ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.08                                                                                 Справа № 16/156

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська гірничо-металургійна компанія-Донецьк”, м. Донецьк

до Іноземного підприємства “Завод “Крапон”, м. Алчевськ Луганської області

про стягнення 15 964 грн. 32 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання Мелехова О.С.

за участю представників сторін:

від позивача –Доценко С.М., довіреність від 07.04.2008;

від відповідача –представник не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 11550 грн. 00 коп., 3%-річних у сумі 490 грн. 88 коп., суму індексу інфляції у розмірі 3923 грн. 44 коп. на підставі договору поставки від 20.12.2006 № 149-КП-М.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, у судове засідання не прибув, участі повноважного представника не забезпечив, хоча був повідомлений про час і місце проведення судового засідання належним чином: в матеріалах справи (а.с.18) є поштове повідомлення від 08.08.08. про вручення відповідачу ухвали суду по даній справі про призначення справи до розгляду. Про причини відсутності у судових засіданнях під час слухання справи відповідач суд не повідомив. Ухвалою суду від 18.08.08. явка представників сторін не була визнана судом обов’язковою. Відповідно до ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між сторонами у справі укладено договір поставки товару від 20.12.06. №149-КП-М, на підставі якого позивач (продавець) зобов’язався поставити відповідачу (покупцю) товар –металопродукцію - в асортименті, в строки та по ціні, вказаних у договорі та у додатках до договору (специфікаціях), а відповідач зобов’язався оплатити куплений товар на умовах відстрочки платежу –до 22.01.07. (на а.с.37 специфікація)

За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки з відстрочкою платежу і відповідає інституту правових норм ст.265 Господарського кодексу України.

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар на суму 16500грн., що підтверджено матеріалами справи –видатковою накладною (а.с.19) та довіреністю відповідача на отримання ТМЦ від 22.12.06. №677787 серії ЯМИ (а.с.20), але відповідач не розрахувався з позивачем за отриманий товар у повному обсязі, у зв’язку з чим за ним утворився борг у сумі 11550грн., який позивач просить стягнути на свою користь.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх обов’язків за вказаним договором і згідно з вимогами ст.625 ЦК України до стягнення заявлено 3%-річних у сумі 490 грн. 88 коп., суму індексу інфляції у розмірі 3923 грн. 44 коп., оскільки відповідач порушив умови договору в частині оплати отриманого товару, тобто, має місце порушення виконання грошового обов’язку відповідачем у встановлений договором строк.

Відповідач у судове засідання не прибув, доводів позивача не оспорив.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представника позивача, оцінивши надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України відповідач не має права відмовлятися від виконання умов укладеного з позивачем, на підставі якого відповідач зобов’язаний оплатити куплений товар через 14 банківських днів з дня отримання. Умови укладеного договору є обов’язковими для відповідача і відповідач повинен оплатити позивачу продукцію у повному обсязі у відповідності до вимог закону і договору.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При розгляді справи суд встановив, що відповідач не виконав свої обов’язки перед позивачем по оплаті проданого товару на суму 11550грн., чим порушив умови укладеного з позивачем договору в частині оплати купленої у позивача продукції і вимоги закону.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами. Договором, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем оплати товару і зобов’язань по сплаті пені у разі порушення виконання зобов’язання, відповідно до ч.1ст.530 ЦК України, строку права вимоги у позивача.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Матеріалами справи підтверджено належним чином факт поставки продукції і отримання продукції відповідачем по договору поставки від 20.12.06. №149-КП-М та заборгованість відповідача у розмірі позову –11550грн.

За таких обставин, і з урахуванням вимог ст.ст.265,267 ГК України, ст.526,629 ЦК України, якими встановлено обов’язок відповідача виконувати умови укладеного договору належним чином і у повному обсязі оплачувати позивачу проданий товар, позов в частині боргу у сумі 11550грн. по договору поставки від 20.12.06. №149-КП-М слід задовольнити.

Вимоги позову про стягнення 3%-річних у сумі 490 грн. 88 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 3923 грн. 44 коп. цілком обґрунтовані та підлягають до задоволення на підставі правил ст.625 ЦК України.

Відповідно до правил ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.173,193,265,267 ГК України, ст.ст.526,629 ЦК України, керуючись ст.ст.22,33,49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Іноземного підприємства “Завод “Крапон”, м. Алчевськ Луганської області, вул.ім. «Горького», 99 «а», ід. код 32898895 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська гірничо-металургійна компанія-Донецьк”, м. Донецьк, вул. ім. Баумана, 1 «г», ід. код 34384513 борг у сумі 11550грн., інфляційні нарахування у розмірі 3923,44грн., три відсотки річних в сумі 490,88грн. витрати по держмиту у сумі 160грн., витрати на послуги судового процесу у сумі 118грн. Видати наказ.

Рішення підписане 07.11.08.

Суддя                                                                                 Р. Шеліхіна