ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2008 р.

Справа № 16/788/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Величко Т.А.,

суддів: Бойко Л.І., Жукової А.М.

при секретарі судового засідання Арбієві А.А.

за участю представників сторін:

від позивача - Мамчур В.О., Лобанова О.В.;

від відповідача - Іванова О.В., Волик В.М.

розглянувши апеляційну скаргу Українського державного підприємства “Укрпошта” в особі Миколаївської дирекції УДППЗ “Укрпошта”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.11.2007р.

по справі № 16/788/07

за позовом: Українського державного підприємства “Укрпошта” в особі Миколаївської дирекції УДППЗ “Укрпошта”

до: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення № 12 від 31.07.2007р. та стягнення 500, 00 грн.

(в судовому засіданні оголошувалася перерва до 31.01.2008р.)

встановив:

У вересні 2007р. Українське державне підприємство поштового зв'язку “Укрпошта” в особі Миколаївської дирекції УДППЗ “Укрпошта” звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення № 12-ріш від 31.07.2007р., яким:

- визнано, що Українське державне підприємство поштового зв'язку “Укрпошта” в особі його структурного підрозділу - Миколаївської дирекції протягом періоду часу, який розглядається у справі № 1-26.213/22-2006, займає монопольне становище на ринку послуг реалізації вроздріб періодичних друкованих видань в Миколаївській області (окрім м. Миколаєва) із часткою, що перевищує визначений законом показник 35%, та не зазнає значної конкуренції, оскільки має розгалужену мережу роздрібної торгівлі періодичними друкованими виданнями;

- визнано, що дії Українського державного підприємства поштового зв'язку “Укрпошта”, які полягали у прийнятті наказів від 26.09.2003р. № 375 та від 10.09.2004 № 402, що неоднозначно визначають порядок врахування транспортних витрат при формуванні тарифів, та дії в особі його структурного підрозділу - Миколаївської дирекції, що полягають у встановленні в договорах на реалізацію періодичних видань вроздріб умови, якою видавець зобов'язується перерахувати кошти за перевезення періодичних друкованих видань внутрішньообласними маршрутами, в той час як відповідно до нормативних документів витрати на транспортування видань враховуються в торгівельній надбавці, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку реалізації періодичних видань вроздріб, що визнається таким відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 13 цього Закону, а саме: встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

- за вчинені порушення накладено на Українське державне підприємство поштового зв'язку “Укрпошта” штраф у сумі 500грн.;

- зобов'язано Українське державне підприємство поштового зв'язку “Укрпошта” в особі Миколаївської дирекції припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом приведення договорів на реалізацію періодичних видань вроздріб у відповідності з чинним законодавством та нормативними документами, про що повідомити територіальне відділення у двомісячний термін з дня одержання цього рішення.

Також позивач просив зобов'язати Миколаївське обласне територіальне відділення АМКУ перерахувати на р/р Миколаївської дирекції УДППЗ “Укрпошта” 500 грн. суми штрафу, сплаченого останньою за оспорюваним рішенням.

Позов мотивовано тим, що викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи № 1-26.213/22-2006, під час розгляду якої були недоведені обставини, які мають значення для справи і які були визнано встановленими, мало місце порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що оспорюване рішення прийнято у відповідності з вимогами чинного законодавства, а доводи позивача грунтуються на помилковому тлумаченні положень Методики, чинного законодавства та не відповідають дійсним обставинам розглянутої відповідачем справи № 1-26.213/22-2006.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.11.2007р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що адміністративна колегія територіального відділення обгрунтовано дійшла висновку про вчинення позивачем порушення, передбаченого п. 2 ст. 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку реалізації вроздріб періодичних друкованих видань в Миколаївській області, що визнається таким відповідно п. 1 ч. 2 ст. 13 цього Закону, а саме - встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

18.12.2007р. порушено апеляційне провадження з перегляду в апеляційному порядку рішення господарського суду Миколаївської області за апеляційною скаргою УДППЗ “Укрпошта” в особі Миколаївської дирекції УДППЗ “Укрпошта”. В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення і прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Доводи скаржника грунтуються на тому, що судом були неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону, зокрема:

- адмінколегія не провела дослідження ринку надання послуг реалізації періодичних видань вроздріб, яке б визначило об'єктивні обсяги реалізації періодичних видань вроздріб за 2005-2006р. в Миколаївській області усіма суб'єктами підприємницької діяльності, які надають цю послугу. Висновок про те, що Миколаївська дирекція не зазнає значної конкуренції зроблено тільки на тій підставі, що Миколаївська дирекція має розгалужену мережу торгівлі періодичними друкованими виданнями;

- адмінколегією була порушена територіальна підвідомчість розгляду справи. Дії Українського державного підприємства поштового зв'язку “Укрпошта” щодо прийняття наказів від 26.09.2003р. № 375 та від 10.09.2004р. № 402 поширюються на усі обласні філії УДППЗ “Укрпошта”, і якщо ці дії визнано порушенням, то наслідки цього порушення мають місце на загальнодержавному ринку, а тому дана справа у відношенні УДППЗ “Укрпошта” повинна розглядатись державним уповноваженним АМК України або Антимонопольним комітетом України;

- Миколаївська дирекція виконувала усі умови укладених з редакціями (видавцями) у 2005-2006р. договорів на реалізацію друкованих періодичних видань вроздріб. Висновок суду про те, що Миколаївською дирекцією до 2006р. по різному застосовувалися положення наказів УДППЗ “Укрпошта” № 375 від 26.09.2003р. та № 494 від 19.12.2003р. і до 2006р. транспортні витрати враховувалися у складі торговельної надбавки , а з 2006р. покривалися за рахунок видавців не відповідає фактичним обставинам і спростовується наданим позивачем розрахунком рівня націнки роздрібних видань на 2006р., в якому не враховані витрати на транспортування періодики внутрішньообласними марштрутами, а тільки внутрішньорайонними, що відображено і в самому рішенні від 31.07.2007р. № 12-ріш;

- вимоги адмінколегії щодо включення Миколаївською дирекцією затрат на внутрішньообласні перевезення періодичних друкованих видань до націнки на їх вартість замість компенсації цих затрат за рахунок видавців порушує п. 1, 5 ст. 19 ГК України.

У відзові на апеляційну скаргу Миколаївське обласне територіальне відділення АМКУ просить залишити рішення господарського суду без змін з підстав відповідності рішення чинному законодавтсву та матеріалам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо:

- на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

- не зазнає значної конкуренції внаслідок можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35%, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Монопольним (домінуючим) також може бути визнане становище суб'єкта господарювання, якщо його частка на ринку товару становить 35 або менше відсотків, але він не зазнає значної конкуренції, зокрема, внаслідок порівняно невеликого розміру часток ринку, які належать конкурентам.

Розроблена відповідно до ст. 12 зазначеного Закону та затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002р. № 49-р Методика встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб'єктів господарювання, груп суб'єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках. Згідно з п. 1.2 Методики об'єктами для визначення монопольного (домінуючого) становища є: суб'єкти господарювання, групи суб'єктів господарювання - декілька суб'єктів господарювання, які діють на ринку в певних товарних та територіальних (географічних) межах; обставини, які визначають на відповідному товарному ринку умови здійснення господарської діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт, а також умови придбання та використання зазначених товарів, робіт, послуг.

П. 2.1 Методики передбачено, що визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання може включати такі дії:

- всановлення об'єктів аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, а саме: суб'єкта господарювання (групи суб'єктів господарювання), конкретного товару (продукції, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (споживається, використовується) цим (цими) суб'єктом (суб'єктами) господарювання;

- складання переліку товарів (робіт, послуг), щодо яких має визначитися монопольне (домінуюче) становище суб'єкта господарювання і які мають ознаки одного товару, товарної групи;

- складання переліку основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товарів (товарних груп);

- визначення товарних меж ринку;

- визначення територіальних (географічних) меж ринку;

- встановлення проміжку часу, стосовно якого має визначатися становище суб'єктів господарювання на ринку - визначеннячасових меж ринку;

- визначення обсягів товару, який обертається на ринку;

- розрахунок часток суб'єктів господарювання на ринку;

- складання переліку продавців (постачальників, виробників) і покупців (споживачів) товару (товарної групи) - потенційних конкурентів, покупців, які можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу на ринку);

- визначення бар'єрів вступу на ринок та виходу з ринку для суб'єктів господарювання, які продають (постачають, виробляють), придбавають (споживають, використовують), або можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (соживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку;

- встановлення монопольного (домінуючого) становища суб'єкта (суб'єктів) господарювання на ринку.

