Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14»лютого 2008 року
Справа № Б-19/230-02

Колегія суддів
Харківського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді
Олійника В.Ф.,  суддів Гончар Т.В.,
Кравець Т.В

при секретарі
Бухановій Т.А.

за
участю представників сторін:

кредитора -ВАТ по газопостачанню та
газифікації «Харківміськгаз»-Кисільов І.М.

заявник -не з'явився

ліквідатора
Відкритого акціонерного товариства “Харківський завод транспортних самохідних
шасі”, м. Харків  -ОСОБА_1.

розглянувши
апеляційну скаргу
ОСОБА_2, м. Харків (вх. №27Х/2-5) на ухвалу господарського суду
Харківської  області від 18.09.2007 року
(про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність ліквідатора) по
справі № Б-19/230-02

за
заявою ВАТ по
газопостачанню та газифікації “Харківміськгаз”, м. Харків

до
Відкритого
акціонерного товариства “Харківський завод транспортних самохідних шасі”, м.
Харків

про визнання
банкрутом, -

встановила:

У
грудні 2006 року колишній працівник боржника,
Відкритого акціонерного товариства «Харківський завод транспортних
самохідних шасі», м. Харків,  ОСОБА_2.,
звернувся до господарського суду зі скаргою на бездіяльність ліквідатора
боржника. Скаржник посилається на невиплату йому боржником суми боргу у розмірі
185,42 грн., яка була визнана боржником та стягнена на підставі рішення
місцевого суду Жовтневого району від 19.01.2006 року по справі №2-211/06.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 18.09.2007 року по справі
№Б-19/230-02 у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність ліквідатора
відмовлено, з посиланням на необґрунтованість доводів скаржника.

В
апеляційній скарзі, ОСОБА_2. просить скасувати зазначену ухвалу, і прийняти
нове судове рішення, яким зобов'язати ліквідатора ВАТ «Харківський завод
транспортних самохідних шасі»Ткаченко Віталія Васильовича виплатити йому
заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні в розмірі, передбаченому
чинним законодавством, за період з 01.10.1999 року по січень 2007 року. В
обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушені норми матеріального та
процесуального права, зокрема: ч. 1 ст. 6. ст. 13 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 3, 6, 8, 9, 19, 55, 129 Конституції
України, ст. 117 КЗпП України, ст.ст. 24, 25, 31 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст. 91,  93,
101, 103, 104 ГПК України.

У
відзиві на апеляційну скаргу, ліквідатор ВАТ «Харківський завод транспортних
самохідних шасі»просить припинити провадження по справі, оскільки вважає, що
воно повинно бути припинено у зв'язку з розглядом правомірності винесення
вказаної ухвали Вищим господарським судом України та винесенням постанови
Вищого господарського суду України від 04.12.2007 року по справі №Б-19/230-02
про залишення вказаної ухвали без змін. Скаржник в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового
розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення
особисто ОСОБА_2 16.01.2008 року.

Перевіривши
повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх
підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням
місцевого суду Жовтневого району від 19.01.2006 року по справі №2-211/06 було
задоволено частково позовні вимоги в частині стягнення на користь ОСОБА_2
185,42 грн. заборгованості по заробітній платі.

Колишній
робітник підприємства ВАТ «Харківський завод транспортних самохідних
шасі»ОСОБА_2. звернувся до господарського суду зі скаргою на дії ліквідатора, в
якої просить суд зобов'язати ліквідатора виплатити скаржнику заборгованість у
розмірі 185,42 грн. відповідно до рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.01.2006р. по справі №
2-211/06.

