ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 35/202

10.06.08

За позовом KERMI GmbH

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЛА –Україна»

про стягнення 82 603,60 євро (658 927,26 грн.)

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

Від позивача:          Тищенко Г.Ф. –предст. за довір. №к91/2008 від 25.01.08р.

Від відповідача: Суходольський І.Г. –предст. за довір. №219 від 21.05.08р.

Рішення прийняте 10.06.2008р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеними в судовому засіданні перервами з 28.05.2008р. по 09.06.2008р., з 09.06.2008р. по 10.06.2006р.

В судовому засіданні 10.06.2008 року, за згодою представників сторін, на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги KERMI GmbH до Товариства з обмеженою відповідальністю “Хала –Україна” про стягнення з відповідача на користь позивача 77 813,29 євро основного боргу, 4 790,31 євро – 3% річних, всього 82 603,60 євро, що у гривнях станом на 31.03.2008р. дорівнює 658 927,26 грн., та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2008 року порушено провадження у справі № 35/202, розгляд справи призначений на 07.05.2008 року.

До початку судового засідання через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 07.05.2008 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/202 від 08.04.2008 року.

Представник позивача не заперечував проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд вирішив задовольнити клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2008р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 21.05.2008р.

В судовому засіданні 21.05.2008р. представником відповідача було заявлено усне клопотання про надання пояснень у справі російською мовою.

Судом було задоволено вищевказане клопотання представника відповідача.

Представником відповідача в судовому засіданні було надано відзив на позов та документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 08.04.2008р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні останнього в повному обсязі. На підтвердження своїх заперечень проти позову, представником відповідача було надано оригінали документів для огляду суду.

Після огляду вищеназваних документів, суд надав останні для огляду представнику позивача.

Представником позивача в судовому засіданні було заявлено клопотання про зобов’язання відповідача надати додаткові докази по справі.

Представник відповідача проти вищевказаного клопотання не заперечував.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, вирішив відкласти розгляд справи та витребувати від відповідача додаткові докази у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2008р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 28.05.2008р.

До початку судового засідання, через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва, від позивача надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору у справі №35/202 та відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 28.05.2008р. представником позивача було підтримано вищевказане клопотання, та подано оригінали документів для огляду суду та копії для залучення до матеріалів справи.

Представником відповідача було оригінали документів для огляду суду та копії для залучення до матеріалів справи.

Представник відповідача проти вищенаведеного клопотання заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість останнього.

В судовому засіданні 29.05.2008р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 09.06.2008р.

До початку судового засідання, через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи у справі.

Представником позивача в судовому засіданні було подано оригінали документів для огляду суду.

Після огляду вищеназваних документів, суд надав останні для огляду представнику відповідача.

Судом оголошено про закінчення розгляду справи по суті та оголошено перерву до 10.06.2008р., для дослідження матеріалів справи та прийняття рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

KERMI GmbH (надалі позивач) було здійснено поставку товару на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЛА –Україна», що підтверджується вантажною декларацією J 517293 від 05.09.2005р. на суму 43 366,78 євро та J 517294 від 06.09.2005 на суму 34 446,51 євро.

Як стверджує позивач, відповідачем не було оплачено поставлений товар.

Позивачем повідомляв відповідача про наявну заборгованість у режимі переговорів, на що від останнього були отримані наступні листи:

-          від 24.02.2006р. –з проханням подовжити строк оплати до 10.03.2006р.;

-          №38 від 03.05.2006 із зобов’язанням перерахувати 34 446,51 євро (60624685) не пізніше 25.05.2006р.

Проте, відповідачем так і не було виконано зобов’язання стосовно погашення заборгованості перед позивачем.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що між сторонами існували господарські відносини з приводу поставок опалювального та іншого обладнання на територію України. Так, між компаніями було укладено контракти щодо поставки обладнання: №01-04 від 05.04.2004р., №10-04 від 11.10.2004р. Строк дії вказаних договорів скінчився 31.12.2004р.

Згідно тверджень позивача, між сторонами не укладався контракт з приводу здійснення поставок у 2005 році.

Згідно абз. 4 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб’єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

Проте, відповідно до ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Позивач, звернув увагу, що у даному випадку одна сторона вчинила виконання, а друга його прийняла (відмітки митниці на CMR та печатки відповідача).

Таким чином, відповідач зобов’язаний здійснити розрахунок за отриманий товар в розмірі 77 813,29 євро.

Крім того, керуючись положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем було нараховано 3% річних, в розмірі 4 790,31 євро.

