ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2008 р.

Справа № 5/331-07-8307

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Дубей Є.В. (довіреність № 59 від 03.01.2008 року)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Саратської селищної ради

на рішення господарського суду Одеської області від „30” листопада 2007 року

по справі № 5/331-07-8307

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських електричних мереж, м. Ізмаїл

до Саратської селищної ради, Одеська область, смт. Сарата

про стягнення 1 897,33 грн.

В С Т А Н О В И В :

02.11.2007 року Відкрите акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських електричних мереж (далі по тексту –позивач, Постачальник електроенергії) звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Саратської селищної ради (далі по тексту –відповідач, Споживач) заборгованості в сумі 1 897,33 грн., з яких 1 664,63 грн. –інфляційних та 232,70 грн. –3 % річних. Також позивач просив стягнути на свою користь з відповідача судові витрати, понесені пр розгляді справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач свої зобов'язання по укладеному між сторонами договору про постачання електричної енергії в частині сплати за фактично спожиту електроенергію своєчасно та в повному обсязі не виконував, в зв'язку з чим у нього утворилася вищевказана заборгованість.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.11.2007 року, яке підписано 03.12.2007 року по справі № 5/331-07-8307 (суддя Могил С.К.) позовні вимоги ВАТ„ЕК „Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських ЕМ задоволені в повному обсязі. Стягнуто з Саратської СР на користь позивача 232,70 грн. –3 % річних, 1 664,63 грн. –індексу інфляції, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Саратська СР звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

На думку скаржника, місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення неправомірно та безпідставно не прийняв до уваги та відхилив факти того, що по-перше, договір від 20.08.2004 року є недійсним, оскільки в 2006 року між сторонами укладений новий договір, а, по-друге, позивачем в судовому засіданні не були надані докази наявності заборгованості відповідача в період 2004-2005 року.

Крім того, скаржник стверджує, що позовна давність в частині позовних вимог про стягнення 734,12 грн. за вересень та жовтень 2004 року сплила, у зв'язку з чим місцевий господарський суд повинен був відмовити позивачу в цій частині вимог саме з підстав спливу позовної давності.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, але його представник в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу Саратської СР без задоволення, а рішення місцевого господарського суду –без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Представник Саратської СР в судове засідання 24.01.2008 року не з'явився без поважних причин, клопотання про відкладення розгляду скарги не заявляв, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням № 309380 від 24.12.2007, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без його участі.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2004 року між ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських ЕМ в особі Саратського РЕМ та Саратською СР укладено договір № 77 про постачання електричної енергії разом з додатками, які є невід’ємною частиною цього Договору (а.с.7-11).

Пунктом 9.4 Договору, строк його дії сторонами встановлений до „31” грудня 2004 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. В матеріалах справи відсутні будь-які заяви сторін про припинення дії Договору або перегляд його умов, а тому вищевказаний Договір діяв до 15.05.2006 року –моменту укладення між сторонами нового Договору (а.с.108-117), але ж судовою колегією приймається до уваги Договір від 20.08.2004 року, оскільки спірні правовідносини виникли саме під час дії цього Договору.

Відповідно до умов Договору від 20.08.2004 року, позивач зобов'язався постачати відповідачу електричну енергію у відповідності з встановленими даним Договором умовами та величинами споживання електричної енергії, а відповідач повинен був сплачувати за фактично отриману електричну енергію відповідно до умов та у строки, передбачені цим Договором.

Під час виконання зазначеного Договору, сторони домовились керуватись його умовами, а по питанням, що не обумовлені цим договором –чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженими в установленому порядку.

Додатком „Порядок розрахунків” до Договору від 20.08.2004 року сторонами передбачено, що розрахунковим вважається період з 15 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття „розрахунковий період” та „календарний місяць” вважати прирівняними. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії або дата внесення Споживачем готівки в касу Постачальника (пункт 1 Додатку).

Згідно з пунктом 3 названого Додатку, розмір коштів, які має оплатити Споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого Споживачем „Акту про обсяги спожитої електроенергії” як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу на обсяг, спожитої в розрахунковому періоді, електроенергії.

Оплата рахунків за активну електроенергію та інші платежі здійснюється Споживачем самостійно на протязі 10 днів після дати виписки рахунку (пункт 2.2.3 Договору та пункт 6 Додатку).

На виконання Договору № 77 від 20.08.2004 року, ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських ЕМ у відповідності з встановленими даним Договором умовами та величинами споживання електричної енергії в період з 01.09.2004 року по 01.07.2005 року здійснювало постачання електроенергії відповідачу, яким спожито у цьому періоді 274 200 кВт/год на суму 76 977,31 грн., що підтверджується відповідними Актами про обсяги спожитої електроенергії (а.с.31, 35, 37, 41, 45, 50, 55, 59, 63, 67, 71, 74) та звітами (а.с.32. 34, 38, 42, 46, 51-52, 56, 60, 64, 68, 72, 75).

На оплату спожитої електричної енергії, Енергопостачальна компанія виставляла відповідачу у вказаному періоді відповідні рахунки (а.с.30, 33, 36, 39, 43, 48, 53, 57, 61, 65, 69, 73).

Між тим, Саратська СР, в свою чергу, зобов'язання за Договором № 77 від 20.08.2004 року в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію належним чином не виконувала, в період з 01.09.2004 року по 01.07.2005 року отримані від позивача рахунки за спожиту електричну енергію сплачувала несвоєчасно та не в повному обсязі.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських ЕМ, стягнення на його користь з Саратської СР 232,70 грн. –3 % річних та 1 664,63 грн. –індексу інфляції, та вважає, що доводи, заперечення і вимоги Саратської СР, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правомірними є вимоги позивача про стягнення з Саратської СР 232,70 грн. –3 % річних та 1 664,63 грн. –індексу інфляції за період з вересня 2004 року по червень 2005 року, оскільки саме Саратська СР свої зобов'язання за Договором № 77 від 20.08.2004 року в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію у спірному періоді належним чином не виконало.

Судовою колегією не приймаються до уваги та відхиляються всі доводи та заперечення скаржника, оскільки, по-перше, новий договір № 77 від 15.05.2006 року даної справи не стосується, так як спірні правовідносини виникли саме під час дії старого договору № 77 від 20.08.2004 року, по-друге, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в період 2004-2005 року вбачається із наявних матеріалів справи, а саме перелічених актів, звітів та рахунків.

Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення 734,12 грн. за вересень та жовтень 2004 року, то це спростовується пунктом 3 статті 267 Цивільного кодексу України, згідно якого позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, але ж як вбачається з матеріалів справи, відповідач ніяких заяв або клопотань до винесення оскаржуваного рішення не робив.

Саратська СР ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало та її представник в судове засідання не з'явився, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних вимог.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 30.11.2007 року по справі № 5/331-07-8307 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Саратської СР –без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 30.11.2007 року по справі № 5/331-07-8307 залишити без змін, а апеляційну скаргу Саратської селищної ради –без задоволення.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                      С.І. Колоколов

Суддя                      Г.П. Разюк

Суддя                      М.С. Петров