ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№ 5/164

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйова О.В. –головуючого

Полянського А.Г.

Фролової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю компанія “Галицька марка”

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду

від

10.12.2007 року

у справі

№ 5/164 Господарського суду Івано-Франківської області

за позовом

Державного територіального галузевого об'єднання "Львівська залізниця"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю компанія “Галицька марка”

про

стягнення 1 202 735,95 грн.

та за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю компанія “Галицька марка”

до

Державного територіального галузевого об'єднання "Львівська залізниця"

про

стягнення збитків в сумі 681 516,82 грн.

за участю представників сторін:

позивача

Рудик О.М., дов. №ню-34 від 01.01.2008р.,

відповідача

не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12.04.2007 року (суддя: Цюх Г.З.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року (судді: Якімець Г.Г. –головуючий, Дубник О.П., Орищин Г.В.) у справі № 5/164 Господарського суду Івано-Франківської області, первісний позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька марка" на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" 1 110 736,80грн. основного боргу, 55 637,72грн. пені, 6 740,68грн. 3% річних, 29 620,75 грн. інфляційних витрат, 12 027,36 грн. сплаченого державного мита, 118 грн. інформаційно-технічних послуг.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю “Галицька марка” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року у справі № 5/164 Господарського суду Івано-Франківської області, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, а справу передати на новий до суду першої інстанції, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Позивач за первісним позовом надав відзив на касаційну скаргу, в якому проти доводів відповідача заперечує та просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області та постанову Львівського апеляційного господарського суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до роз’яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Судові рішення цим вимогам не відповідають.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 30.03.2006 року між ТОВ "Галицька марка" та Державним територіально-галузевим об’єднанням "Львівська залізниця" укладено договір № 22/б (далі - Договір) за умовами якого підрядник зобов’язувався за завданням замовника на свій ризик виконати роботи на об’єкті "Реконструкція існуючих споруд на вул. Залізничній в м. Івано-Франківську під автовокзал з торгово-громадським закладом", а замовник, відповідно, прийняти виконані належним чином роботи та оплатити їх.

Задовольняючи первісний позов суди першої та апеляційної інстанції виходили з наступного.

Основна заборгованість в сумі 992 961,80 грн., за виконані роботи підрядником протягом квітня-червня 2006 року визнана замовником, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 01.12.2006 року; підрядні роботи за серпень 2006 року згідно п.7.2 Договору прийняті замовником, оскільки акт приймання виконаних робіт за серпень 2006 року протягом 5-ти днів не повернутий замовником, а факт отримання замовником даного акту стверджується листами від 08.09.2006 року та від 28.09.2006 року, відправлених підрядником на адресу замовника; відповідно до п. 8.2 Договору за прострочення замовником оплати вартості виконаних робіт, останній сплачує пеню в розмірі 0,1% від загальної вартості виконаних робіт за кожен день прострочення, але не більше двох облікових ставок НБУ, яка діяла на період оплати.

Що ж стосується зустрічних позовних вимог, то суди відмовляючи з задоволенні даного позову виходили з того, що підрядником виконувались, а замовником приймались до оплати роботи по фактичних обсягах виконання, оскільки замовник не надав підряднику проектно-кошторисну документацію, передбачену в Договорі; заявлені пеня і збитки є безпідставними, оскільки в Договорі підряду не передбачений обов'язок підрядника здати об’єкт в експлуатацію, а тому і відсутній причинний зв'язок між фактичним проведенням підрядних робіт і неотриманням ТОВ "Галицька марка" прибутку через несвоєчасність введення в експлуатацію приміщення автовокзалу. Одночасно судами відзначено, що ТОВ "Галицька марка" не подано належних доказів, які б свідчили про наявність недоліків виконаних робіт, а акт перевірки якості виконаних робіт від 18.07.2006 року складений замовником в односторонньому порядку.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ні судом першої інстанції, ні апеляційної не звернуто уваги на те, що позивач за зустрічним позовом звертався до суду з клопотанням про призначення по справі будівельно-технічної експертизи щодо визначення якості та об’ємів робіт позивача за первісним позовом (а.с. 115).

Відповідно до статті 41 ГПК України для роз’яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Суди першої та апеляційної інстанції повинні вирішувати клопотання виходячи з мотивів заявленого клопотання та необхідності використання спеціальних знань для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Незважаючи на це, клопотання позивача за зустрічним позовом не було розглянуто, відповідно, судова експертиза призначена також не була, що свідчить про необ’єктивність прийнятих судових рішень.

Окрім того, попередніми судовими інстанціями не зазначено які конкретно роботи визнано виконаними, не вказано дати їх виконання чи введення в експлуатацію, а відтак, не визначено і дату настання обов’язку провести оплату за виконані роботи.

Беручи до уваги, що вказані питання не були предметом судового розгляду при вирішенні господарського спору, правова оцінка їм не надавалась, колегія суддів зазначає, що спір був розглянутий судом не в повному обсязі, що є порушенням принципу всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та призвело до прийняття незаконних та необґрунтованих рішення та постанови.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутнього представника позивача оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка»задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007 року та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.04.2007 року у справі № 5/164 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Муравйов О.В.

Судді Полянський А.Г.

Фролова Г.М.