ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.08 р.                     Справа № 35/23

Позивач: Державне підприємство „Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача: Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод” м. Макіївка

про стягнення 9 614,03грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Ігнатова Н.О. – пров. юр.

відповідача: Співак О.Є. – нач. юр. від., Семенова Г.В. – нач. від.

Державне підприємство „Донецька залізниця” звернулося із позовом до Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод” про стягнення 9 614,03грн. плати за користування іновагонами.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20 травня 2007 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11 червня 2007 року рішення господарського суду Донецької області залишене без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.09.07р. з огляду на те, що „господарськими судами не встановлені та не досліджені всі обставини справи” постанова Донецького апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Донецької області скасовані і справу передано до господарського суду Донецької області на новий розгляд.

Заявою від 9.01.08р. позивач змінив предмет позову і наполягає на стягненні з відповідача тієї ж суми, але як відшкодування плати за користування вагонами інших держав.

В обґрунтування позову Донецька залізниця посилається на те, що:

- вагони належності Російських залізниць з вантажем у період з 1 по 26 липня 2006 року після прибуття на станцію призначення не були одержані відповідачем і знаходились на станції Ясинувата в очікуванні здійснення митного оформлення;

- за час знаходження вагонів під митним оформленням відповідач на підставі ст.119 Статуту залізниць України має відшкодувати плату за користування вагонами інших держав.

Макіївський металургійний завод позов не визнав з посиланням на те, що митне оформлення вантажів мала здійснювати залізниця і нею не доведено факт сплати плати за користування цими вагонами під час митного оформлення. Також відповідач наполягає на тому, що нарахування ПДВ на суму плати є неправомірним.

Розгляд справи закінчено 14.02.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у засіданні оголошувалася перерва до 15-00 год. 14.02.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

У період з 1 по 26 липня 2006року на станцію Ясинувата ДП “Донецька залізниця” на адресу ЗАТ “Макіївський металургійний завод” надходили імпортні вантажі у вагонах, що належали Російській залізниці.

Зазначені вагони з вантажем знаходились на станції Ясинувата, але не були прийняті відповідачем для здійснення вивантаження у зв’язку з необхідністю проведення митного оформлення, що підтверджено актами загальної форми №№ 614, 608, 606, 618, 650, 639, 620, 624, 680, 674, 657, 654, 687, 691.

Після здійснення митного оформлення вагони з вантажем були прийняті відповідачем, про що свідчать відмітки станції Ясинувата Донецької залізниці.

Облік часу перебування зазначених вагонів проводився станцією Ясинувата за відомостями плати користування вагонами форми ГУ–46 №№ 0108334-06, 2007312-06, 2107315-06, 2207317-06, 2907331-06, 2807328-06, 1907310-06, 1707307, 1507304-06, 1307301-06, 0607292-06.

Позивачем за користування зазначеними вагонами з посиланням на ст.119 Статуту залізниць України та Правила користування вагонами і контейнерами заводу була нарахована плата за користування іновагонами, від внесення якої у сумі 9614грн.03коп. (в т.ч. ПДВ – 1602грн.34коп.) відповідач відмовився.

Залізниця, вважаючи нарахування плати за користування вагонами за час затримки здійсненим правильно, звернулась до господарського суду з заявою про примусове стягнення нарахованої плати за користування вагонами у сумі 9614грн.03коп. Під час розгляду справи залізниця змінила предмет позову і наполягає на стягненні з відповідача тієї ж суми, але як відшкодування плати за користування вагонами інших держав.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами хто має здійснювати митне оформлення імпортних вантажів, які надійшли залізничним транспортом, а також чи підлягає відшкодуванню залізниці плата за користування вагонами інших держав у разі затримки вагонів, пов'язаної з митним оформленням.

Зважаючи на те, що:

Частинами 1-3 ст.119 Статуту залізниць України передбачено:

·          За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

·          Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

·          Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Частиною 4 ст.119 Статуту передбачено, що вантажовласники та порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів з цих питань. Тобто у разі використання українськими вантажовласниками (зазначеними у ст.6 Статуту) та портами вагонів, що належать іншим державам, відповідна українська залізниця має право на компенсацію за рахунок цих вантажовласників (портів) витрат, що були понесені саме нею (залізницею) у зв’язку з оплатою іноземній залізниці вартості користування відповідними вагонами відповідно до умов міжнародних договорів з цих питань від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій.

Спірні іновагони знаходились на станції Ясинувата в очікуванні митного оформлення.

Статутом залізниць України не передбачено, що у разі затримки вагонів інших держав, пов'язаної з митним оформленням, вантажовласники та порти відшкодовують залізницям плату за користування цими вагонами.

Господарський суд вважає позов безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Зважаючи на викладене, на підставі ч.4 ст.119 Статуту залізниць України і керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити Державному підприємству „Донецька залізниця” у задоволенні позовних вимог до Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод” про стягнення 9 614,03грн. на відшкодування плати за користування вагонами інших держав.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18