КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2008                                                                                           № 9/136

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:           Алданової С.О.

Коротун О.М.

при секретарі:           Степаненко Л.В.

За участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

від органу ДВС - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції та Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 20.11.2007

у справі № 9/136

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Агроінформсервіс"

до                                                   Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції

про                                                  стягнення заборгованості в сумі 18033,71 грн. та зобов"язання звільнити і повернути приміщення

за скаргою Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції

на дії та бездіяльність Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції

про визнання неправомірними дій по накладенню арешту на майно, зобов'язання вчинити дії щодо скасування акта вилучення майна та щодо повернення останнього, визнання бездіяльності по непроведенню оцінки арештованого майна і по непередачі арештованого майна на реалізацію, визнання дій позивача такими, що порушили умови зберігання майна

ВСТАНОВИВ:

Чернігівською державною сільськогосподарською машинно-технологічною станцією (далі – боржник, відповідач) подані до господарського суду Чернігівської області скарги на дії та бездіяльність органу Державної виконавчої служби про визнання неправомірними дій по накладенню арешту на майно актами опису і арешту АК № 777404 і АК № 777406 від 29.05.2007р., зобов’язання вчинити дії щодо скасування акта вилучення майна від 29.05.2007р., щодо повернення незаконно арештованого майна із складанням відповідного акта державного виконавця із залученням дільничного інспектора міліції, про визнання бездіяльності по непроведенню оцінки арештованого майна і по непередачі арештованого майна на реалізацію згідно вищенаведених актів опису і арешту майна, а також про визнання дій позивача такими, що порушили умови зберігання майна.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.11.2007 р. у справі № 9/136 скарги задоволено частково; визнано неправомірними дії Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (далі – Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції) по накладенню арешту на майно Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції актами опису і арешту АК № 777404 і АК № 777406 від 29.05.2007р.; в решті скарг відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, боржник подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати частково – в частині відмови в задоволенні скарг на дії та бездіяльність органу ДВС, у зв’язку з невідповідністю вказаної ухвали в оскаржуваній частині нормам матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким визнати неправомірними дії Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції по накладенню арешту на майно Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції актами опису і арешту АК № 777404 і АК № 777406 від 29.05.2007р., зобов’язати Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції скасувати Акт вилучення від 29.05.07 р. серії АА № 010694, в решті скарг відмовити.

Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції також подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на вказану ухвалу господарського суду Чернігівської області від 20.11.2007 р. у справі № 9/136, в якій просить вказану ухвалу скасувати в частині визнання неправомірними дій ВДВС по накладенню арешту на майно актами опису і арешту АК № 777404 і АК № 777406 від 29.05.2007р., та винести нове рішення, яким у задоволенні скарг боржника відмовити повністю.

Відзивів на апеляційні скарги не надійшло.

Сторони по справі та Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції своїх представників в судове засідання апеляційної інстанції не направили. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційних скарг, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційні скарги за наявними матеріалами справи, без участі вказаних представників.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга боржника задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції належить задовольнити з наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2006р. господарським судом Чернігівської області було прийнято рішення у справі № 9/136, яким позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з відповідача 16603,8 грн. заборгованості по орендній платі і комунальних платежах, 1003,07 грн. інфляційних нарахувань, 426,84 грн. 3% річних, а також 256,33 грн. держмита і 118 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу, зобов’язано відповідача звільнити та передати позивачу орендоване нежиле приміщення площею 44,4 кв.м., розташоване на 2 поверсі будинку за адресою пр-т Перемоги, 129 у м. Чернігові.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2006р. рішення суду було змінено та постановлено позов задовольнити частково, стягнути з відповідача 14179 грн. заборгованості по орендній платі і комунальних платежах, 148,38 грн. інфляційних нарахувань, 107,64 грн. 3% річних, а також 229,35 грн. держмита і 94,45 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судовою процесу, зобов’язано відповідача звільнити та передати позивачу орендоване нежиле приміщення площею,44,4 кв.м., розташоване на 2 поверсі будинку за адресою пр-т Перемоги, 129 у м. Чернігові; в решті позову відмовлено.

