ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2008 р. Справа № 9/99

Суддя господарського суду Чернівецької області Ніколаєв Михайло Ілліч

розглядаючи справу

за позовом Прокурор Першотравневого району м.Чернівці в особіУправління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м.Чернівці

до Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України" Чернівецький комбінат хлібопродуктів"

про примусове стягнення страхових внесків - 23058,29грн.

за участю представників:

Від позивача –Чорней Т.В., дов. від 09.01.2008 року

Від відповідача – Федорик О.Д.

В засіданні приймали участь: прокурор О.М.Балук

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: Прокурор Першотравневого району м. Чернівці області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі звернувся з позовом до дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» Чернівецький комбінат хлібопродуктів про стягнення 23058,29 грн. Боргу, у тому числі 19469,45 грн. по внесках на загальнообов’язкове пенсійне страхування за квітень – липень 2008 року та 3588,84 грн. заборгованості по збору з фактичних витрат на виплату пільгових пенсій.

Ухвалою від 10.10.2008 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 29.10.2008 року за участю представників сторін.

Відповідач у судовому засіданні 29.10.2008 року в усній формі позов визнав, пояснивши при цьому несплату важким фінансовим станом.

Розглянувши подані документи, з’ясувавши фактичні обставини справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач з 25.04.1992 року взятий на облік в органах ПФ України та є платником страхових внесків загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Із розрахунку сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за квітень – липень 2008 року вбачається, що у відповідача існує недоїмка із сплаті страхових внесків у сумі 19469,45 грн.

Законом України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, який набрав чинності 01.01.2004 року, визначено систему пенсійного забезпечення і механізм її функціонування, встановлено, що страхувальниками та відповідно платниками страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності і вони зобов’язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (преамбула Закону, статті 2, 14, 15, 17 Закону).

У відповідності до частини 2 статті 106 Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, передбачені статтею 20 цього Закону... вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі –недоїмка) і стягуються з урахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Відповідно ж до частини 6 статті 20 цього Закону страхувальники зобов’язуються сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Проте, як встановлено судовим слуханням, відповідач у встановлений законом строк страхові внески у повному об’ємі за спірний період не сплатив, що призвело до виникнення недоїмки із сплаті страхових внесків у сумі 19469,45 грн., яка підлягає стягненню.

Крім того, відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі –Закон) до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди відповідач повинен покривати витрати на виплату і доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах або за вислугу років, у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Такий порядок визначено Інструкцією “Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за № 64/8663 (далі –Інструкція).

У пункті 6.1 розділу 6 Інструкції встановлено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

Згідно поданого розрахунку сума витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної гр. Худик О.І. на пільгових умовах відповідно до п. “б-з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” становить 3588,84 грн., яку відповідач повинен сплатити.

Оскільки судом з достовірністю встановлено наявність з боку відповідача порушень вимог Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в частині несвоєчасної сплати страхових внесків, а останнім не надано жодних доказів в їх спростування, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача 23058,29 грн. боргу.

Судові витрати, у частині державного мита, покласти на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись статтями 71, 87, 94, 159, 160, 161, 162, 163, 167, пунктами 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» Чернівецький комбінат хлібопродуктів (м. Чернівці провул. Миколаївський, 9 код 00952686):

-          на користь Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці (м. Чернівці вул. Головна, 245/501, код 21430549) – 23058,29 грн. недоїмки;

-          у дохід державного бюджету 230,58 грн. державного мита.

3.          Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-третьої, п’ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, які подаються в апеляційну інстанцію через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заява про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з дня складання у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

4. Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, встановлений цим кодексом, постанова набирає сили після закінчення цього строку. У разі надання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                             М.І. Ніколаєв