ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.08                                                                                 Справа № 14/183пд.

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал», м. Луганськ

до 1 Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»в особі Луганської філії, м. Луганськ

2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Антанта», м.Луганськ

про розірвання договору

суддя Лісовицький Є.А.

Представники:

Від позивача –Прохоров Ю.Г., довіреність від 12.06.08;

Від 1 відповідача – Хайдарова І.О., довіреність № 2308 від 04.07.08;

Від 2 відповідача –не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про розірвання договору поруки № 56 від 30.05.07, оскільки відповідачами збільшено розмір його відповідальності за даним договором шляхом внесення змін до забезпеченого ним кредитного договору № 76-01-07 від 30.05.07 щодо збільшення строку повернення кредиту.

Перший відповідач заперечує проти позову з мотивів, викладених у відзиві. Другий відповідач відзив на позов не надав, явки повноважного представника у судове засідання не забезпечив. Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачами у справі укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № 76-01-07 від 30.05.07 (далі кредитний договір) згідно якого перший відповідач зобов’язався надавати другому відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 5000000 грн., а другий відповідач –повернути кошти згідно графіку зниження ліміту з кінцевим строком погашення 28.05.10, сплатити 20% за користування кредитними коштами.

У той же день, 30.05.07, між позивачем та відповідачами укладено договір поруки № 56 згідно якого позивач зобов’язався відповідати перед першим відповідачем у повному обсязі за своєчасне і повне виконання другим відповідачем зобов’язань за зазначеним кредитним договором у розмірі наданого кредиту 5000000 грн.

До кредитного договору вносились зміни щодо розміру наданої кредитної лінії. Ці зміни дублювались внесенням відповідних змін до договору поруки.

Додатковою угодою № 3 від 26.10.07 відповідачі внесли зміни до кредитного договору – відстрочили строк оплати відсотків за жовтень 2007 року у сумі 146901 грн. 29 коп. до 25.12.07.

Додатковою угодою № 4 від 26.11.07 відповідачі внесли зміни до кредитного договору – відстрочили строк оплати відсотків за листопад 2007 року у сумі 152862 грн. 48 коп. до 25.12.07.

Перший відповідач звернувся з позовом про стягнення з позивача і другого відповідача боргу за кредитом, відсоткам. Господарським судом порушено провадження у справі № 2/123.

Після цього позивач вирішив, що зазначеними додатковими угодами до кредитного договору було збільшено обсяг його відповідальності як поручителя, оскільки на певну дату він думав що буде нести менший обсяг відповідальності у випадку невиконання кредитного договору другим відповідачем, та звернувся з позовом про розірвання договору поруки № 56 від 30.05.07.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 651. ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач зазначає, що відповідачі порушили умови договору поруки, але, крім тези про збільшення обсягу його відповідальності, інших доводів не висуває.

Таким збільшенням він вважає відстрочення сплати відсотків за кредитним договором за жовтень і листопад 2007 року до 25.12.07.

Частиною 2 статті 554 Цивільного кодексу України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже законодавчо обсяг відповідальності поручителя визначено як розмір платежів, що належать до сплати при порушенні зобов’язання боржником.

Цей розмір додатковими угодами № 3 від 26.10.07 та № 4 від 26.11.07 відповідачі не змінювали.

Більш того, відстрочення сплати відсотків мало місце у межах строку повернення кредиту (до 28.05.10) який встановлений кредитним договором. Отже і збільшення строку відповідальності позивача за договором поруки відсутнє.

Та обставина, що у жовтні і листопаді 2007 року другий відповідач і, відповідно, позивач звільнялись від необхідності сплати відсотків до 25.12.07, ніяким чином не збільшувала обсяги відповідальності поручителя.

Таким чином, твердження позивача про порушення відповідачами умов договору поруки шляхом збільшення його відповідальності як поручителя не знайшли своїх підтверджень, а відповідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

За таких підстав позовні вимоги про розірвання договору не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 13.11.08 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення 17 листопада 2008 р.

Суддя Лісовицький Є.А.