СУД
Постанова

Іменем України

20
лютого 2008 року

Справа
№ 2-29/11239-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю
представників сторін:

позивач, не з'явився, ОСОБА_1;

представник
відповідача, не
з'явився, Директор, Товариство з обмеженою відповідальністю
"Таврида-Агро";

за
позовом           ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 96564)

до
Товариства з
обмеженою відповідальністю "Таврида-Агро" (вул. Мира, 43, Геройське, Сакський
р-н, 96564)

про
стягнення частки в статутному капіталі

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до
Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим з позовом до
відповідача -товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида - Агро»про
стягнення частки вартості майна пропорційно частки у статутному капіталі
товариства в розмірі 22620 грн., мотивуючи позов тим, що при вступі у
товариство він передав до Статутного фонду товариства майно на суму 22620 грн.,
при виході з товариства вимагав свою частку в натурі, проте товариство не
виділило йому цієї частки.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.06.2007 матеріали
справи направлені до господарського суду Автономної Республіки Крим для
розгляду по суті заявлених вимог.

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.11.2007 (суддя
Башилашвілі О.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач,
не погодившись з таким рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до
Севастопольського апеляційного господарського суду, в якій наполягав на
скасуванні судового рішення й задоволенні позову, посилаючись на наявність
підстав для стягнення суми вартості майна, яке було внесене ним до капіталу
товариства.

В
судових засіданнях суду апеляційної інстанції ОСОБА_1. наполягав на задоволенні
вимог апеляційної скарги та позовних вимог, посилаючись на правила статті 54
Закону України „Про господарські товариства” та статті 148 Цивільного кодексу
України.

Представник
відповідача заперечував проти вказаних позивачем обставин, разом з тим визнав
вимоги апелянта частково,  пояснивши, що
при засновництві товариства позивач вніс лише майновий сертифікат на суму 8230
грн. На загальних зборах, на яких розглядалась заява ОСОБА_1 про вихід зі
складу товариства, було прийнято рішення про виключення останнього з членів
(засновників) товариства та виділення йому суми у розмірі 5600 грн., про що
складений відповідний протокол загальних зборів. В іншій частині позову
представник відповідача просив відмовити з тих підстав, що позивачем ніяке
майно в натурі до статутного капіталу товариства не вносилось.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Латиніна
О.А. від 18.02.2008, у зв'язку з відпусткою, у складі колегії було замінено
суддю Сотула В.В. на суддю Плута В.М. Головуючим у справі призначено суддю
Борисову Ю.В.

Розглянувши
матеріали справи відповідно до правил статті 101 Господарського процесуального
кодексу України, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши
обставини у справі й здійснивши перевірку їх доказами, суд апеляційної
інстанції дійшов наступних висновків.

Взаємовідносини
сторін виникли з корпоративних  прав
позивача, ОСОБА_1, належних йому на підставі його участі при створенні
юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю „Таврида-Агро”, й
регулюються нормами цивільного законодавства України та спеціального
законодавства, яким є Закон України „Про господарські товариства”.

Встановлено,
що 28.03.2006р. відбулися загальні збори засновників ТОВ «Таврида-Агро», за
рішенням яких було створено товариство, сформований його статутний капітал в
розмірі 65000,00 грн. за рахунок майнових внесків засновників, затверджено
статут товариства й призначено його директором ОСОБА_2, про що свідчить
відповідний протокол загальних зборів № 1 (а.с. 71-72).

З
цього протоколу вбачається, що Статутний капітал товариства, за рішенням
засновників, розподілено наступним чином: частка ОСОБА_2 дорівнює 30,6%, або
19890,00 грн.; частка ОСОБА_3 дорівнює 18,4%, або 11960,00 грн.; частка ОСОБА_4
дорівнює 16,2%, або 10530,00 грн.; частка ОСОБА_1 дорівнює 34,8%, або 22620 ,00
грн.

Як
свідчить Акт прийому-передачі від 23.03.2006р., на момент реєстрації
товариства, його засновниками до капіталу товариства повністю внесені кошти в
розмірі 65000,00 грн., що відповідає 100% Статутного капіталу товариства, у
тому числі: КАМАЗ-5511, держ.номер НОМЕР_1, рік випуску - 1989 - 1 шт, - 20 000
грн.; КАМАЗ-53212, держ.номер НОМЕР_2, рік випуску -1991 - 1 шт. - 20 000 грн.;
ВАЗ 2121, держ.номер НОМЕР_3, рік випуску - 1992 - 1 шт - 10 000 грн.;
свинарник - 1 шт. - 15 000 грн.

Майно
оцінювалось за згодою сторін.

