ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2008 р. Справа № 6/84

За адміністративним позовом Державного підприємства Міністерства оборони України “Івано-Франківський лісопромкомбінат”

до Державної податкової інспекції у м. Чернівці

про визнання податкового боргу в сумі 951139,84 грн. безнадійним та таким, що не підлягає сплаті за спливом строку давності та зобов’язання його списати

Суддя Паскарь А. Д.

Секретар судового засідання Балух М. В.

За участю представників:

Від позивача –Ноцький О. В.

Від відповідача –Скакун О.П.; Іліка Р. І.; Чмола І.І.

СУТЬ СПОРУ: Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання податкового боргу в сумі 951139,84 грн. безнадійним та таким, що не підлягає сплаті за спливом строку давності та зобов’язання списати його.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки зазначений податковий боргу у Чернівецького військового лісгоспу, який є структурним підрозділом позивача, виник станом на 01.01.2005, то у відповідності до підпункту 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 та підпункту “в” підпункту 18.2.1 пункту 18.1 статті 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі –Закон № 2181-ІІІ), то він підлягав списанню у зв’язку зі спливом 1095 календарних днів від дня його узгодження. Проте відповідач своїм листом від 26.02.2008 № 4185/24-010 фактично відмовився списати зазначений борг.

Відповідач позовні вимоги відхиляє з посиланням на те, що позивач не довів, що зазначений податковий борг виник станом на 01.01.2005, а податковими платежами, які здійснювалися позивачем протягом 2005-2008 рр., відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону № 2181-ІІІ погашалася податкова заборгованість, яка існувала станом на 01.01.2005.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, а представники відповідача проти задоволення позову заперечували, пояснивши, зокрема, що податковий борг підприємства, який існував станом на 01.01.2005, не існує у зв’язку з його погашенням позивачем.

Заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим.

Спеціальним законом, який регулює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов’язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення є Закон № 2181-ІІІ.

Підпунктом “в” підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 Закону № 2181 визначено, що підлягає списанню податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

Граничний строк стягнення податкового боргу встановлений підпунктом 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 Закону № 2183-ІІІ, яким передбачено, що у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі –Порядок) затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 14.03.2001 № 103.

У відповідності до пункту 1.2 Порядку його дія поширюється на платників податків –юридичних осіб, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичних осіб, що мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та суми штрафних санкцій.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що визначення та списання безнадійного податкового боргу органами державної податкової служби здійснюються, зокрема, щодо пені та сум штрафних санкцій, нарахованих на податковий борг, який визнано безнадійним відповідно до Закону, за період з дня виникнення безнадійного податкового боргу до дня прийняття рішення про списання.

Згідно з підпунктом “в” підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 Закону № 2181 та підпунктом 3.3 пункту 3 Порядку безнадійним визнається податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк давності - 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання (рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) на підставі даних обліку).

Списання безнадійного податкового боргу визначено пунктом 5 Порядку. Так, у відповідності до підпункту 5.1 названого пункту у випадках, передбачених підпунктами 3.3, 3.4 цього Порядку, платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за місцем своєї реєстрації (якщо контролюючим є податковий орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які просить списати. До заяви обов'язково додається будь-який з документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, який підтверджує, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих контролюючим органом або безпосередньо платником податків, керівник (його заступник) органу державної податкової служби приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 2.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається в трьох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу державної податкової служби, третій - для контролюючого органу. У тому разі, коли контролюючий орган є податковим органом, рішення складається у двох примірниках - для платника податків і органу державної податкової служби.

Судом встановлено, що 05.05.2008 Чернівецькій військовий лісгосп звернувся до ДПІ у м. Чернівці з письмовою заявою про списання податкового боргу в сумі 1383846,84 грн., який виник до 01 лютого 2004 року, а саме; по податку з власників транспортних засобів –47064,84 грн.; по податку на додану вартість –988795 грн. та 347987 грн. по податку з доходів фізичних осіб, посилаючись на те, що стосовно згаданого податкового боргу минув граничний строк для його стягнення –1095 днів.

В листі ДПІ у м. Чернівці від 26.02.2008 № 4185/24-010 платнику податків запропоновано звернутися із письмовою заявою, в який будуть зазначені суми податків, що підлягають списанню, з урахуванням того, що відповідно до статті 7 Закону № 2181-ІІІ податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення.

Таким чином, вказана заява позивача про списання податкового боргу відповідачем по суті не була розглянута та вирішена. Тому в даному випадку позивач має право звернутися до суду з адміністративним позовом про зобов’язання відповідача розглянути його заяву від 05.02.2008 № 15 про списання податкового боргу як безнадійного.

Крім того, з довідки ДПІ у м. Чернівці № 8319/10-12 від 08.04.2008 вбачається, що як станом на 18.03.2008 (день звернення позивача з даним позовом), так і станом на 08.04.2008 (день вирішення даної справи) безнадійна заборгованість, яка зазначена в адміністративному позові, відсутня.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з покладенням судових витрат на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 17, 86, 89, 94, 160-163, 167, 185, 186, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          У задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України , якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Чернівецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України –з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А. Паскарь