Для примусового виконання судового рішення був виданий наказ від 21.07.2007р. про зобов’язання відповідача звільнити та передати позивачу приміщення, яке зазначене у рішенні.

24.02.2007р. виконавчою службою було відкрите виконавче провадження та надано строк для добровільного виконання рішення до 07.03.2007р.

12.03.2007р. виконавчою службою видано розпорядження № 278/1, отримане боржником 15.03.2007р., яким було зобов’язано відповідача звільнити та передати стягувачу приміщення.

20.04.2007р. видано повторне розпорядження, яким боржника зобов’язано виконати судове рішення в строк до 05.05.2007р.

Зазначені розпорядження в добровільному порядку виконані не були, внаслідок чого органом ДВС були винесені постанови від 20.04.2007р., 07.05.2007р., якими на директора боржника були накладені штрафи у розмірі, відповідно, 340 та 680 грн.

29.05.2007р. державним виконавцем був складений акт вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду та передачі їх стягувачу серії АА № 010694, згідно з яким у присутності понятих у боржника було вилучено орендоване нежитлове приміщення площею 44,4 кв.м., розташоване на другому поверсі будинку за адресою пр-т Перемоги, 129 у м. Чернігові, і передане стягувачу.

Крім того, 29.05.2007р. державним виконавцем у присутності понятих були складені акти, в яких зафіксовано, що боржником добровільно складені документи в коробку, однак майно, яке знаходилось в приміщенні, боржник добровільно забирати відмовився.

Також, державним виконавцем у присутності понятих було складено акти опису і арешту майна АК № 777404 і АК № 777406 від 29.05.2007р. Від підписання акту опису та арешту майна боржник також відмовився.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги поданих до суду першої інстанції скарг боржника, які стосуються дій та бездіяльності виконавчої служби, обґрунтовані тим, що орган ДВС при виконанні судового рішення вийшов за межі останнього, арештувавши та передавши на зберігання позивачу рухоме майно боржника. Крім того, боржник вважає, що виконавча служба не мала права вилучати у нього та передавати Відкритому акціонерному товариству „Агроінформсервіс” (далі – позивач, стягувач) приміщення, а повинна була зобов’язати боржника звільнити спірне приміщення. Також, на думку боржника, виконавча служба, арештувавши його рухоме майно, незаконно не провела його оцінки та не передала його на реалізацію, що є порушенням ст.ст. 57, 61 Закону України „Про виконавче провадження”, а зберігач майна, яким є стягувач у справі, в порушення ст. 58 вказаного Закону, розпорядився арештованим майном і його втратив.

Згідно із ст.79 Закону України „Про виконавче провадження”, виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні даній особі користуватися цим приміщенням.

Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов’язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржникові. Державний виконавець у необхідних випадках забезпечує в установленому порядку зберігання майна боржника, але не більше як три роки, з покладенням понесених витрат на боржника. Після завершення трирічного строку невитребуване майно реалізується в порядку, передбаченому для реалізації безхазяйного майна.

Передане на зберігання майно боржника видається йому державним виконавцем на підставі акта після сплати боржником витрат на його збереження. Якщо боржник відмовляється сплатити витрати за зберігання майна, вони компенсуються за рахунок реалізації частини майна боржника.

Враховуючи вимоги наведених норм законодавства, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що дії органу ДВС по опису майна боржника та передачі на збереження стягувачу є правомірними, акт про вилучення приміщення та передачу його стягувачу не порушує прав та інтересів сторін виконавчого провадження і спрямований на виконання судового рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку в оскаржуваній ухвалі, що відповідно до актів опису і арешту майна АК № 777404 і АК № 777406 від 29.05.2007р. державним виконавцем, крім проведення опису, було також накладено арешт на майно, яке належить боржнику та знаходилось у приміщенні, що передавалось стягувачу. Виходячи з цього висновку, місцевий господарський суд зазначив, що в даному випадку не міг бути накладений арешт на майно боржника, у зв’язку з чим визнав дії органу ДВС по накладенню арешту на це майно неправомірними.

