КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2008                                                                                           № 18/21-35/397

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Коваленка В.М.

суддів:           Гарник Л.Л.

при секретарі:

За участю представників:

Гриненко Г.Є. – помічник прокурора

від позивача - Шкляревська О.Ю.(довіреність від 27.12.2007р. № 220/996/д);

від відповідача - Демченко Т.С. (довіреність від 15.08.2007р. № Д-1069/2007),

Шендріков Д.О. (довіреність від 15.08.2007р. № Д-1071/2007);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військовий прокурор Київського гарнізону

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.10.2007

у справі № 18/21-35/397

за позовом                               Військовий прокурор Київського гарнізону

до                                                   Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 113294,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.10.2007р. у справі № 18/21-35/397 залишено без задоволення позовні вимоги Військового прокурора Київського гарнізону, заявлені в інтересах держави в особі, якою є Міністерство оборони України, до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового і спеціального призначення „Укрекспорт”, про стягнення пені у розмірі 50 076,11 грн.; в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 63 218,38 грн. провадження у справі припинено на підставі пункту 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України; стягнуто з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового і спеціального призначення „Укрекспорт” в дохід Державного бюджету України 632,18 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Військовий прокурор Київського гарнізону, не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині залишення без задоволення позовних вимог про стягнення пені у розмірі 50 076,11 грн., звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить скасувати оскаржене рішення в цій частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити відповідні позовні вимоги.

Подання мотивоване порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю викладених в рішенні висновків обставинам справи.

Прокурор зазначає, що місцевим господарським судом при вирішенні спору не було враховано ті обставини, що:

- дослідження доказів із грифом „Таємно” мало відбуватися в закритому судовому засіданні, за наявності в учасників процесу відповідних допусків;

- наявні матеріали справи не містять звіту комісіонера у розумінні статті 1022 Цивільного кодексу України;

- згідно пункту 1.2 укладеного сторонами договору комісії спецвироби передавалися відповідачу в наявному технічному стані, підготовка їх до реалізації договором не передбачалася;

- укладений на виконання договору комісії відповідачем з покупцем зовнішньоекономічний контракт не містить положень про можливість поступового розрахунку з позивачем.

Крім того, за переконанням прокурора, місцевим господарським судом витлумачено пункт 5.5 договору комісії без врахування та аналізу всіх умов договору.

В судовому засіданні апеляційної інстанції помічник прокурора, представник позивача висловилися за задоволення апеляційного подання, представники відповідача – за його відхилення.

Обговоривши доводи апеляційного подання, заслухавши пояснення помічника прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Військовим прокурором Київського гарнізону пред’явлено позов в інтересах держави в особі, якою є Міністерство оборони України (далі по тексту – позивач), про стягнення з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового і спеціального призначення „Укрекспорт” (далі по тексту – відповідач) пені у розмірі 113 294,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч умов укладеного сторонами договору комісії про відчуження та реалізацію військового майна від 24.03.2005р. № 243/2-12/USА-20.1-93-Д/К-05 відповідач перерахував на користь позивача кошти протягом періоду з 28.12.2005р. по 06.04.2006р., тоді як відповідно до пункту 5.5 зобов’язаний був здійснити розрахунки у термін до 05.10.2005р.

Викладену обставину прокурор Київського гарнізону розглядає як підставу застосування до відповідача передбаченої пунктом 9.2 названого договору відповідальності у вигляді пені, нарахованої за період прострочення платежу. Розмір заявленої до стягнення пені згідно запропонованого розрахунку позовних вимог складає 113 294,49 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.02.2007р. у справі № 18/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2007р., позов Військового прокурора Київського гарнізону задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 50 076,11 грн.; в іншій частині позовних вимог провадження у справі припинено.