Отже, враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням 3% річних, яка складає 82 603,60 євро, та згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 31.03.2008р. становить 658 927,26 грн.

Відповідач проти позову заперечував у відзиві на позов посилався на наступне.

Відповідач визнає факт поставки наведеного позивачем товару.

Згідно тверджень відповідача, товар надійшов на підставі CMR (міжнародна дорожня відомість) №99030 від 05.09.2005р. та CMR №99031 від 06.09.2005р. Київською регіональною таможнею цей імпорт було оформлено відповідно ГТД вантажна митна декларація) №100000005/5/023579; ГТД №100000005/5/023628.

На вказаний товар були надані рахунки –фактури (інвойси): №80006947 на суму 19753,39 євро та №80006952; №80006950 від 06.09.2005р. на загальну суму 18 214,54 євро.

Оплата вказаних сум, була проведена відповідачем через Райффайзен банк 29.09.2005р. на загальну суму 37967,93 євро.

Відповідач стверджує, що позивачем у наведеній таблиці замінюється CMR №99031 від 06.09.2005р. замість інвойсів №80006952; №80006950 на рахунок 60624685 і таким чином з вартості відвантаження в 18214,54 євро вчиняють підробку на суму 34446,51 євро, де різниця становить 16231,97 євро.

Також, відповідач зазначив, що листи на які посилався позивач, не стосуються предмету позову.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем були надані додаткові письмові пояснення, в яких було зазначено наступне.

03 жовтня 2005 року позивачем було отримано від відповідача 43161,03 євро - проте не в рахунок погашення поставок, що є предметом розгляду по даній справі, а в рахунок погашення попередніх поставок. Як видно з копії платіжного документу, у графі призначення платежу, відповідачем було зазначено «оплата за радіатори, контракт 01-04 від 05.04.04р.»без посилання на конкретний рахунок.

Щодо наданих позивачем інвойсів, останній пояснив наступне:

-          у декларації J 517293 –інвойс 80006947 № (накладна) –йому відповідає рахунок 60624061;

-          у декларації J 517294 –інвойси 80006948 та 80006949 (накладні), яким відповідає рахунок 60624685І.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Порушення зобов’язання виявляється в його невиконанні чи неналежному виконанні. Невиконання зобов’язання належить визначити як такі дії чи бездіяльність сторони зобов’язання, внаслідок яких зобов’язання не виконано ні повністю, ні в частині.

Згідно матеріалів справи, між сторонами не було укладено відповідного контракту щодо поставки товару визначеного в міжнародній товарно –транспортній накладній по формі КДПГ(CMR) №99030 від 05.09.2005р. та №99031 від 06.09.2005р.

Проте, відповідач вказує, на те, що вказаний товар було відвантажено на підставі укладеної між сторонами Додаткової угоди до контракту №01-04 від 05.04.2004р.

Факт укладання вказаної додаткової угоди не визнається позивачем, а також не був підтверджений належним чином з боку відповідача.

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог та в підтвердження оплати поставленого позивачем товару, були надані копії рахунків –фактур (інвойси) №80006947 на суму 19753,39 євро та №80006952,№80006950 від 06.09.2005р. на загальну суму 18214,54 євро.

Крім того, відповідачем було надано платіжне доручення в іноземній валюті №2 від 29.09.2005р., яким було сплачено 43 247,48 євро.

Посилання позивача, на те, що вказана сума була сплачена за попередні поставки судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачем не було надано належних доказів на підтвердження існування заборгованості за попередні поставки товару.

В своїх твердженнях позивач посилався на те, що товар було поставлено згідно замовлень відповідача. В вантажних деклараціях J 517293 від 05.09.05р. та J 517294 від 06.09.05р. значиться посилання на замовлення №57/08 05.09.05р. та №58/08 від 06.05.05р.

Проте, позивачем не було надано копій вказаних документів, з яких можливо дійти висновку, що відповідачем було здійснено замовлення товару саме на визначену в вантажних деклараціях суму.

Крім того, позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження того, що останнім було виставлено відповідачеві рахунки –фактури для оплати визначеного в замовленнях товару, саме в тому розмірі, що встановлений в міжнародних товарно –транспортних накладних від 05.09.2005р. та 06.09.2005р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не були надані суду належні докази на підтвердження викладеного в позові.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача 658 927,26 грн. (82 603,60 євро), є необґрунтованими та безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя М.Є. Літвінова

Дата підписання

повного тексту рішення 19.06.2008р.