29.03.2006р.
Державним реєстратором Сакської районної Державної адміністрації зареєстрований
статут ТОВ «Таврида-Агро»(а.с. 61-70), де закріплений той самий порядок
створення та розподілення статутного капіталу.

Судом
встановлено, що 30.08.2006р. позивач звернувся до відповідача із заявою про
вихід з товариства та просив повернути свій вклад в товариство в натурі, а саме
- автомобіль КАМАЗ-53212 д.н. НОМЕР_2 вартістю 20000,00 грн., 1991 року
випуску. Частку в сумі 2620,00 грн. просив виділити грошима.

Дійсно,
у відповідності до статті 54 Закону України «Про господарські товариства»при
виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному
(складеному) капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в
якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу
учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або
частково в натуральній формі.

Учаснику,
який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в
даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки
в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Згідно
зі статтею 148 ЦК України, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має
право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж
за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Учасник,
який виходить з товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати
вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі
товариства.

За
домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна
товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Якщо
вклад до статутного фонду був здійснений шляхом передання права користування
майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди.

Порядок
і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у
статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і
законом.

Спори,
що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою
відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у
статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Здійснивши
аналіз виниклих між сторонами правовідносин, перевіривши встановлені обставини
у справі наявними доказами, суд апеляційної інстанції частково погоджується з
доводами апеляційної скарги й вважає скаргу підлягаючою частковому задоволенню,
а судове рішення  - скасуванню з прийняттям
у справі нового рішення.

Як
слідує з пояснень представника, відповідач відмовляється повернути позивачеві
вклад у вигляді автомобілю КАМАЗ 53212 д.н. НОМЕР_2, в натурі, наполягаючи на
тих обставинах, що цей автомобіль фактично позивачем не передавався, ніколи
йому на праві власності не належав. Крім того, автомобіль вже проданий й частка
від його продажу сплачена позивачу в розмірі 123 грн. Також представник
відповідача стверджував, що позивач отримав й частку після продажу
теплично-овочевого комбінату в розмірі 192 грн.

Позивач
проти вказаних обставин не заперечував й погодився на зменшення суми позову на
315 грн. (123грн +192грн), отримання яких від відповідача підтвердив.

У
відповідності до статті 52 Закону України «Про господарські товариства»у товаристві
з обмеженою відповідальністю створюється статутний (складений) капітал, розмір
якого повинен становити не менше суми, еквівалентної 100 мінімальним заробітним
платам, виходячи  із ставки мінімальної
заробітної плати, діючої на момент створення товариства з обмеженою
відповідальністю.

До
моменту реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю кожен з учасників
зобов'язаний внести до статутного (складеного) капіталу не менше 50 відсотків
вказаного в установчих документах вкладу. Внесення до статутного (складеного)
капіталу грошей підтверджується документами, виданими банківською установою.

Частина
статутного капіталу, що залишилася несплаченою, підлягає сплаті протягом
першого року діяльності товариства. Якщо учасники протягом першого року діяльності
товариства не сплатили повністю суму своїх вкладів, товариство повинне
оголосити про зменшення свого статутного капіталу і зареєструвати відповідні
зміни до статуту в установленому порядку або прийняти рішення про ліквідацію
товариства.

Учаснику
товариства з обмеженою відповідальністю, який повністю вніс свій вклад,
видається свідоцтво товариства.

Зменшення
статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після
повідомлення про це в порядку, встановленому статутом, усіх його кредиторів. У
цьому разі кредитори мають право вимагати дострокового припинення або виконання
відповідних зобов'язань товариства та відшкодування їм збитків.

Збільшення
статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після
внесення усіма його учасниками вкладів у повному обсязі.

З
врахуванням наведених вимог законодавства та правил статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд першої
інстанції дійшов висновку, що позивач не надав докази внесення ним до статутного
фонду товариства грошової суми у розмірі 22620,00 грн. або майна на цю суму, як
і не представив суду свідоцтво товариства про внесення свої частки до
статутного капіталу у повному обсязі, як і не надав документи банківської
установи, які б свідчили про внесення ним грошових коштів до статутного
капіталу товариства.

Разом
з тим, суд встановив, що позивачу товариством запропоновано виділення майна
згідно з його часткою у вартості майна пайового фонду колективного
сільськогосподарського підприємства ім..Войкова, реорганізованого в  СПК ім..Войкова Сакського району, тобто
згідно з сумою майнового сертифікату ОСОБА_1 в розмірі 8230 грн з врахуванням
витрат, понесених товариством, всього на суму 5623,00 грн.

