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням належить до повноважень спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель.

Стаття 7 ЗУ „Про державний контроль за використанням та охороною земель” визначає повноваження спеціального уповноваженого органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів у сфері державного контролю за додержанням вимог законодавства України про охорону земель, в яких відсутні повноваження щодо контролю за використанням земельних ділянок за цільовим призначенням.

Виходячи з вищезазначених норм, слід врахувати, що до спірних правовідносин щодо встановлення факту не цільового використання земельної ділянки, положення ЗУ „Про охорону навколишнього природного середовища” є загальними нормами, а положення ЗУ „Про державний контроль за використанням та охороною земель” –спеціальними.

Отже, належним доказом у справі про не додержання вимог щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням має бути акт, складений спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 03.03.2008р. за №54/07, на який посилається позивач, не можна вважати належним доказом встановлення правопорушення, оскільки складений не уповноваженими особами.

Разом з тим, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.96 Земельного кодексу України, обов’язок забезпечення використання землі за цільовим призначенням лежить на землекористувачеві.

В даному випадку, відповідач –Підприємство є землекористувачем ділянки в 1га, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ№373040.

З наданого позивачем акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №54/07 від 03.03.2008р. не вбачається, що перевірка здійснювалась з залученням землекористувача (відповідача) та перевірявся обов’язок останнього щодо використання ним земельної ділянки саме за цільовим призначенням.

Крім того, з наданих позивачем доказів не вбачається, що здійснювалась перевірка та встановлено не цільове використання саме тої земельної ділянки, що належить відповідачу, а не будь-якій іншій особі.

Оскільки перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства здійснено без участі представника відповідача, це в свою чергу зробило неможливим ідентифікувати земельну ділянку.

Частина 1 статті 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з викладеного, відсутні належні докази встановлення факту не цільового використання земельної ділянки відповідачем, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення позову про стягнення шкоди, внаслідок порушення законодавства по охорону та раціональне використання земель.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.32, 33, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

17.06.Повний текст рішення підписано08

Повний текст рішення підписано 10 листопада 2008 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

17.06.Повний текст рішення підписано08

13.11.08