КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙН
ИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2008

№ 26/27
Київський апеляційний гос
подарський суд у складі коле
гії суддів:
головуючого: Кондес
Л.О.
суддів: Куровськог
о С.В.
Михальської Ю.Б.
при секретарі: Солон
ець К.В.
За участю представникі
в:
від позивача: Біл
енко Р.А. довіреність від 07.05
.2007 р.
від відповідача: Тепл
юк В.С. довіреність від 05.03.2008 р
.

розглянувши у відкрито
му судовому засіданні апеляц
ійну скаргу Товариства з обм
еженою відповідальністю Спі
льне Українсько-Дагестанськ
е підприємство з іноземними
інвестиціями "Каспій"
на рішення Господарськ
ого суду м.Києва від 06.03.2008
у справі № 26/27 (Пінчук В.І.)

за позовом
Українсько-білорусь
кого товариства з обмеженою
відповідальністю фірми"Лукс
ор"
до
Товариства з обмежен
ою відповідальністю Спільне
Українсько-Дагестанське під
приємство з іноземними інвес
тиціями "Каспій"

про
стягнення 90292,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського с
уду м. Києва від 06.03.2008 р. позовні в
имоги Українсько-білорусько
го товариства з обмеженою ві
дповідальністю фірмою “Лукс
ор” (далі ТОВ “Луксор”, пози
вач) до Спільного українсько
ї-дагестанського підприємст
ва з іноземними інвестиціями
товариства з обмеженою відп
овідальністю “Каспій” (далі
ТОВ “Каспій”, відповідач) п
ро стягнення 90 292,98 грн. були зад
оволені: стягнуто ТОВ “Каспі
й” на користь ТОВ “Луксор” 85 678
грн. 74 коп. боргу, 507 грн. 03 коп. 3
% річних, 3 136 грн. 07 грн. пені, 6323 грн
. 09 коп. збитків від інфляції, 956 г
рн. 45 коп. держмита та 118 грн. вит
рат на інформаційнотехніч
не забезпечення судового про
цесу.
Відповідач, не погоджуючис
ь з прийнятим рішенням, зверн
увся до Київського апеляційн
ого Господарського суду з ап
еляційною скаргою, в якій про
сить рішення місцевого госпо
дарського суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
позові відмовити повністю. С
вої вимоги відповідач обґрун
товує тим, що в рішенні суд неп
овно зясував обставини, що
мають значення для вирішенн
я справи, неправильно застос
ував норми матеріального і п
орушив норми процесуального
права, а висновки викладені в
рішенні не відповідають дій
сним обставинам справи.
Відповідач зазначив, що суд
першої інстанції невірно ви
значив юридичну природу спір
ного договору не взявши до ув
аги, що він фактично є Договор
ом комісії, відповідно до яко
го комісіонер не відповідає
перед комітентом за невикона
ння третьою особою договору,
укладеного з нею за рахунок к
омітента, крім випадків, коли
комісіонер був необачним пр
и виборі цієї особи або поруч
ився за виконання договору. Т
акож не взято до уваги, що відп
овідач доклав всіх зусиль дл
я стягнення з третьої особи о
плати за отриманий договірни
й товар.
У поясненнях до апеляційно
ї скарги позивач вимоги відп
овідача не визнав і просив ві
дмовити в задоволені апеляці
йної скарги, а рішення суду пе
ршої інстанції просив залиши
ти без змін.
Ухвалою від 15.04.2008 р. апеляційн
а скарга прийнята до провадж
ення і призначена до розгляд
у на 06.05.2008 р.
На підставі ст. 77 ГПК України
, судові засідання неоднораз
ово відкладались.
В судове засідання 10.06.2008 р. з
явились представники сторін
.
Розглянувши доводи апеляц
ійної скарги, письмові поясн
ення, заслухавши пояснення п
редставників сторін, перевір
ивши матеріали справи, колег
ія встановила наступне.
06.10.2004 р. між Українськобіло
руським товариством з обмеже
ною відповідальністю фірмою
“Луксор” (консигнантом) та СП
“Капій” (консигнатором) був у
кладений договір консигнаці
ї № 177, відповідно до п.1.1 якого ко
нсигнант доручив, а консигна
тор прийняв на себе зобовя
зання за винагороду здійснит
и від свого імені одну чи декі
лька угод спрямованих на реа
лізацію килимових виробів.