На
виконання рішення місцевого суду Жовтневого району від 19.01.2006 року,
скаржнику було направлено листа з пропозицією з'явитися до боржника
20.12.2006р. для отримання вказаних грошових коштів. Однак, скаржник не
з'явився в строк вказаний у листі. 28.12.2006р. Ліквідатором було повторно
направлено листа до скаржника з пропозицією з'явитися до банкрута 10.01.2007р.
або в будь-який інший  зручний для нього
робочий день з метою отримання вказаних
грошових коштів. Але, ОСОБА_2. знов не з'явився ні 10.01.2007р., ні будь-який
інший робочий день та будь-яким чином свого бажання не виявив. 11.09.2007 року
ліквідатором, з метою виплати заборгованості гр. ОСОБА_2, був здійснений
почтовий переказ на адресу скаржника суми заборгованості у розмірі 185,42грн.,
що підтверджується листом №7-ю-1540 від 14.11.2007 року Поштамту харківської
дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»на
ім'я  ОСОБА_2 11.09.2007 року був
направлений поштовий переказ №0736 на суму 185,42 грн. з Харкова-52, який був
оплачений 6.10.2007 року в 64 відділенні поштового зв'язку особисто ОСОБА_2.

Таким
чином, ліквідатором ВАТ «ХЗТСШ»були виконані всі необхідні дії згідно вимог
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом», Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату
праці»для виплати ОСОБА_2 боргу у розмірі 185,42грн., в зв'язку з чим всі
посилання скаржника на невиплату йому коштів є надуманими,
необґрунтованими  та  не відповідають фактичним  обставинам.

Крім
того, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду стосовно
того, що вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення на його користь 185,42 грн. компенсації
за нарахування відпусток, за своєю правовою природою, є поточними
зобов'язаннями, оскільки виникли у 2006 році, відповідно до рішення місцевого
суду Жовтневого району від 19.01.2006 року. Отже, оскільки ці вимоги є
поточними, вони повинні бути заявлені в порядку передбаченому ст.23 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом». Такий порядок передбачає подання заявником до ліквідатора заяви з
майновими вимогами до банкрута, та доданими документами, в обґрунтування такої
заяви.

Але,
ні заяви про визнання його майнових вимог, ні виконавчого  листа про стягнення на його користь 185,42
грн., ОСОБА_2. ліквідатору не надавав, і в матеріалах справи таки докази
відсутні .

Таким
чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду
стосовно відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 на бездіяльність
ліквідатора ВАТ «Харківський завод транспортних самохідних шасі».

Вимоги
апелянта стосовно прийняття нового судового рішення,  яким апелянт просить зобов'язати ліквідатора
виплатити йому заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні в розмірі,
передбаченому чинним законодавством, за період з 01.10.1999 року по січень 2007
року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до частини 3
статті 101 ГПК України, в апеляційній
інстанції  не  приймаються
і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Враховуючи,
що вимога апелянта щодо зобов'язання ліквідатора виплатити ОСОБА_2 заробітну
плату за затримку розрахунку при звільненні, не заявлялась скаржником та не
розглядалась господарським судом 18.09.2007 року при розгляді скарги на дії
ліквідатора, вимогами якої, були тільки зобов'язання ліквідатора виплатити борг
у розмірі 185,42 грн., колегія суддів, на підставі викладеного, відмовляє в її
задоволенні.

Посилання
апелянта в апеляційній скарзі на неповідомлення його господарським судом про
розгляд його скарги на дії ліквідатора, колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки апелянтом не надано належних доказів, які б підтверджували фактичну
дату отримання ухвали суду про призначення до розгляду його скарги.

Отже,
юридичну оцінку, дану господарським судом Харківської області, обставинам справи,
колегія суддів вважає такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному
законодавстві і підстав для задоволення скарги не вбачає.

Заявником
скарги не доведено належними та допустимими доказами, в розумінні статті 34 ГПК
України, порушення його прав.

З
огляду на це, колегія суддів вважає ухвалу господарського суду Харківської
області від 18.09.2007 року законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим,
апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105,
106  Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, одностайно, -

постановила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2, м. Харків залишити без задоволення.

Ухвалу
господарського суду Харківської області від 18.09.2007 року по справі №
Б-19/230-02 залишити без змін.

Справу
№Б-19/230-02 направити до господарського суду Харківської області для
подальшого розгляду.

Головуючий суддя
Олійник В.Ф.

Судді
Гончар Т.В.

Кравець
Т.В.