Ці
обставини суд визнав такими, що свідчать про порушення з боку позивача вимог
статті 52 Закону України «Про господарські товариства», невнесення ним внеску
до статутного капіталу ТОВ „Таврида-Агро”, що є підставою вважати
необґрунтованими його позовні вимоги.

Але з
такими висновками суду частково не може погодитись судова колегія апеляційної
інстанції, оскільки вони зроблені при неповному дослідженні всіх обставин у
справі.

Судом
не враховано, що при розпаюванні майна сільськогосподарського підприємства
ім..Войкова, за членами сільгоспу не закріплювалось будь-яке конкретно
визначене майно, кожний з них отримав майновий сертифікат (тобто свідоцтво про
право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського
підприємства) на відповідну суму. Так, позивач ОСОБА_1. отримав сертифікат на суму
8230 грн.(а.с. 73-а).

Згідно
з наданими відповідачем письмовими доказами, при створенні юридичної особи -ТОВ
„Таврида-Агро” згоду на передачу майна цьому товариству надавали співвласники
майнових паїв (у минулому СПК ім..Войкова).

Відповідно
до протоколу загальних зборів співвласників майна СПК ім..Войкова від
22.03.2006, вони дозволили внесення до статутного фонду новоствореного
товариства майно, на частину якого й претендує позивач.

Згідно
з Актом приймання-передачі майна від 06.07.2006, співвласники майнових паїв
отримали майно від СПК ім..Войкова, і на підставі договору від 01.10.2006
передали зазначене майно товариству „Таврида-Агро” в оренду.

Таким
чином, судова колегія має критичне ставлення до Акту приймання-передачі майна,
згідно з яким ніби-то засновниками товариства відповідача передано майно до
його статутного фонду, про що зазначено в Статуті ТОВ „Таврида-Агро” (а.с.66).

Жодного
доказу наявності права власності на передане майно саме у засновників
товариства суду не надано, як це вірно зазначено у судовому рішенні.

Разом
з тим, враховуючи, що товариство відповідача створювалось після ліквідації
сільгоспу, на основі розпайованого майна цього господарства, судова колегія
приймає до уваги, що до статутного фонду товариства фактично передано майнові
сертифікати засновників (теж у минулому членів сільгоспу) на відповідні суми.
При цьому товариство використовує майно майже всього сільськогосподарського
підприємства, право на користування якого передано товариству співвласниками
цього майна.

Судом
апеляційної інстанції встановлені чисельні порушення, допущені засновниками при
створенні юридичної особи, але вважати товариство „Таврида-Агро” нествореним у
судової колегії правових підстав немає.

Отже,
з врахуванням того, що ОСОБА_1. виявив бажання вийти зі складу товариства та
отримати вартість частини майна, пропорційну його частці в статутному капіталі
підприємства, судова колегія апеляційного суду, з врахуванням вимог статті 54
Закону України „Про господарські товариства”, статті 148 Цивільного кодексу України,
п.п.10.2, 10.3 Статуту ТОВ „Таврида-Агро”, вважає вимоги ОСОБА_1 підлягаючими
частковому задоволенню, в розмірі суми його майнового сертифікату.

Разом
з тим, позивачем підтверджено отримання від відповідача сум в розмірі 192 грн
та 123 грн, які йому були сплачені після звернення з заявою про вихід з
товариства. Таким чином, несплачена частка позивачеві складає 7915 грн (8230
-192 -123 = 7915) і підлягає стягненню на його користь з відповідача.

У
відповідності до правил статті 49 Господарського процесуального кодексу України
на користь позивача підлягають сплаті судові витрати пропорційно розміру
задоволених вимог.

Отже,
суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з ТОВ „Таврида-Агро” суму
судових витрат в розмірі 79 грн. 15 копійок.

Враховуючи,
що апеляційною інстанцією частково задоволено апеляційну скаргу та позовні
вимоги ОСОБА_1, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись
статтями 99, 101, 102, 103 (пункт 2), 104 Господарського процесуального кодексу
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.11.2007 року у справі №
2-29/11239-2007 скасувати.

3.Прийняти
нове рішення.

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида - Агро»(96564, Сакський
район, с. Геройське, вул. Мира, 43)  на
користь Фізичної особи ОСОБА_1 (Сакський район,АДРЕСА_1) вартість
частини майна, пропорційну його частці в статутному капіталі товариства з обмеженою
відповідальністю «Таврида - Агро»в розмірі 7915 грн., судові витрати в розмірі
79,15 грн., а всього стягнути 7 994,15 грн.

В
іншій частині позову відмовити.

4. Господарському суду
Автономної Республіки Крим видати наказ.

Головуючий
суддя

Судді