ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.

№
8/12/11/1093

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Дроботової
Т.Б.-головуючого, Волковицької Н.О., Рогач Л.І.

за
участю представників:

позивача

Степанов
А.М., дов. від 20.12.2007р.

відповідача
- 1  відповідача - 2  відповідача -3  третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору  скаржника

не
з'явився (про дату та місце судового засідання повідомлений належним
чином)     ОСОБА_1  не з'явився (про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином)
не з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним
чином)  ОСОБА_3, дов. від 26.10.2007

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

- Відкритого акціонерного товариства
“Катіон”; - Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1; - Закритого
акціонерного товариства Комерційного банку “Приватбанк”

на
постанову

Житомирського
апеляційного господарського суду від 30.10.2007р.

у
справі

№
8/12/11/1093 господарського суду Хмельницької області

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства “Катіон”

до

-          Товариства з обмеженою відповідальністю
“Глобал-Авто”; -          Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1; -          Акціонерного комерційного банку
“Україна” в особі Дирекції АК АПБ “Україна” по Хмельницькій області

третя
особа без самостійних вимог на предмет спору

ОСОБА_2

про

витребування
майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Відкрите
акціонерне товариство "Катіон" звернулось до господарського суду з
позовом про витребування майна - приміщення модуля П-15 з чужого незаконного
володіння, а саме: з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю
"Глобал-Авто" та Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, та про передачу цього приміщення позивачу, оскільки договір від
28.11.2000р. купівлі-продажу вказаного нерухомого майна було визнано недійсним
у судовому порядку.

Позовні
вимоги мотивовано статтями 2, 4, 21, 30, 49, 50 Закону України "Про
власність", що визначають зміст та спосіб захисту права власності, в тому
числі шляхом повернення майна з чужого незаконного володіння.

Також
15.07.2005р. та 11.10.2006р. від позивача надійшли клопотання про вихід суду за
межі позовних вимог згідно пункту 2 статті 83 Господарського процесуального
кодексу України та визнання недійсним договору купівлі-продажу           № 1 від 21.05.2001р. частини
приміщення модуля П-15, укладеного між АК АПБ "Україна" та ТОВ
"Глобал-Авто", визнання недійсним договір купівлі-продажу від
17.07.2001р. частини модуля П-15, укладеного між АК АПБ "Україна" та
приватним підприємцем ОСОБА_1, визнання недійсною угоди про передачу основних
засобів з балансу на баланс від 11.05.2000р., укладену між ВАТ
"Катіон" та АК АПБ "Україна", як такої, що укладена з
порушенням статей 20, 21 Закону України "Про заставу", спрямована на
незаконне заволодіння приміщенням модуля.

Відповідачі
заперечували проти задоволення позовних вимог, вказуючи на правомірність
правочину від 11.05.2000р., за якою право власності на спірне майно перейшло до
АК АПБ "Україна", відтак в результаті наступних відчужень покупці
частин модуля набули права власності на них; в свою чергу позивач пред'являє
віндикаційний позов, не будучи  власником
цього майна.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Рішенням
господарського суду Хмельницької області від 13.10.2006р. (суддя Степанюк А.Г.)
позовні вимоги задоволено; вийшовши за межі позовних вимог в порядку частини 1
статті 83 Господарського процесуального кодексу України, суд визнав недійсними:
угоду про передачу "Модуля П-15", який розташований за адресою: м.
Хмельницький, вул. Тернопільська, вартістю 154331грн., з балансу ВАТ
"Катіон" на баланс АКБ "Україна" від 11.05.2000р., укладену
між ВАТ "Катіон" та АКБ "Україна" в особі дирекції по
Хмельницькій області;  договір купівлі -
продажу № 1 від 21.05.2001р. частини приміщення Модуля П-15 площею 487,5кв.м.
за адресою вул. Тернопільська, 19, укладеного між АК АПБ "Україна" та
ТОВ "Глобал-Авто"; договір купівлі-продажу від 17.07.2001р. частини
приміщення Модуля П-15 площею 553,9кв.м., розташованого за адресою м.
Хмельницький, вул. Тернопільська, 19,
укладеного між АК АПБ "Україна" в особі дирекції по
Хмельницькій області та приватним підприємцем ОСОБА_1; у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал-Авто" та приватного підприємця ОСОБА_1
вилучено приміщення модуля П-15 загальною площею 1010 кв.м., розташоване за
адресою : м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 19 та передано позивачу; з
позивача в доход державного бюджету стягнуто 85 грн. державного мита.

