ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"17" вересня 2008 р.

справа № 5020-5/408

За позовом: Закритого акціонерного
товариства „Фінансово-страхова компанія „Адміралтейська”  (99001 м. Севастополь,   вул. Брестська, 21)

до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

про визнання договору
купівлі-продажу недійсним

Суддя Євдокимов
І.В.

Представники сторін:

Позивач - Власенко Влада
Володимирівна, представник, довіреність № б/н від 03.09.08,

Відповідач
-не з'явився.

Суть спору:

Позивач - ЗАТ „Фінансово-страхова
компанія „Адміралтейська”, звернувся до господарського суду міста Севастополя з
позовом до відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, про
визнання договору купівлі-продажу від 20.11.2006 недійсним, та застосування до
сторін двосторонньої реституції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірний договір не відповідає вимогам ст.ст. 91, 92, 203, 215 Цивільного
кодексу України, крім того, ЗАТ „Фінансово-страхова компанія „Адміралтейська”
не мало повноважень на укладення договору купівлі-продажу від 20.11.2006.

Позивач просить, також, у разі
визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.11.2006р. застосувати
правові наслідки недійсності правочину, передбачені частиною 1 статті 216
Цивільного кодексу України, та зобов'язати Приватного підприємця ОСОБА_1
повернути Закритому акціонерному товариству «Фінансово-страхова компанія
«Адміралтейська»будівлю спортивного залу, загальною площею 1 823,50 кв.м, що
знаходиться за адресою: м. Севастополь, вул. Костомарівська, 3.

Відповідач  позовні вимоги не визнав, мотивуючі  свої заперечення ти, що спірний договір
відповідає усім вимогам діючого законодавства України.

Представник відповідача на
оголошення повного тексту рішення не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20,
22 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, -

в с т а н о в
и в:

20 листопада 2006 року між Закритим
акціонерним товариством “Фінансово -страхова компанія “Адміралтейська” в особі
голови правління -президента Цьовха С.О. та Приватним підприємцем ОСОБА_1був
укладений договір купівлі-продажу (надалі -Договір), відповідно до якого ЗАТ
“Фінансово -страхова компанія “Адміралтейська” продав, а СПД ОСОБА_1 купив
будівлю спортивного залу, загальною площею 1 823,50 кв. м, що розташована за
адресою: м. Севастополь, вул. Костомарівська, 3.

Відповідно до п. 5 Договору, продаж
будівлі спортивного залу, загальною площею 1 823,50 кв. м, вчинено за 1 660
000,00 (один мільйон шістсот шістдесят тисяч) гривень.

20 листопада 2006 року вказаний
договір посвідчено приватним нотаріусом Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі правочинів за № 3456.

08 грудня 2006 року Сторонами
складено акт приймання-передачі будівлі спортивного залу, загальною площею 1
823,50 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Севастополь, вул. Костомарівська,
3, який підписали голова правління ЗАТ “Фінансово - страхова компанія
“Адміралтейська” Цьовх С.А. та СПД ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи,
надані документи, вивчивши усі обставини справи, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих
та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. № 435-IV
даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання
ним чинності.

Договір купівлі-продажу від
20.11.2006 року було укладено після набрання чинності Цивільним кодексом
України від 16.01.2003 р. № 435-IV.

Таким чином, до правовідносин, які
виникли внаслідок вчинення сторонами зазначеного правочину -укладення договору
купівлі-продажу  від 20.11.2006 року слід
застосовувати положення Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. № 435-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК
України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші
правочини.

Статтею 203 Цивільного кодексу
України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності
правочину. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу є підставою недійсності правочину у відповідності зі статтею 215
Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 92 Цивільного
кодексу України встановлено, що юридична
особа  набуває  цивільних
прав  та обов'язків і здійснює їх
через свої органи,  які діють відповідно
до установчих документів та закону.

Статутом закритого акціонерного
товариства "Фінансово-страхова компанія "Адміралтейська"
передбачено право придбання та відчуження майна товариства за рішенням
відповідного  виконавчого органу.

Таким чином, закрите акціонерне товариство
"Фінансово-страхова компанія "Адміралтейська" мало необхідний
обсяг правоздатності та дієздатності на укладення оспорюваного правочину та при
його укладенні норми діючого цивільного законодавства  порушено не було.

Не можуть бути прийняті до уваги
доводи позивача стосовно того, що Статутом товариства передбачена можливість
здійснення єдиного виду діяльності -страхування, оскільки зазначений вид
діяльності товариства є саме господарською діяльністю, що здійснюється для
отримання прибутку, тоді як укладення разового правочину з відчуження власного
майна не є діяльністю, що направлена на отримання прибутку, у зв'язку з чим не
виходить за межі цивільної дієздатності позивача.

Також, не ґрунтується на законі
ствердження позивача про необхідність погодження спірного правочину з
Наглядовою Радою закритого акціонерного товариства „Севморзавод”, оскільки
закрите акціонерне товариство "Фінансово-страхова компанія
"Адміралтейська" є юридичною особою, яка, згідно статті 319
Цивільного кодексу України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном
на власний розсуд.

Таким чином, суд вважає позовні
вимоги не підлягаючими задоволенню.

Така ж сама позиція викладена у
постанові Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.07.2007, та
у постанові  Вищого господарського суду
України від 17.10.2007  по справі №
20-5/233.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України при відмові в позові судові витрати покладаються
на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 22, 49,  82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя
І.В.  Євдокимов

Рішення
оформлено

згідно
з вимогами

ст.
84 ГПК України

та
підписано

17.09.2008

Розсилка:

1.          ЗАТ „Фінансово-страхова компанія
„Адміралтейська”  (99001 м.
Севастополь,   вул. Брестська, 21)

2.          СПД ОСОБА_1  (АДРЕСА_1)

3.          Справа

4.          наряд