Відповідно до п. 4.1 вказаного
договору консигнатор зобов
язався перераховувати конси
гнанту грошові кошти за весь
реалізований товар не пізні
ше, чим через 10 календарних дн
ів з моменту реалізації дано
го товару.
На виконання умов договору
позивач передав відповідачу
згідно видаткових накладних
№ 62 від 12.10.2004 р., № Ф-38 від 12.10.2004 р., № ВИ-4
7 від 12.10.2004 р., № 63 від 15.10.2004 р., № Т -4 від 1
5.10.2004 р., № Ви60 від 22.12.2004 р., № 94 від 22.12.
2004 р., № 15 від 20.01.2005 р., № 32 від 15.02.2005 р., № 110
від 21.03.2005 р., № Ф-51 від 21.03.2005 р., № 128 від 12
.06.2005 р., № 3 від 19.07.2005 р., № 4 від 19.07.2005 р., № 18
від 27.10.2005 р., № 152 від 27.10.2005 р., № 167 від 22.05.2
005 р., № 26 від 22.12.2005 р., № 205 від 29.06.2006 р., № 90 Ф
від 29.06.2006 р., № 40 від 30.08.2007 р. килимові
вироби на загальну суму 1 904 734,24
грн. Однак, відповідач сплати
в позивачу частково, лише в су
мі 27 311,81 грн.
Згідно накладних № КС0000006 в
ід 22.03.2005 р., № КС-0000007 від 22.03.2005 р., № КС-0000
008 від 22.03.2007р., № КС-0000013 від 13.06.2007 р., № КС
0000017 від 13.06.2005 р., № КС-0000027 від 15.08.2005 р.
, № КС0000011 від 26.11.2007 р., № КС-0000012 від 26
.11.2007 р., № КС-0000013 від 26.11.2007 р., № КС-0000014 ві
д 26.11.2007 р., № КС-0000015 від 28.11.2007 р. позива
чем було здійснено поверненн
я товару на загальну суму 81 743, 69
грн.
На виконання Договору конс
игнації, відповідач уклав до
говір поставки килимових вир
обів з ПП “Зерноторгова комп
анія”, зобовязання по яком
у виконав в повному обсязі, по
ставивши замовнику, згідно в
идаткової накладної КС-86 від 2
7.08.2007 р. товар на загальну суму 105
682,20 грн. Однак, ПП “Зерноторгов
а компанія” здійснило лише п
опердню оплату по договору п
оставки, оплативши лише 10 000 гр
н.
Для належного виконання До
говору консигнації, ТОВ “Кас
пій” звернулось з позовом до
ПП “Зерноторгова компанія”
про стягнення остаточної вар
тості килимових виробів. Ріш
енням Господарського суду Кі
ровоградської області від 14.01
.2008 р. в справі № 2/377 зазначений по
зов був задоволений у повном
у обсязі. На підставі даного р
ішення був виданий наказ, яки
й надісланий на виконання до
Кіровоградського відділу де
ржавної виконавчої служби. З
а словами відповідача наказ
Господарського суду Кіровог
радської області не виконани
й до теперішнього часу, тому в
ін не має підстав і можливост
і сплачувати позивачу вартіс
ть реалізованої ним продукці
ї до повного розрахунку з ним
третьої особи (ПП “Зерноторг
ова компанія”).
Позивач з позицією СП “Капі
й” не погоджується, посилаюч
ись при цьому на п. 4.1 Договору к
онсигнації, і просить суд стя
гнути з останнього на його ко
ристь 85 678 грн. 74 коп. боргу, 507 грн.
03 коп. 3 % річних, 3 136 грн. 07 грн. пе
ні, 6323 грн. 09 коп. збитків від інф
ляції.
Колегія суддів Київського
апеляційного господарськог
о суду погоджується з виснов
ками суду першої інстанції і
вважає, що позов підлягає зад
оволенню в повному обсязі з н
аступних підстав:
Внаслідок укладання спірн
ого договору між сторонами з
гідно ст. 11 ЦК України, виникли
цивільні права та обовязк
и. Оскільки між сторонами по с
праві склалися господарські
правовідносини, то до них слі
д застосовувати положення Го
сподарського кодексу Україн
и як спеціального акту закон
одавства, що регулює правові
дносини у господарській сфер
і.
Відповідно до абзацу 2 пункт
у 1 ст. 193 ГК України, до виконанн
я господарських договорів за
стосовуються відповідні пол
оження Цивільного кодексу Ук
раїни з урахуванням особливо
стей, передбачених цим кодек
сом.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК Укра
їни, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі дос
ягли згоди з усіх істотних ум
ов договору. Істотними умова
ми договору є умови про предм
ет договору, умови, що визначе
ні законом як істотні або є не
обхідними для договорів дано
го виду, а також усі ті умови, щ
одо яких за заявою хоча б одні
єї із сторін має бути досягну
то згоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК Укра
їни, при укладенні господарс
ьких договорів сторони можут
ь визначати зміст договору н
а основі: вільного волевиявл
ення, коли сторони мають прав
о погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству; п
римірного договору, рекоменд
ованого органом управління с
убєктам господарювання дл
я використання при укладенні
ними договорів, коли сторони
мають право за взаємною згод
ою змінювати окремі умови, пе
редбачені примірним договор
ом, або доповнювати його зміс
т; типового договору, затверд
женого Кабінетом Міністрів У
країни, чи у випадках, передба
чених законом, іншим органом
державної влади, коли сторон
и не можуть відступати від зм
істу типового договору, але м
ають право конкретизувати йо
го умови; договору приєднанн
я, запропонованого однією ст
ороною для інших можливих су
бєктів, коли ці субєкти у
разі вступу в договір не мают
ь права наполягати на зміні й
ого змісту.
З примірнику договору, який
міститься в матеріалах спра
ви, вбачається, що він укладен
ий на основі вільного волеви
явлення, тобто сторонами до й
ого підписання були узгоджен
ні всі умови договору, істотн
і умови договору були дотрим
анні, тому посилання відпові
дача на те, що судом першої інс
танції було невірно визначен
о правову природу спірного д
оговору, є безпідставним. Дог
овір консигнації містить еле
менти Договору комісії, одна
к його учасниками досягнуто
згоди у питанні порядку пров
едення розрахунків за догові
рні послуги, тому судом вірно
визначено, що він не є договор
ом комісії.
Твердження заявника апеля
ційної скарги про те, що між ни
м і позивачем була укладена д
одаткова угода до спірного д
оговору, де прямо зазначено, щ
о в подальшому цей договір бу
де іменуватися Договором ком
ісії, є необґрунтованим, оскі
льки ця угода містить в собі д
одаткову умову стосовно того
, що відповідачу в тимчасове к
ористування надаються стела
жі під килимові покриття, і вз
агалі не стосується назви сп
ірного Договору консигнації
.
Посилання відповідача на т
е, що він не має нести відповід
альність за невиконання трет
ьою особою своїх грошових зо
бовязань по договору поста
вки тягне за собою звільненн
я від відповідальності не ма
є під собою підґрунтя, оскіль
ки відповідно до рішення Гос
подарського суду Кіровоград
ської області від 14.01.2008 р. в спра
ві № 2/377 вартість килимових вир
обів, які не були оплачені тре
тьою особою, була стягнута на
користь СП “Капій”, а не на ко
ристь позивача, тому він не мо
же бути звільнений від відшк
одування цієї вартості.
Таким чином, судова колегія
вважає, що судом першої інста
нції вірно використано норми
матеріального права, а саме:

Відповідно до ст. 625 ЦК Україн
и боржник, який прострочив ви
конання грошового зобовяз
ання, на вимогу кредитора зоб
овязаний сплатити суму бор
гу з урахуванням встановлено
го індексу інфляції за весь ч
ас прострочення, а також три п
роценти річних від простроче
ної суми, якщо інший розмір пр
оцентів не встановлений дого
вором або законом.
Відповідно до п. 6.3 договору з
а прострочку консигнатором з
дійснення розрахунків за реа
лізований чи придбаний товар
, консигнатор зобовязаний
сплатити консигнанту пеню в
розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період
, за який нараховується неуст
ойка, від простроченої до пер
ерахування суми за кожен ден
ь прострочки.
Згідно ст. 193 ГК України суб
єкти господарювання та інші
учасники господарських відн
осин повинні виконувати госп
одарські зобовязання нале
жним чином відповідно до зак
ону, інших правових актів, дог
овору, а за відсутності конкр
етних вимог щодо виконання з
обовязання відповідно д
о вимог, що у певних умовах зви
чайно ставляться.
Відповідно до ст. 526 ЦК Україн
и, зобовязання повинні вик
онуватися належним чином від
повідно до умов договору та в
имог цього кодексу, інших акт
ів цивільного законодавства
, а за відсутності таких умов т
а вимог відповідно до звичаї
в ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставлятьс
я.
Одностороння відмова від з
обовязання або односторон
ня зміна його умов не допуска
ється, якщо інше не встановле
но договором або законом. (ст.
525 ЦК України).
На думку апеляційної інста
нції відповідач не спростува
в позовні вимоги і тому суд пе
ршої інстанції прийняв повні
стю обґрунтоване рішення про
задоволення позову в повном
у обсязі.
Таким чином, враховуючи вик
ладене, судова колегія Київс
ького апеляційного господар
ського суду дійшла висновку
про те, що місцевий господарс
ький суд повно зясував всі
обставини справи та дав їм на
лежну правову оцінку. Поруше
нь норм матеріального чи про
цесуального права, які могли
призвести до зміни чи скасув
ання рішення по справі, судов
ою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, ке
руючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК Україн
и, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільно
го української-дагестансько
го підприємстваз іноземними
інвестиціями товариства з о
бмеженою відповідальністю “
Каспій” залишити без задовол
ення, а рішення Господарсько
го суду м. Києва від 06.03.2008 р. по сп
раві № 26/27 без змін.
Справу № 26/27 повернути до Гос
подарського суду м. Києва.
Постанова набирає законно
ї сили з моменту її прийняття
і може бути оскаржена до Вищо
го господарського Суду Украї
ни.
Головуючий суддя

Кондес Л.О.
Судді

Куровський С.В

Миха
льська Ю.Б.
26.06.08 (відправлено)