ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2008 Справа № 3/178-ПД-06

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Першого заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача –управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації,

до:

відповідача-1 –закритого акціонерного товариства Компанії „Прім”,

відповідача-2 –відкритого акціонерне товариство „Свемон-Південь” в особі Херсонської філії,

відповідача-3 – товариства з обмеженою відповідальністю „Фонд економічного та соціального розвитку Херсонської області „Таврида”,

відповідача-4 – виконавчого комітету Херсонської міської ради,

про стягнення 351462,84 грн,

за участі представників:

прокуратури –Пуляєва І.В. (прокурора відділу прокуратури Херсонської області),

позивача –Степанова О.Є. (головного спеціаліста з правових питань),

відповідача-1 –не з’явився,

відповідача-2 –Швеця В.В. (представника за дорученням),

відповідача-3 –Левченко В.М. (представника за дорученням),

відповідача-4 –не з’явився,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви (т. 1, а.с. 2-4) прокурором було заявлено вимоги про зобов’язання закритого акціонерного товариства Компанії „Прім” виконати договірні зобов’язання шляхом передачі позивачу житлового приміщення згідно до договору № 21-25 від 08.11.2001 р.

В подальшому заявою від 11.09.2006 р. (т. 1, а.с. 116-117) безпосередньо позивачем змінено позовні вимоги на стягнення в солідарному порядку з відповідачів вартості квартири в розмірі 282463 грн. Дана заява прийнята судом до розгляду, про що винесено відповідну ухвалу від 12.09.2006 р. (т. 1, а.с. 125).

Поряд з цим, 19 лютого 2008 року прокурором подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме ним заявлено про стягнення вартості квартири, яка не передана за договором, в розмірі 351462,84 грн, а також зменшено вимоги щодо стягнення цієї суми безпосередньо із закритого акціонерного товариства Компанії „Прім”.

В той же час, позивачем також подано заяву від 01.02.2008 р. про збільшення позовних вимог, згідно до якої ним заявлено вимоги про стягнення вартості квартири в розмірі 351462,84 грн, що співпадає з вимогами прокурора, а також про стягнення цієї суми з усіх відповідачів солідарно.

В зв’язку із подачею прокурором та позивачем різних вимог, судом констатується, що за статтею 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір самих вимог. Проте, за статтею 29 того ж Кодексу прокурор, який бере участь у справі, несе обов’язки і користується правами сторони, а у випадку відмови позивача від позову, поданого прокурором в інтересах держави, прокурор не позбавляється права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті. В даному випадку, не підтримання позивачем вимог прокурора про стягнення зазначеної суми безпосередньо з одного з відповідачів, судом розцінюється, як відмова позивача від позовних вимог прокурора в цій частині, а тому справа підлягає розгляду саме за вимогами прокурора, з одночасним відхиленням заяви позивача про стягнення суми боргу в солідарному порядку з усіх відповідачів.

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на факті невиконання ЗАТ Компанією „Прім” договірних зобов’язань по передачі квартири № 21-25 в будинку № 125-а по вулиці Калініна у м. Херсоні з договором № 21-25 від 08.11.2001 р. про дольову участь в будівництві житла в м. Херсоні, що є підставою для стягнення з нього вартості аналогічної квартири станом на момент виникнення спору у відповідності до умов пункту 3.1. договору.

ЗАТ Компанією „Прім” відзив на позов не надано, правом на участь в судовому засіданні нею не використано, у зв’язку з чим розгляд справи проведено за наявними в ній матеріалами та без її участі.

Іншими відповідачами позовні вимоги не визнаються з посиланням на відсутність правових підстав для стягнення з них спірної суми, оскільки вони не мали договірних взаємовідносин безпосередньо з позивачем, а не передача квартири є невиконанням договірного обов’язку саме ЗАТ Компанією „Прім”, а не ними.

Розгляд справи проведено в судових засіданнях, що відбулися 22 серпня та 12 вересня 2006 року, з подальшим зупиненням провадження у справі ухвалою від 12.09.2006 р. (т. 1, а.с. 125). Після поновлення провадження у справі та прийняття її до провадження суддею Закуріним М.К. ухвалою від 10.01.2008 р. (т.2, а.с. 1) розгляд справи проведено в засіданнях 5 та 19 лютого поточного року. За результатами розгляду справи судом оголошено вступну та резолютивну частину даного рішення.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 8 листопада 2001 року між ЗАТ Компанією „Прім” та управлінням капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації укладено договір № 21-25 від 08.11.2001 р. про дольову участь в будівництві житла в м. Херсоні (т. 1, а.с. 5), за умовами якого позивач зобов’язався профінансувати вартість будівництва квартири № 25, площею 105,99 м2 в будинку № 125-а по вулиці Калініна у м. Херсоні, на суму 45000 грн, а компанія зобов’язалась здійснити будівництво житлового будинку, в якому знаходиться обумовлена квартира, в 2001 році та підготувати документацію для оформлення позивачем права власності на неї. Поряд з цим, за пунктом 3.1. договору сторонами обумовлено, що у випадку порушення зобов’язань компанією по своєчасному будівництву та введенню будинку в експлуатацію, вона зобов’язується відшкодувати позивачу грошові кошти в розмірі, еквівалентній дійсній вартості аналогічної квартири на момент виникнення спору або за згодою позивача надати аналогічну квартиру в іншому будинку.

