ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№ 44/658

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. ( головуючого ),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві касаційну скаргу

Автогаражного кооперативу «Чайка»

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 року

у справі за позовом

Відкритого акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

до

Відкритого акціонерного товариства «Київський меблевий комбінат»

та

Автогаражного кооперативу «Чайка»

про

про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

У грудні 2005 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача ВАТ «Київський меблевий комбінат»про стягнення 186810,32 грн. у зв’язку з розірванням договору від 11.02.2000 року, на виконання якого було здійснено оплату спірної грошової суми.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач уточнив заявлені вимоги та просив стягнути з обох відповідачів солідарно 149810,32 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.03.2006 року другим відповідачем до справи залучено Автогаражний кооператив «Чайка».

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.04.2006 року позов задоволено частково та стягнуто з Автогаражного кооперативу «Чайка»на користь позивача 149810,32 грн., а в позові до ВАТ «Київський меблевий комбінат»відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач Автогаражний кооператив «Чайка»вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення в частині стягненя 77 288,32 грн. скасувати та справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає, що оскаржені судові рішення відповідають вимогам закону, і тому просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Відзив на касаційну скаргу від відповідача ВАТ «Київський меблевий комбінат»до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача Автогаражного кооперативу «Чайка», дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем і відповідачем ВАТ «Київський меблевий комбінат»було укладено договір про співробітництво від 11.01.2000 року , за умовами якого сторони домовилися спільно співпрацювати в області благоустрою території відповідача шляхом будівництва в установленому законом порядку індивідуальних гаражів на 480 місць по вулиці Фрунзе, 82 ( Новокостянтинівська, 1 в Подільському районі м.Києва ).

За п.2.2 зазначеного договору позивач зобов’язався оплатити виконавцю вартість виготовлення проектно-кошторисної документації та оплатити пайовий внесок у сумі 50140 грн. Управлінню економіки Київської державної адміністрації.

Пунктом 3.3 цього договору обумовлено, що після одержання проектно-кошторисної документації ВАТ «Київський меблевий комбінат» зобов’язалося провести повний розрахунок з позивачем за фактичні витрати, пов’язані з виготовленням проектно-кошторисної документації з урахуванням суми пайового внеску шляхом передачі гаражів.

За додатковою угодою від 14.06.2002 року до договору про співробітництво від 11.01.2000 року та до договору підряду на капітальне будівництво від 01.02.2002 року укладеною між сторонами Автогаражний кооператив «Чайка»( правонаступник ВАТ «Київський меблевий комбінат»в частині будівництва та експлуатації гаражів) після завершення будівництва і введення в експлуатацію споруд разом з гаражами зобов’язався передати, а позивач прийняти у власність 10 гаражів.

Згідно акта звірки витрат, пов’язаних з будівництвом гаражів складеного між позивачем і ВАТ «Київський меблевий комбінат»станом на 10.06.2002 року, витрати позивача складали 186810,32 грн.

Листом від 10.09.2003 року № 333 відповідачем ВАТ «Київський меблевий комбінат»було повідомлено позивача про згоду на розірвання договору від 11.01.2000 року та додаткової угоди № 1 від 14.06.2002 року і про одержання позивачем коштів у сумі 186810,32 грн. від АГК «Чайка».

Листом від 10.09.2003 року № 04 відповідач АГК «Чайка»повідомив позивача про згоду на розірвання договору від 11.01.2000 року і додаткової угоди від 14.06.2002 року та повернення коштів у сумі 186810,32 грн. і запропонував укласти відповідачу угоду, якою визначити графік повернення вказаних коштів, та надати первинні документи щодо понесених витрат.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про повернення виконаного за договором у зв’язку з його розірванням за згодою сторін і встановленням такого зобов’язання в момент розірвання угоди.

Відповідно до роз’яснень, викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення ”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Оскаржені судові рішення цим вимогам не відповідають.

Так, судами попередніх інстанцій не було з’ясовано правову природу спірних правовідносин, з урахуванням укладених між сторонами договорів, і правових наслідків, розірвання таких договорів за згодою сторін, та не визначено норм матеріального права, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, і як наслідок не встановлено дійсних прав та обов’язків сторін за заявленим позовом.

Разом з цим, дійшовши висновку про розірвання укладених між сторонами угод за їх згодою, суди не з’ясували обставин, пов’язаних з врегулюванням сторонами наслідків такого припинення зобов’язання на момент його припинення, та не навели цим обставинам правової оцінки з урахуванням фактичної неврегульованості цих наслідків.

У той же час, висновок судів про наявність у відповідача зобов’язання сплатити позивачу спірні грошові кошти у зв’язку з листами зроблений без наведення такому висновку правових підстав і без з’ясування правового змісту зобов’язання відповідача та задоволених грошових вимог.

Водночас, суди не звернули уваги на те, що заявлений позов обґрунтовано як застосуванням наслідків розірвання договору за згодою сторін, так і наявністю у відповідача зобов’язання за цим договором з оплати спірної заборгованості, та не навели правової оцінки таким суперечливим підставам позовних вимог, одночасне застосування яких виключається.

До того ж, судами не було перевірено доводів відповідача щодо необґрунтованості розміру заявлених вимог, і не було наведено обґрунтування та розрахунків розміру стягнутих грошових коштів, з яких виходив суд, задовольняючи такі грошові вимоги.

За таких обставин, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Автогаражного кооперативу «Чайка»задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 року та рішення господарського суду міста Києва від 27.04.2006 року скасувати, і справу № 44/658 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя В.Перепічай

Судді: І.Вовк

Л.Стратієнко

тє