Таким чином, установлення монопольного (домінуючого) становища суб'єкта (суб'єктів) господарювання вимогає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характерізують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об'єктів аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку тощо на підставі інформації, що може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що:

- відповідно до Методики розрахунку цін та визначення торгівельної надбавки (націнки) на товари, які реалізуються через мережу УДППЗ “Укрпошта”, що затверджена наказом УДППЗ “Укрпошта” від 10.09.2004р. № 402, до складу витрат, що входять у торгівельну надбавку, входять витрати на транспортування товарів; це свідчить, що послуга з реалізації періодичних друкованих видань вроздріб на території Миколаївської області є комплексною та такою, що включає транспортування видань, що приймаються на реалізацію. Доказів того, що інші суб'єкти господарювання надають послугу з реалізації періодичних друкованих видань вроздріб на території Миколаївської області, що включає транспортування видань іншими суб'єктами господарювання з часткою, що перевищує частку "Укрпошти" на зазначеному ринку, не надано. Монопольне становище "Укрпошти" на ринку реалізації періодичних друкованих видань вроздріб в межах Миколаївської області підтверджується тим, що тільки Миколаївська дирекція УДППЗ “Укрпошта” має розгалужену мережу роздрібної торгівлі періодичними друкованими виданнями (кількість населенних пунктів, в яких розташовані об'єкти поштового зв'язку по Миколаївській області - 427, кількість населенних пунктів, які входять в зону обслуговування поштового зв'язку - 814);

- територіальне відділення при розгляді справи не вийшло за межі повноважень, визначених законодавством, оскільки розглядалися дії УДППЗ “Укрпошта” та його структурного підрозділу - Миколаївської дирекції, які були визнані зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на регіональному ринку в межах Миколаївської області, а саме - за місцем вчинення порушення та настання наслідків порушення, як-то передбачено п. 5 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- Миколаївською дирекцією в період дії наказів УДППЗ “Укрпошта” від 26.09.2003р. № 375, від 19.12.2003р. № 494, від 10.09.2004р. № 402 по різному застосовувалися положення цих наказів та встановлювалися різні умови оплати транспортних витрат при наданні послуг реалізації видань в Миколаївській області видавцям, а саме - до 2006р. - у складі торгівельної надбавки, з 2006р. - згідно наказів УДППЗ “Укрпошта” від 26.09.2003р. № 375 та від 19.12.2003р. № 494, що є порушенням п. 2 ст. 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг реалізації вроздріб періодичних друкованих видань в Миколаївській області.

Колегія суддів із висновками господарського суду погодитися не може, оскільки вважає, що вони не грунтуються на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Щодо визначення монопольного становища УДППЗ “Укрпошта” в особі Миколаївської дирекції на ринку послуг з реалізації періодичних друкованих видань вроздріб в Миколаївській області.

Миколаївська дирекція УДППЗ “Укрпошта” створена для здійснення функцій підприємства на території Миколаївської області у сфері надання послуг поштового зв'язку споживачам. Основний вид діяльності - це діяльність національної пошти. До інших видів діяльності входить, в т.ч., надання послуг з розповсюджування періодичних видань по передоплаті. (Положення про дирекцію від 18.07.2001р. із змінами 15.03.2004р. № 106).

Статус позивача і його діяльність відповідно до статутних документів дає підстави визначати Українське державне підприємство “Укрпошта” в особі Миколаївської дирекції монополістом у сфері надання поштового зв'язку загального користування, доставки та виплати пенсій і грошової допомоги населенню.

Монопольне становище позивача на ринку послуг з реалізації періодичних друкованих видань вроздріб в Миколаївській області, колегія суддів вважає недоведеним, оскільки:

- адміністративною колегією не було визначено загального обсягу реалізації періодичних видань вроздріб різними суб'єктами господарювання в Миколаївській області, оскільки відповідач обмежився лише інформацією про конкурентів, що була надана позивачем, будь-які інші дані, як-то передбачено п. 8.6, 14.1 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку (затвердж. розпорядженням АМКУ від 05.03.2002 № 49-р) відповідачем не використовувалися. Фактично, висновок відповідача, з яким погодився господарьский суд, грунтується на тому, що тільки Миколаївська дирекція має розгалужену мережу роздрібної торгівлі періодичними друкованими виданнями. При цьому, було взято за основу те, що кількість об'єктів поштового зв'язку по Миколаївській області складає 427, а кількість населених пунктів, які входять в зону обслуговування поштового зв'язку - 814;