Судове
рішення вмотивовано встановленими обставинами справи щодо відчуження нерухомого
майна (модуля П-15) на підставі угоди про передачу основних засобів з балансу
на баланс від 11.05.2000р., що вчинена за межами повноважень, вказаних
договором застави та статтями 20, 21 Закону України "Про заставу";
відтак вказана угода є недійсною за статтею 48 Цивільного кодексу України та не
може породжувати будь-яких правових наслідків, крім пов'язаних з її
недійсністю.

Постановою
Житомирського апеляційного господарського суду від 30.10.2007р. (судді: Ляхевич
А.А. - головуючий, Вечірко І.О., Зарудяна Л.О.) рішення місцевого суду скасовано
в частині задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного
володіння від Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Авто";
в цій частині у позові відмовлено; абзац 5 резолютивної частини рішення
викладено в наступній редакції: "Суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1 повернути Відкритому акціонерному товариству "Катіон"
приміщення: 3-1 площею 534,3кв.м., 3-2 приміщення площею 10,1кв.м., 3-3
приміщення площею 9,5кв.м. модуля П-15, який знаходиться в м. Хмельницькому по
вул. Тернопільській, 19"; виключено абзац 3 та абзац 6 резолютивної
частини рішення; в інший частині рішення залишено без змін.

Скасовуючи
частково судове рішення, суд апеляційної інстанції покликався на знаходження
47/100 частини спірного майна на час прийняття судового рішення у фактичному
володінні фізичної особи ОСОБА_2, що не може бути стороною в судовому процесі,
а ТОВ "Глобал-Авто" не може виступати відповідачем у віндикаційному
позові; також апеляційний господарський суд зазначив про право власника майна
на витребування належного йому майна, що було відчужено поза його волею, від
будь-якого, в тому числі добросовісного, набувача, тобто, захист прав власника
повинен відбуватись саме шляхом подання віндикаційного позову, а не визнання
недійсною угоди, за якою придбано майно кінцевим володільцем.

Залишаючи
судове рішення без змін, апеляційна інстанція погодилась зі встановленими
обставинами справи щодо невідповідності угоди від 11.05.2000р. приписам чинного
законодавства та умовам договору застави нерухомого майна.

Не
погоджуючись частково з постановою апеляційного господарського суду,  ВАТ "Катіон" подало касаційну
скаргу, в якій просить постанову змінити, виключивши з її резолютивної частини
слова "Виключити абзац 3", погоджуючись з рештою постанови.

Скаржник
вважає, що резолютивна частина постанови в оскаржуваній ним   частині суперечить змісту її мотивувальної
частини, де йдеться про відмову в задоволенні позовних вимог лише в частині
витребування майна від ТОВ "Глобал-Авто", відмова у визнанні
недійсною угоди від 21.05.2001р. суперечить статті 216 Цивільного кодексу
України.

Також
до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернувся відповідач
суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1, в якій просить скасувати прийняті у
справі рішення та постанову з направленням справи на новий розгляд до місцевого
господарського суду.

Обґрунтовуючи
касаційну скаргу, заявник зазначив про порушення господарськими судами норм
матеріального та процесуального права, а саме: в порушення вимог статті 43
Господарського процесуального кодексу України судами не перевірено усі істотні
обставини справи, до участі в справі не залучено Закрите акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк", в заставі якого знаходиться придбана
частина модуля; висновок судів про вчинення угоди з перевищенням повноважень є
необ'єктивним, без здійснення правової оцінки передумов укладання угоди,
неправильно застосовано статті 20, 21 Закону України "Про заставу",
статтю 328 Цивільного кодексу України.

В
порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України до Вищого
господарського суду України звернулось також Закрите акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк" з касаційною скаргою, в якій просить
прийняті у справі судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд
до місцевого господарського суду.

Скаржник
вважає, що оскаржуваними рішеннями порушено його права щодо нерухомого майна
(частини модуля П-15), яке перебуває в іпотеці за кредитом, одержаним ОСОБА_1

Відповідачі
- ТОВ "Глобал-Авто" та АК АПБ "Україна" не надіслали
відзивів на касаційні скарги, не скористались правом на участь представників у
судовому засіданні.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні
представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в
рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної
інстанцій, предметом спору у даній справі є захист позивачем своїх порушених
майнових прав як власника нерухомого майна шляхом витребування цього майна з
чужого незаконного володіння відповідно до статей 387, 388 Цивільного кодексу
України, чинного на момент звернення позивача з відповідним позовом.

