ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/387

24.09.08

За позовом           Першого заступника прокурора Шевченківського району міста

Києва в інтересах держави в особі Управління з питань

комунального майна, приватизації та підприємництва

Шевченківської районної у м. Києві ради

До           Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомтех»

Про                      стягнення 40 279,61 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від прокуратури не з’явився

Від позивача           Кудрявцева Р.М. по довіреності №7/8-150-001/58

від 29.05.2008р.

Від відповідача не з’явився

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва переданий позов Першого заступника прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах держави в особі Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомтех»40 279,61 грн. заборгованості по орендним платежам.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення умов договору оренди № 1133/6 від 07.02.2006р., не сплачує орендну плату за період з лютого 2008 року по квітень 2008 року, у зв’язку з чим виникла заборгованість в сумі 40 279,61 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2008р. порушено провадження у справі № 36/387, розгляд справи призначений на 10.09.2007р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 24.09.2008р.

В судовому засіданні 24.09.2008р. представник позивача позовні вимоги повністю підтримав.

Представники прокуратури та відповідача в судове засідання 24.09.2008р. не з’явилися, відповідач письмовий відзив на позов не надав, вимог суду, викладених в ухвалах суду від 08.08.2008р. та від 10.09.2008р., не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році»зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

Між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради (далі позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкомтех»(далі відповідач, орендар) був укладений договір оренди приміщень № 1133/6 від 07.02.2006р.

Відповідно до умов даного договору позивач передав відповідачу в строкове платне користування приміщення загальною площею 179,2 кв.м. для розміщення офісу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лермонтівська, 4.

Строк дії даного договору сторони визначили з 07.02.2006р. і до 10.01.2007р. (п. 8.2 договору).

Сума орендної плати за користування приміщенням на момент укладення договору становила 9 664,62 грн. на місяць, в т.ч. ПДВ 1 610,77 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць (пункт 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків власної господарської діяльності щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Сторони 13.12.2006р. уклали додаткову угоду до договору № 1133/6 від 07.02.2006р., відповідно до якої внесли зміни до пункту 2.1 договору в частині розміру орендної плати, збільшивши його до 11 998,74 грн., в т.ч. ПДВ 1 999,79 грн.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Також, згідно ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору оренди № 1133/6 від 07.02.2006р. був продовжений.

Відповідач звільнив орендовані приміщення 21.04.2008р., що підтверджується матеріалами справи, а саме Актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 21.04.2008р.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач свої зобов’язання за договором оренди в частині сплати орендної плати за період з лютого 2008 року по квітень 2008 року виконав неналежним чином, і станом нам день розгляду справи його заборгованість по орендній платі перед позивачем становить 40 279,61 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач, в порушення покладеного на нього законом та договором обов’язку, зобов’язання по сплаті орендної плати належним чином не виконав, у зв’язку з чим у нього станом на день розгляду справи в суді виникла заборгованість в сумі 40 279,61 грн.

Відповідач належних доказів відсутності заборгованості по договору оренди № 1133/6 від 07.02.2006р. суду не надав.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 40 279,61 грн.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача і стягуються з нього в доход державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомтех»(04050, м. Київ, вул. Лермонтівська, 4, ) на користь Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради (01030, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 26/4, ) 40 279 (сорок тисяч двісті сімдесят дев’ять) грн. 61 коп. заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомтех»(04050, м. Київ, вул. Лермонтівська, 4, ) в доход Державного бюджету України 402 (чотириста дві) грн. 80 коп. державного мита.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомтех»(04050, м. Київ, вул. Лермонтівська, 4, ) 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу до спеціального фонду Державного бюджету по КЕКД 22050000 «Оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах».

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Трофименко Т.Ю.