На виконання взятих на себе зобов’язань позивачем згідно до платіжного доручення № 1093 від 09.11.2001 р. (т. 1, а.с. 10) перераховано компанії 45000 грн з призначенням платежу: придбання житла головному лікарю обласного шкіровенеричного диспансеру Рибалко М.Ф.

Судом також встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 30.12.2005 р. № 632 (т. 1, а.с. 12) затверджено акт державної приймальної комісії від 23.12.2005 р. про прийняття до експлуатації 55-ти квартир 65-ти квартирного житлового будинку по вулиці Калініна, 125-а у м. Херсоні. За змістом цього рішення, а також самого акту від 23.12.2005 р. (т.1, а.с. 13-16) замовником будівництва названого будинку являлась Херсонська філія відкритого акціонерне товариство „Свемон-Південь”, а підрядником – товариство з обмеженою відповідальністю „Фонд економічного та соціального розвитку Херсонської області „Таврида”. Так, функції замовника будівництва житлового будинку № 125-а по вул.. Калініна у м. Херсоні перейшли до Херсонської філії відкритого акціонерне товариство „Свемон-Південь” від ЗАТ Компанії „Прім” на підставі додаткової угоди № 11 від 29 липня 2002 року до контракту № 21 від червня 1995 року (т.1, а.с. 50).

З викладено слідує, що компанією зобов’язання, взяті на себе за договором, не виконані, квартира позивачеві не передана, в зв’язку з чим і виник даний спір.

Оскільки спірні правовідносини виникли на підставі договірних відносин, що існували між сторонами, підлягає аналізу правова природа цих відносин.

Зокрема, характеристика його умов, прав та обов’язків сторін вказує на те, що договір № 21-25 від 08.11.2001 р. за своєю правовою природою є договором про сумісну діяльність. А у зв’язку з тим, що він укладений в 2001 році правовідносини що пов’язані з його укладенням регулювалися Цивільним кодексом Української РСР, оскільки відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Так, згідно до статті 430 ЦК Української РСР за договором про сумісну діяльність сторони зобов’язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т. ін.

За статтею 432 того ж Кодексу для досягнення мети, зазначеної у статті 430, учасники договору про сумісну діяльність роблять внески грошима чи іншим майном або трудовою участю. Грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю. Учасник договору про сумісну діяльність не вправі розпоряджатися своєю часткою у спільному майні без згоди інших учасників договору.

Правовідносини щодо спільної діяльності урегульовані на даний час положеннями глави 77 ЦК України.

Відповідно до статті 1130 цього Кодексу за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов’язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об’єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об’єднання вкладів учасників.

Статтею 1132 ЦК України визначено, що за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов’язання об’єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Такими вкладами згідно до положень статті 1133 Кодексу є все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками.

Аналогічні норми статті 432 ЦК Української РСР мають місце в статті 1134 ЦК України щодо визначення спільного майна учасників. Зокрема, внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном. Користування спільним майном учасників здійснюється за їх спільною згодою, а в разі недосягнення згоди - у порядку, що встановлюється за рішенням суду. Обов’язки учасників щодо утримання спільного майна та порядок відшкодування витрат, пов’язаних із виконанням цих обов’язків, встановлюються договором простого товариства.

За таких обставин, укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором про сумісну діяльність, у зв’язку з чим згідно до пункту 7 частини 1 статті 1141 ЦК України договір простого товариства припиняється у разі досягнення мети або настання обставин, коли досягнення мети товариства стало неможливим.

В даному випадку укладений між сторонами договір припинився в зв’язку з неможливістю його виконання з боку компанії, оскільки квартирою, яка підлягала передачі позивачу, розпорядилося ТОВ „Фонд економічного та соціального розвитку Херсонської області „Таврида”.

Згідно до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи також з того, що за пунктом 3.1. договору № 21-25 від 08.11.2001 р. про дольову участь в будівництві житла компанія зобов’язана, у випадку порушення зобов’язань по своєчасному будівництву та введенню будинку в експлуатацію, відшкодувати позивачу грошові кошти в розмірі, еквівалентній дійсній вартості аналогічної квартири на момент виникнення спору.

Станом на час розгляду справи по суті вартість 1 м2 загальної площі квартири в Херсонській області згідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.01.2008 р. № 31 складає 3316 грн.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладається на відповідача-1

На підставі зазначених правових норм та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути із закритого акціонерного товариства Компанії „Прім” (розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Чорноморська, буд. 22-а; розрахунковий рахунок 8 в ОПРВ ВАТ „Ощадбанк” м. Херсон, МФО 352457 ) на користь управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації (розташованого за адресою: м. Херсон, вул. 9-го Січня, 13; розрахунковий рахунок 01696 в ГУДК м. Херсон, МФО 852010) –351462,84 грн основної заборгованості. Видати наказ.

3.Стягнути із закритого акціонерного товариства Компанії „Прім” (розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Чорноморська, буд. 22-а; розрахунковий рахунок 8 в ОПРВ ВАТ „Ощадбанк” м. Херсон, МФО 352457 ) на користь державного бюджету 3514,62 грн державного мита та 118 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Дата підпису рішення –25 лютого 2008 року

Суддя М.К. Закурін