За
статтею 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і
не міг знати, власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі,
якщо майно було загублено власником або особою, якій він передав майно у
володіння, викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння,
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав це майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким
чином, для правильного вирішення спору судам належало встановити правові
підстави, за яких спірне майно вибуло з володіння позивача, та наявність
суб'єктивного волевиявлення позивача в особі належно уповноваженого органу на
передачу майна.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ВАТ
"Катіон" було створено за наказом № 338 від 04.03.1994р. Міністерства
машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України; з оглянутої
в судовому засіданні інвентарної справи вбачається, що на підставі Постанови
Ради Міністрів СРСР від 29.04.1963р. заводу "Катіон" було видано
реєстраційне посвідчення на склад-модуль площею 1010кв.м. у червні 1997р.;
спірне майно увійшло до статутного фонду ВАТ "Катіон", що
створювалось в процесі корпоратизації.

За
пунктом 10.5 статуту ВАТ "Катіон" голова правління -директор керує
роботою правління, має право без довіреності здійснювати дії від імені
товариства, в тому числі укладати угоди від імені товариства.

Водночас
відповідно до пункту 9.4 статуту прийняття рішень по використанню,
розпорядженню майном та коштами статутного фонду ВАТ віднесено до компетенції
Ради Відкритого акціонерного товариства, таким чином судами встановлено, що
укладення угоди щодо відчуження модуля П-15 потребувало прийняття відповідного
рішення радою товариства, чого не було здійснено; протокол засідання Ради
акціонерного товариства "Катіон" від 29.05.2000р. судами відхилено як
такий, що не відповідає вимогам законодавства про порядок прийняття
відповідного рішення радою Товариства.

07.10.1997р.
ВАТ "Катіон" та АК АПБ "Україна" було укладено договір
застави, за умовами якого позивач передав банку у заставу, зокрема, приміщення
модуля П-15 за адресою м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 19, заставною
вартістю 356000грн. в забезпечення повернення заставодержателем позики та
відсотків за кредитними договорами № 6 від 01.06.1995р., № 21 від
12.05.1994р.,            № 25 від
22.08.1994р., № 31 від 22.12.1994р. За пунктом 5.5 зазначеного договору у  разі непогашення заставодавцем заборгованості
у встановлений строк, заставодержатель вправі погашати її шляхом звернення
стягнення на майно -предмет застави способом і в порядку, визначеному Законом
України "Про заставу".

Також
судами попередніх інстанцій на підставі інформації Хмельницького бюро технічної
інвентаризації, відмітки реєструючого органу на звороті угоди від 11.05.2000р.,
податкової накладної № 272 від 31.05.2000р., рахунку  № 55 від 31.05.2000р. встановлено, що
відчуження модуля П-15 заставодавцем заставодержателю відбулось на підставі
угоди від 11.05.2000р. про передачу основних засобів з балансу на баланс.

На
підставі договорів від 21.05.2001р. та від 17.07.2001р. Хмельницьким бюро
технічної інвентаризації було зареєстровано право власності за ТОВ
"Глобал-Авто" на 487,5кв.м. та за підприємцем ОСОБА_1 на 553,9кв.м.

За
договором про поділ нерухомого майна в натурі, укладеного між співвласниками
ОСОБА_1 та ТОВ "Глобал-Авто" вбачається, що у власність ОСОБА_1
перейшли приміщення модуля 3-1, 3-2, 3-3; інші приміщення відійшли ТОВ
"Глобал-Авто".

Задовольняючи
позов, визнаючи недійсними угоди від 11.05.2000р., від 21.05.2001р. та від
17.07.2001р. за статтею 48 Цивільного кодексу Української РСР на підставі
повноважень, наданих суду при прийнятті рішення відповідно до частини               1 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України, місцевий господарський суд визначив, що угода
від 11.05.2000р. укладена головою правління ВАТ "Катіон" з
перевищенням наданих йому повноважень, що не відповідає вимогам закону; відтак
спірне нерухоме майно вибуло від позивача поза його волею.

В
свою чергу апеляційним господарським судом встановлено, що рішенням
Хмельницького міжрайонного суду від 13.06.2006р. у справі № 2-4097 визнано
дійсним договір від 30.10.2003р. між ТОВ "Глобал-Авто" та Почекуніним
Денисом Віталійовичем про передачу у власність Почекуніну Денису Віталійовичу
47/100 частин приміщення модуля П-15 площею 487,5кв.м., що знаходиться за
адресою вул. Тернопільська, 19; визнано за ОСОБА_2 право власності на це
приміщення.

Ухвалою
апеляційного господарського суду від 25.09.2007р. ОСОБА_2 залучено до участі у
справі в якості третьої особи без самостійних вимог.

