ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"07" лютого 2008 р.

справа № 20-5/499

За позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1( АДРЕСА_1)

до Дочірнього підприємства „ГКФ
Севастополь” Товариства з обмеженою відповідальністю „ГКФ-Крим”  (99003 м. Севастополь, вул.
Ковпака, 3)

про стягнення шкоди  в розмірі 100661,40 грн.

Суддя Євдокимов
І.В.

Представники сторін:

Позивач - ОСОБА_1, паспорт  НОМЕР_1виданий Гагарінським РВ УМВСУ в м.
Севастополі 23.01.98  ,  СПД ОСОБА_1;

Позивач - ОСОБА_2, представник,
довіреність №  НОМЕР_2від 09.11.07,  СПД ОСОБА_1;

Відповідач
-не з'явився,  ТОВ "ГКФ-Крим"
ДП "ГКФ-Севастополь";

Суть спору:

Позивач, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача, Дочірнього
підприємства „ГКФ Севастополь” Товариства з обмеженою відповідальністю
„ГКФ-Крим”, про стягнення заборгованості в розмірі  100661,40 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що відповідачем належним чином не виконувались обов'язки щодо виконання обов'язків
по зберіганню об'єкту оренди.

Відповідач позові вимоги не визнав,
мотивуючі свої заперечення тим, що офіційна причина пожежі не встановлена,
особа, яка винна також не встановлена.

Представник відповідача на
оголошення вступної та резолютивної частини рішення не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Представникам сторін в судовому
засіданні 12.11.2007 роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені
ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу  України.

Дослідивши надані докази,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2007 між позивачем
(Суборендар) та відповідачем (Орендар) був укладений договір суборенди №
20/01-05.

Відповідно до п. 1.1 договору
Орендар передає, а Суборендар приймає у тимчасове платне користування частину
нежитлових приміщень в будівлі, розташованої за адресою: м. Севастополь, вул.
Пожарова, 21, нежитлові приміщення розташовані у мансарді будівлі.  Загальна площа об'єкту суборенди складає 50,0
кв.м.

Згідно з актом прийому-передачі від
05.03.2007 орендоване  приміщення
передано суборендарю 05.03.2007.

Для організації торгової діяльності
позивачем було замовлено виготовлення торгового обладнання. Загальна вартість
якого становить 14186,40 грн. (а.с. 17-26).

Також позивачем був придбаний товар
для здійснення підприємницької діяльності на суму 505,00 грн. Позивачем  була замовлена та оплачена рекламна продукція
на суму 2010,00 грн. (а.с. 27). Для здійснення підприємницької діяльності в
орендованому приміщенні був розміщений товар загальною вартістю 83960,00 грн.
(а.с. 29-31).

27.07.2007 у приміщенні
Громадсько-торгового комплексу з автосалоном, розташованого за адресою: м.
Севастополь, вул. Пожарова, 21 виникла пожежа, в результаті якої, усі майно,
яке належить позивачу було знищено.

Суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно положень  статті 193 Господарського кодексу України №
436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526
Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов'язання повинні
виконуватись належним чином  відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна  його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173
Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що
виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у
сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175
Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських
відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана
сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або
утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі  ст. 283 Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Відповідно до ст. 5 Закону України
„Про пожежну безпеку” обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки
орендованого майна повинні бути визначені у договорі оренди.

Згідно з п.п. „б” п. 3.1 договору
суборенди Орендар зобов'язався забезпечувати належний рівень санітарного та
протипожежного стану не житлового приміщення в якому знаходиться об'єкт
суборенди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,
має право на їх відшкодування.  Збитками
є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166
Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В результаті невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за договором суборенди позивачу була заподіяна
майнова шкода в розмірі 100661,40 грн.

Таким чином, суд вважає доводи
позивача обґрунтованими, такими, що підтвердженні матеріалами справи, у зв'язку
з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 100661,40 грн.

Керуючись ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, суд покладає
на відповідача витрати по сплаті державного мита в сумі 1006,61 грн. і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 22, 49, 82 -85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України,
суд, -

В И Р І Ш И В
:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Дочірнього підприємства
„ГКФ Севастополь” Товариства з обмеженою відповідальністю „ГКФ-Крим”  (99003 м. Севастополь, вул. Ковпака, 3, , п/р 260003820 в СФ „Райффайзен банк Аваль”, МФО 324504) на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1( АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код  НОМЕР_3,  відомостей про наявність поточних  рахунків в установах банків немає)
заборгованість в сумі  100661,40
грн.,   витрати по сплаті державного мита
в сумі 1006,61 грн., а також  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                         І.В.
Євдокимов

Рішення
оформлено

згідно
з вимогами

ст.
84 ГПК України

та
підписано

11.02.2008

Розсилка:

1.          СПД ОСОБА_1. ( АДРЕСА_1)

2.          ДП „ГКФ Севастополь” ТОВ
„ГКФ-Крим”  (99003 м. Севастополь, вул.
Ковпака, 3)

3.          Справа

4.          наряд