Зазначений висновок суду першої інстанції про те, що державним виконавцем було накладено арешт на майно, яке належить боржнику, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим з таких підстав.

Пунктом 1.7 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5 (далі – Інструкція № 74/5), передбачені бланки документів виконавчого провадження.

В пп. 1.7.2. п.1.7 Інструкції № 74/5 зазначені такі документи виконавчого провадження, що складаються з використанням бланків:

акт опису й арешту майна; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; акт вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та передачі їх стягувачу; квитанційна книжка; розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст.55 Закону України „Про виконавче провадження”, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту (ч. 4 ст.55 Закону України „Про виконавче провадження”).

Частиною 6 ст.55 Закону України „Про виконавче провадження” встановлено, що арешт застосовується:

1)           для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2)           для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації провадиться у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше, ніж через п’ять днів після накладення арешту (ч. 7 ст.55 Закону України „Про виконавче провадження”).

З виконуваного рішення суду вбачається, що майно боржника, опис якого було проведено, не було призначено для передачі стягувачу або реалізації, про що вказано і в письмових поясненнях органу ДВС.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії актів АК № 777404 і АК № 777406 від 29.05.2007р., апеляційний суд встановив, що про заборону розпоряджатися майном, обмеження права користування майном, або про вилучення його у боржника та передання на зберігання іншим особам в названих актах не зазначено, графи актів, передбачені для визначення дати реалізації майна, не заповнені, строк реалізації не визначено.

За наведених обставин, саме лише використання державним виконавцем бланків актів опису і арешту майна не може бути належним доказом накладення арешту на майно боржника.

Крім того, листи стягувача № 38 від 06.05.2007р., № 48 від 17.09.2007р., № 55 від 08.11.2007р., відправлені боржнику з повідомленнями про вручення та отримані останнім, а також письмові пояснення органу ДВС та стягувача підтверджують, що боржник сам уникає отримання у стягувача належного йому майна, що свідчить про те, що дії органу ДВС не призвели до порушення прав боржника щодо отримання належного йому майна.

Зважаючи на викладені обставини та вищенаведені вимоги ст. 55 Закону України „Про виконавче провадження”, апеляційний суд приходить до висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що державним виконавцем було накладено арешт на майно, яке належить боржнику.

Однак, при цьому апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав визнавати незаконною бездіяльність органу ДВС по оцінці та реалізації арештованого майна та відсутність підстав вважати, що мало місце незаконна бездіяльність органу ДВС в частині передачі майна боржнику та відсутності підстав в примусовому порядку зобов’язувати орган ДВС вчиняти дії, отримання результатів яких скаржник уникає.

Крім того, стосовно вимоги скарги боржника в частині визнання неправомірними дій стягувача по збереження майна суд першої інстанції вірно зазначив, що ГПК України не передбачена можливість оскарження дій стягувача в порядку, передбаченому ст. 1212 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, в задоволенні скарг на дії та бездіяльність Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції боржнику необхідно відмовити повністю.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга боржника задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції належить задовольнити і скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення скарг боржника з прийняттям нової ухвали про відмову в задоволенні скарг боржника на дії та бездіяльність Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції повністю.

Керуючись ст.ст. 101, 102, п.2 ч.1 ст.103, п.п. 3, 4 ст.104, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції задовольнити.

Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 20.11.2007 р. у справі № 9/136 скасувати в частині визнання неправомірними дій Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівською міського управління юстиції по накладенню арешту на майно Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції актами опису і арешту АК № 777404 і АК № 777406 від 29.05.2007р. і прийняти в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні скарг в цій частині відмовити.

В частині відмови в задоволенні скарг на дії та бездіяльність Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівською міського управління юстиції ухвалу господарського суду Чернігівської області від 20.11.2007 р. у справі № 9/136 залишити без змін.

Справу № 9/136 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набуває законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                                      Смірнова Л.Г.

Судді                                                                                          Алданова С.О.

Коротун О.М.

21.01.08 (відправлено)