ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.01.08 р.                     Справа № 44/397пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою громадського об’єднання „Донецький екологічний рух” (представники Купчик Н.М. та Денисенко С.І., довіреності від 15.01.08 року) до товариства з обмеженою відповідальністю „Грінко-Дон” (представник Логунова Т.І., довіреність 05.01.07 року), про заборону провадити вилов та відстріл безпритульних тварин у місті Донецьку, -

ВСТАНОВИВ:

Громадське об’єднання „Донецький екологічний рух” (далі – Рух) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Грінко-Дон” (далі – Товариство) про заборону провадити вилов та відстріл безпритульних тварин у місті Донецьку. Позовні вимоги Руху ґрунтуються на приписах статей 17 та 24 Закону України „Про захист тварин від жорстокого поводження”, зокрема, на тому, що відповідач провадить умертвіння безпритульних тварин негуманним способом, який завдає жорстоких страждань тваринам та моральної шкоди громадянам міста Донецька, окрім того, позивач наголошує на тому, що Товариство не вправі здійснювати вилов тварин, оскільки не має відповідних облаштованих притулків для їх тимчасового утримання.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та надали суду додаткові документи – публікації в засобах масової інформації, листи природоохоронної прокуратури та санітарно-епідеміологічних органів.

Представник відповідача Товариства в судовому засіданні заперечив проти позову, вважаючи, що вилов та відстріл безпритульних тварин провадиться на договірній основі з органами місцевого самоврядування, з метою запобігання поширенню епідемій та епізоотій сказу. Товариство проінформувало суд, що на момент подання позову до суду та у 2008 році відповідач вже не здійснював відстрілу безпритульних тварин.

В судовому засіданні 16.01.08 року для підготовки процесуального документу оголошувалась перерва з 930 до 1045 години.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Руху не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно статутних документів Руху (розділи 1 та 2 статуту), останній є Донецькою міською громадською організацією, метою створення якої є:

·          формування громадської інфраструктури, що дозволить впливати на рішення державної влади у сфері екології згідно правам, інтересам та думці громадськості;

·          запобігання та недопущення негативного впливу на навколишнє середовище та здоров’я громадян.

Аналогічну мету створення Руху передбачено і в свідоцтві про реєстрацію об’єднання громадян № 365 від 23.01.04 року, виданого виконавчим комітетом Донецької міської ради.

Водночас, чинне законодавство, зокрема, імперативні приписи статей 33 та 34 Закону України „Про захист тварин від жорстокого поводження” встановлюють, що правом на звернення до суду по питаннях громадського контролю у сфері захисту тварин від жорстокого поводження – наділені лише ті громадські об’єднання, статутною метою яких є захист тварин від жорстокого поводження. Водночас, статут Руху не передбачає положень про те, що статутною метою створення цієї громадської організації є саме захист тварин від жорстокого поводження. Окрім того, зазначені норми права передбачають, що громадські організації наділені правом на звернення до суду виключно з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про захист тварин від жорстокого поводження, в тому числі завданої здоров’ю громадян і майну громадських організацій, наразі позов Руху стосується не відшкодування шкоди, за заборони провадити певні дії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Рух не є громадською організацією, яка вправі здійснювати громадський контроль у сфері захисту тварин від жорстокого поводження та звертатися до суду з позовними вимогами з метою реалізації приписів Закону України „Про захист тварин від жорстокого поводження”.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.04 року у справі № 1/10-2004 визначено, що поняття „охоронюваний законом інтерес”, що вживається в законах України у логічно-смисловому зв’язку з поняттям „права”, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об’єктивного і прямо не опосередкований у суб’єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об’єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Наразі, суд вважає, що позивач не довів, що дії Товариства з відстрілу та вилову безпритульних тварин на території міста Донецька якимось чином порушують права та законні інтереси позивача Руху, водночас, посилання Руху на те, що дії Товариства спричиняють моральні страждання невизначеному колу громадян – суд до уваги не бере, оскільки на момент подання позову та розгляду справи № 44/397пн по суті позивач не має належним чином оформлених довіреностей на представництво інтересів громадян, які морально постраждали від дій Товариства щодо вилову та відстрілу безпритульних тварин.

З огляду на наведене, всупереч вимогам статей 43 та 33 ГПК України позивачем не доведено наявності у нього будь-якого речового права відносно знищених та виловлених Товариством безпритульних тварин, а також не доведено наявності відповідного охоронюваного законом інтересу, який може бути самостійним об’єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

З врахуванням вказаного, оскільки статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, суд вважає, що через недоведення позивачем факту порушення його прав або інтересів у справі № 44/397пн, а також через те, що згідно статутних документів Рух не вправі здійснювати громадський контроль у галузі захисту тварин від жорстокого поводження – суд має відмовити у задоволенні позову.

Клопотання позивача про витребування в органах прокуратури матеріалів перевірки законності проведення тендеру щодо надання Товариству права здійснювати вилов тварин, а також перевірки законності використання вогнепальної зброї – задоволенню не підлягає через непов’язаність клопотання з підставами позову.

На підставі ст.ст.17, 24, 33, 34 Закону України „Про захист тварин від жорстокого поводження”, ст.ст.1, 2, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову громадського об’єднання „Донецький екологічний рух” до товариства з обмеженою відповідальністю „Грінко-Дон” про заборону провадити вилов та відстріл безпритульних тварин у місті Донецьку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області