-

продаж періодичних друкованих видань через відділення поштового зв'язку вроздріб є однією із 47 послуг, що надаються ними поряд із основною;

- адмінколегія не провела дослідження ринку надання послуг реалізації періодичних видань вроздріб, яке б визначило об'єктивні обсяги реалізації періодичних видань вроздріб за 2005-2006р. в Миколаївській області усіма суб'єктами підприємницької діяльності, які надають цю послугу, для яких надання цієї послуги є єдиним видом діяльності, не було проведено розрахунок часток суб'єктів господарювання на вказаному ринку, відсутній перелік продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товару - потенційних конкурентів, покупців, які можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар на ринку (тобто, потенційних конкурентів, які можуть надавати аналогічні послуги). В матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про фактичний перелік учасників ринку реалізації періодичних видань вроздріб в Миколаївській області, відсутні дані про те, яка загальна кількість періодичних видань була реалізована кожним учасником цього ринку;

- відповідач не визначив потенційних конкурентів, які можуть надавати аналогічні послуги, обмежившись лише даними Миколаївської дирекції щодо наявних конкурентів

Таким чином, оспорюваним рішенням відповідач визнав УДППЗ “Укрпошта” в особі Миколаївської дирекції монополістом на ринку послуг реалізації вроздріб періодичних друкованих видань в Миколаївській області (крім м. Миколаєва) без дотримання порядку визначення монопольного (домінуючого) становища, передбаченого п. 2 Методики.

Ст. 3 ЗУ "Про Антимонопольний комітет України" відносить до основних завдань названого комітету, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом пріоритету прав споживачів, запобігвння, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Ст. 13 названого Закону визначено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, зокрема, обмеження конкурентоспроможності інших суб'єктів господарювання, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається: встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренйції на ринку; часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.

Адміністративною колегією було встановлено, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку реалізації періодичних видань вроздріб є дії УДППЗ "Укрпошта", які полягали в прийнятті наказів від 26.09.2003р. № 375 та від 10.09.2004р. № 402, що неоднозначно визначають порядок врахування витрат при формуванні тарифів.

Наказом УДППЗ "Укрпошта" № 375 від 26.09.2003р. були затверджені тарифи на оброблення та перевезення періодичних видань вроздріб.

Наказом УДППЗ "Укрпошта" від 19.12.2003р. № 494 були затверджені зміни до Тарифів на оброблення та перевезення періодичних видань вроздріб, затверджених наказом № 375 від 26.09.2003р.

Наказом УДППЗ "Укрпошта" від 10.09.2004р. № 402 було затверджено Методику розрахунку цін та визначення торговельної надбавки (націнки) на товари, що реалізуються через мережу УДППЗ "Укрпошта".

Як свідчать матеріали справи, позивачем надавалися послуги з продажу періодичних друкованих видань на договірних умовах за тарифами, встановленими УДППЗ "Укрпошта" (наказ № 375 від 26.09.2003р. із змінами від 19.12.2003р. № 494), що підтверджується і довідкою державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області від 19.09.2006р.

З 01.01.2008р. відповідно до наказу УДППЗ "Укрпошта" від 18.10.2007р. № 402 діють нові Тарифи на оброблення та перевезення періодичних видань вроздріб.

Відповідачем не доведено, чому прийняття УДППЗ "Укрпошта" наказів № 375 від 26.09.2003р. та № 402 від 10.09.2004р. є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Також колегія суддів погоджується із тим, що адміністративна колегія не мала повноважень визнавати дії УДППЗ “Укрпошта”, які полягали в прийнятті наказів № 375 та № 402, - порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. Вказані накази діяли на всій території Ураїни з 2003р. по 2008р., були обов'язковими до виконання структурними підрозділами УДППЗ “Укрпошта”. Якщо порушенням визнано прийняття цих наказів, то наслідки цього порушення мають місце на загальнодержавному ринку. А такі справи підвідомчі державному комітету (п. 6 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції)

Господарський суд також погодився з висновком адмінколегії про те, що дії Миколаївської дирекції, що полягають у встановленні в договорах на реалізацію періодичних видань вроздріб умови, якою видавець зобов'язується перерахувати кошти за перевезення періодичних друкованих видань внутрішньообласними маршрутами, в той час, як відповідно до нормативних документів витрати на транспортування видань враховуються в торговельній надбавці, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до роз'яснень УДППЗ "Укрпошта" "Щодо тарифів роздрібу" (лист від 14.09.2005р. № 26-09-184), реалізація періодичних друкованих видань вроздріб у відособлених виробничих підрозділах УДППЗ "Укрпошта" здійснюється шляхом встановлення торгової націнки згідно Методики розрахунку цін та визначення торгівельної надбавки (націнки) на товари, що реалізуються через мережу УДППЗ "Укрпошта", а також відповідно до умов укладеного з редакцією (видавцем) договору.