Визначивши
позовні вимоги в даній справі як віндикаційні, апеляційний господарський суд
зазначив, що відповідачем у такій справі може бути особа, яка незаконно володіє
майном; при цьому в силу встановлених обставин справи та положень статті 388
Цивільного кодексу України задоволенню підлягають і вимоги щодо витребування незаконно
відчуженого нерухомого майна від особи, яка придбала це майно за відплатним
договором.

За
приписами статті 329 Цивільного кодексу України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

Водночас
право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд
належить лише власнику (частина 1 статті 319 Цивільного кодексу України).

Судами
попередніх інстанцій визнано недійсним угоду від 11.05.2000р. з огляду на
вчинення її з перевищенням повноважень, що свідчить про вибуття спірного майна
з володіння попереднього власника ВАТ "Катіон" поза його волею.
Недійсна угода не породжує будь-яких наслідків, крім пов'язаних з її
недійсністю, відповідно із закону прямо випливає неможливість правомірного
набуття права власності за угодами про наступне відчуження спірного майна від
особи, у якої таке право відсутнє.

Права
особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом пред'явлення
віндикаційного позову відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, а не
шляхом задоволення позову про визнання недійсним договору, стороною якого він
не є, незалежно від того, чи відповідає такий договір закону.

З
матеріалів справи вбачається, що з віндикаційним позовом звернулась особа, що
вважає себе власником спірного майна; судами встановлено істотні обставини
справи, що полягають у наявності права власності на спірне майно у позивача,
вибуття цього майна з володіння позивача поза його волею, знаходження частини
спірного майна у володінні відповідача ОСОБА_1., тобто, підстави для
задоволення віндикаційного позову; судами правильно застосовані  положення статті 48 Цивільного кодексу
Української РСР, статей 203, 215, 387, 388 Цивільного кодексу України.

Змінюючи
судове рішення суду першої інстанції апеляційний господарський суд правомірно
виходив з природи позовних вимог, як віндикаційних, що не залежать від визнання
недійсним договору, за яким спірне майно опинилось у кінцевого набувача, а
також з встановлених обставин справи щодо відсутності спірного майна у  відповідача ТОВ "Глобал-Авто".

Відтак
доводи касаційної скарги позивача ВАТ "Катіон" та відповідача суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1. суперечать правовій природі віндикаційного
позову та є необґрунтованими.

Розглянувши
доводи касаційної скарги Закритого акціонерного товариства комерційний банк
"Приватбанк", судова колегія вважає, що відсутні підстави для
скасування прийнятих у справі судових рішень за віндикаційним позовом, оскільки
за статтею 9 Закону України "Про іпотеку" предмет іпотеки продовжує
перебувати у володінні та користуванні іпотекодавця, а за статтею 6 вказаного
Закону іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити
іпотекодавця про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки.

З
матеріалів справи вбачається, що на момент укладення договору іпотеки даний
спір перебував на розгляді Вищого господарського суду України; за наслідками
касаційного перегляду справи судові рішення у даній справі було скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Правовідносини
сторін (банку та підприємця) за кредитним договором та забезпечення
зобов'язання за цим договором є самостійними, а наслідки  неповідомлення боржником банку про права
третіх осіб на передане в іпотеку майно передбачені умовами іпотечного
договору; відтак перебування даного майна в іпотеці не є суттєвим при розгляді
віндикаційного позову.

Таким
чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115  Господарського процесуального кодексу
України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові
апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що
апеляційний господарський суд в порядку статей 43, 99, 101 Господарського
процесуального кодексу України
розглядаючи справу, всебічно, повно та об'єктивно розглянув у судовому
процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в
обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; належним чином
проаналізував  правовідносини, що виникли
та існували між сторонами, та дійшов законних та обґрунтованих висновків за
наслідками розгляду позову та апеляційної скарги.

Висновки
апеляційного суду, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, наведених у
постанові суду.

Як
наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає вимогам
статей 43 та 105 Господарського процесуального кодексу України та Постанови
Пленуму Верховного суду України № 11 від 29.12.76 р. "Про судове
рішення" зі змінами та доповненнями.

Доводи
касаційних скарг не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення
статті 1117 Господарського процесуального кодексу України та з
підстав їх суперечності обставинам справи.

Твердження
скаржників про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм
процесуального та матеріального права при прийнятті постанови та рішення не
знайшли свого підтвердження, з огляду на що підстав для скасування зазначених
судових актів колегія  суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 частини 1 статті 1119,
статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні
скарги Відкритого акціонерного товариства "Катіон", Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, Закритого акціонерного
товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 30.10.2007р. у справі №
8/12/11/1093 господарського суду Хмельницької області залишити без змін.

Головуючий
Т.Дроботова

Судді                              Н.Волковицька

Л.Рогач