За наслідками перегляду рішення в касаційному порядку Вищий господарський суд України прийняв постанову від 08.08.2007р., якою судові рішення скасував, справу № 18/21 направив на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Постанова Вищого господарського суду України мотивована тими обставинами, що приймаючи оскаржені рішення, суди:

- не врахували правову природу розглянутого договору, витлумачивши пункт 5.5 цього договору без врахування та аналізу всіх його умов,

- не взяли до уваги та не дослідили фактичне виконання спірного договору та сам договір,

- не надали належної правової оцінки особливостям та порядку передачі позивачем відповідачу спецвиробів на комісію, а також звіту останнього,

- залишили поза увагою надані відповідачем докази, зокрема, контррозрахунок стягуваної суми.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.10.2007р. у справі № 18/21-35/397 позовні вимоги Військового прокурора Київського гарнізону про стягнення пені у розмірі 50 076,11 грн. залишено без задоволення; в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 63 218,38 грн. провадження у справі припинено.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги про стягнення пені, місцевий господарський суд встановив, що 24 березня 2005 року сторони уклали договір комісії про відчуження та реалізацію військового майна на зовнішньому ринку № 243/2-12/USE-20.1-93-Д/К-05 (далі по тексту – договір комісії) (Том 1 а.с. 10-17), предметом регулювання якого стали відносини сторін з приводу виконання Державною компанією з експорту та імпорту продукції військового та спеціального призначення “Укрспецекспорт” за дорученням Міністерства оборони України зобов’язань з укладення та виконання в інтересах та за рахунок останнього зовнішньоекономічного контракту з покупцем – нерезидентом на експортну поставку виробів на умовах FCA –АЕРОПОРТ/ПОРТ Україна – відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів “Інкотермс”у редакції 2000 року.

Згідно додатку № 1 до названого договору сторонни погодили специфікацію спецвиробів загальною вартістю 2 761 132,00 грн., які передаються Міністерством Компанії для реалізації, визначили загальну суму договору (Том 1 а.с. 18-19).

Факт прийму-передачі сторонами спецвиробів відповідно до названого додатку до договору знайшов своє підтвердження у складеному з цього приводу сторонами акті прийому-передачі спецвиробів від 29.09.2005р.

У ході виконання зобов’язань за укладеним за дорученням позивача зовнішньоекономічним контрактом від 18.02.2005р. № USЕ-20.1-23-К/КЕ-05 відповідач реалізував отримані за договором комісії літаки, що підтверджується складеними ним з Республіканським унітарним підприємством „558 Авіаційний ремонтний завод”:

- актом від 20.12.2005р. прийому-передачі літаків Л-39С в кількості двох одиниць загальною вартістю 102 587,00 дол. США (Том 2 а.с. 18),

- актом від 28.12.2005р. прийому-передачі літаків Л-39С в кількості двох одиниць загальною вартістю 112 503,00 дол. США (Том 2 а.с. 19),

- актом від 19.01.2006р. прийому-передачі літаків Л-39С в кількості двох одиниць загальною вартістю 119 992,00 дол. США (Том 2 а.с. 20),

- актом від 04.02.2006р. прийому-передачі літаків Л-39С в кількості двох одиниць загальною вартістю 115 978,00 дол. США (Том 2 а.с. 21),

- актом від 09.03.2006р. прийому-передачі літаків Л-39С в кількості двох одиниць загальною вартістю 119 940,00 дол. США (Том 2 а.с. 22).

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, 17.06.2005р. Республіканським унітарним підприємством „558 Авіаційний ремонтний завод” перераховано в якості попередньої оплати вартості спецвиробів 359 515,44 дол. США та відкрито акредитив, платежі по якому здійснювались наступним чином: 30.12.2005р. - 61 552,20 дол. США; 09.02.2006р. - 8 381,56 дол. США; 24.02.2006р. - 69 586,80 дол. США; 30.03.2006р. - 71 924,70 дол. США.

На виконання умов договору комісії відповідач перерахував на користь позивача грошові кошти в сумі 2 795 246,56 грн. наступним чином:

- 506 922,00 грн. згідно платіжного доручення від 28.12.2005 р. № 1482,

- 558 602,79 грн. згідно платіжного доручення від 12.01.2006р. № 29,

- 596 964,00 грн. згідно платіжного доручення від 10.02.2006р. №364,

- 576 216,18 грн. згідно платіжного доручення від 03.03.2006 р. №231,

- 556 541,59 грн. згідно платіжного доручення від 06.04.2006р. №339.