При цьому необхідно передбачити доставку редакцією (видавцем) своїх видань до ВзПЗ, ЦПЗ або виробничих дільниць.

У випадку відсутності у редакції (видавця) можливості забезпечити доставку власними силами, оброблення та перевезення видання може здійснюватися філіалом УДППЗ "Укрпошта", а оплата робіт проводиться за тарифами на оброблення та перевезення періодичних друкованих видань вроздріб, затверджених наказом № 375 від 26.09.2003р.

Матеріалами справи підтверджено, що редакція (видавець) має право вибору щодо перевезення видань до ЦПЗ власним транспортом, транспортом УДППЗ "Укрпошта" або інших підприємств, що надають зазначені послуги, що і вказувалося в договорах.

Протягом 2005-2006р. реалізація періодичних видань здійснювалося Миколаївською дирекцією шляхом встановлення торговельної націнки відповідно до затвердженої Методики.

Таким чином, реалізація періодичних друкованих видань вроздріб у відособлених виробничих підрозділах Миколаївської дирекції - Центрах поштового зв'язку - в межах району обслуговування ЦПЗ, здійснювалося шляхом встановлення торгової націнки згідно Методики із урахуванням того, що за рахунок торгової націнки покриваються і витрати, пов'язані із внутрішньорайонними перевезеннями періодичних друкованих видань.

Видання, що друкуються за межами визначеного району обслуговування (ЦПЗ) потребують їх додаткового перевезення до місць експедирування газет в ЦПЗ.

Тобто, Миколаївською дирекцією відповідно до діючих нормативних документів, в т.ч. наказів УДППЗ "Укрпошта" в укладених з видавцями договорах визначалося місце доставки видань редакцією за їх вибором, а також і оплату за перевезення періодичних друкованих видань внутрішньообласними маршрутами за їх вибором.

Адмінколегією не доведено, що включення в договори п. 3.2, яким передбачено зобов'язання видавця відшкодування витрати за перевезення періодичних видань внутрішньообласними маршрутами згідно наказів УДППЗ "Укрпошта" № 375 від 26.09.2002р. та № 494а від 19.12.2002р. "Про затвердження тарифів на перевезення періодичних видань вроздріб" (при наявності у редакції права вибору місця доставки і транспорту доставки) є порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем.

Висновок відповідача про те, що Миколаївською дирекцією до 2006р. по різному застосовувалися положення наказів № 375 та № 402 грунтується лише на взаємовідносинах Миколаївської дирекції з ПП "ММК" відповідно до договору комісії на продаж періодичних друкованих видань від 01.01.2005р. № 26/5-СД, який діяв і в 2006р.

Відсутність порушень при проведенні розрахунків при реалізації періодичних видань вроздріб за вказаним договором з боку Миколаївської дирекції підтверджена державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області (довідка від 19.04.2006р.)

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов помилкового висновку про вчинення позивачем порушення, передбаченого п. 2 ст. 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг реалізації вроздріб періодичних друкованих видань в Миколаївській області, а саме - встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, оскільки він не грунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, позовні вимоги задоволенню в частині визнання недійсним рішення адміністративної колегії від 31.07.2007р. № 12-ріш.

Вимоги позивача про зобов'язання відповідача перерахувати 500 грн. штрафу, сплаченого за спірним рішенням, задоволенню не підлягають, оскільки ці кошти перераховані позивачем до державного бюджету України на рахунок УДК України, а не на р/р відповідача.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

колегія суддів постановила:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 27.11.2007р. у справі № 16/788/07 - скасувати, позов задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.07.2007р. № 12-ріш.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі МД УППЗ "Укрпошта" 127грн. 50коп. - витрати по сплаті держмита (в т.ч. за апеляційне провадження), 118 грн. - витрат на ІТЗ судового процесу.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази.

Головуючий суддя                                                    Т.А. Величко

Судді :                               Л.І. Бойко

А.М.Жукова