Крім того, згідно наявних в матеріалах справи супровідних листів від 21.07.2005р. № 492т, від 12.08.2005р. № 565т, від 23.09.2005р. № 661, від 17.10.2005р. № 704т, від 14.11.2005р. № 751т, від 14.11.2005р. № 753т, від 23.12.2005р. № 810т, від 17.01.2006р. № 6т, від 17.01.2006р. № 8т, від 10.02.2006р. № 64т, від 10.02.2006р. № 67т, від 24.03.2006р. № 142т, від 24.03.2007р. № 144т, від 14.04.2006р. № 175т, від 14.04.2006р. № 177т, від 16.05.2006р. № 228т, від 16.05.2006р. № 230т (Том 2 а. с. 23-38) у ході виконання зобов’язань за договором комісії Департамент фінанасів Міністерства оборони України одержував від відповідача зведені відомості про стан взаєморозрахунків за договорами щодо реалізації відчуження та реалізації військового майна.

Викладені обставини не заперечуються сторонами, спір між ними з цього приводу відсутній.

В контексті наведеного, проаналізувавши пункт 5.5 договору комісії, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 50 076,11 грн.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На підставі частини 2 статті 193 названого кодексу до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно положень Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (стаття 1011); істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну (частина 3 статті 1012); комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. (частина 1 статті 1014); після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії (частина 1 статті 1022).

Згідно пункту 6.4 укладеного сторонами договору комісії прийом-передача спецвиробів здійснюється на підставі наряду позивача та наявності у повноважного представника відповідача довіреності; передача здійснюється після отримання позивачем довідки від компанії про отримання від покупця коштів за спецвироби.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що акт прийому-передачі спецвиробів від 29.09.2005р. був складений сторонами при відсутності довідки відповідача про отримання від покупця коштів за спецвироби, на користь чого свідчить та обставина, що надання означеної довідки унеможливлювалося тим, що вартість спецвиробів на той час не була оплачена у повному обсязі Республіканським унітарним підприємством „558 Авіаційний ремонтний завод”.

Враховуючи ту обставину, що передача відповідачу для подальшої реалізації спецвиробів відбулась без довідки про отримання оплати від покупця, тоді як обов’язок її одержання був покладений на позивача, колегія суддів вважає, що дії позивача свідчать про наявність його згоди на реалізацію відповідачем спецвиробів без попередньої оплати їх вартості.

На користь зазначеного свідчить також та обставина, що позивачем не було надано заперечень на звіти про хід виконання умов договору комісії, які у подальшому надавались відповідачем у вигляді зведених відомостей про стан взаєморозрахунків за договорами щодо реалізації відчуження та реалізації військового майна.

Відповідно до частини 2 статті 1022 Цивільного кодексу України комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту; якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

При таких обставинах слід визнати правомірними дії відповідача, який перераховував позивачу одержані за договором комісії кошти по мірі здійснення покупцем оплати вартості спецвиробів.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства, положення договору комісії і фактичні обставини справи й, зокрема, ту обставину, що порядок здійснення розрахунків за договором комісії був узгоджений сторонами під час виконання зобов’язань за цим договором, колегія суддів позбавлена підстав застосовувати до спірних відносин сторін положення пункту 5.5 договору комісії, яким встановлено строк для перерахування відповідачем позивачу одержаних від покупця у вигляді оплати за спецвироби коштів, та як наслідок - встановлену пунктом 9.2 цього договору відповідальність за недодержання означених строків.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що місцевий господарський суд обґрунтовано залишив без задоволення позовні вимоги про стягнення пені.

Доводи прокурора, викладені в апеляційному поданні, правильності висновку суду першої інстанції не спростовують і тому їх належить залишити поза увагою.

Крім того, місцевий господарський суд правильно припинив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 63 218,38 грн., перерахованих відповідачем у ході провадження у справі згідно платіжного доручення від 26.01.2007р. № 85.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі у разі, якщо відсутній предмет спору.

На таких підставах колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду постановлено без порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі відсутні, а мотиви з яких подано апеляційне подання, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 25.10.2007р. у справі № 18/21-35/397 залишити без змін, а апеляційне подання Військового прокурора Київського гарнізону – без задоволення.

Справу № 18/21-35/397 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

21.01.08 (відправлено)