ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 5020-7/011
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"03" березня 2008 р. 12:30                                                                      м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

головуючого - судді Ілюхіної Г.П.,

при секретарі –Дмитренко Т.М.,

за участю представників:

від позивача          –Червинська О.М., начальник юридичного відділу, довіреність № 037/43-1.1 від 09.01.2008;

від відповідача          –не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

За          Ленінської районної державної адміністрації м. Севастополя

адміністративним          (99008, м. Севастополь, майдан Повсталих, 6)

позовом

до відповідача          Закритого акціонерного товариства „Діоніс-Сервіс”

(м. Севастополь, вул. Переяславська, 17)

(99011, м. Севастополь, пр. Нахімова, 5)

про          зобов'язання відповідача звільнити від двох павільйонів територію набережної Корнилова, у головного входу на Приморський бульвар з боку майдану Нахімова, шляхом їх демонтування, -

Обставини справи:

18.01.2008 (вх.№135) Ленінська районна державна адміністрація м. Севастополя звернулась до господарського суду м. Севастополя з адміністративним позовом до Закритого акціонерного товариства „Діоніс-Сервіс” про зобов'язання відповідача звільнити від двох павільйонів територію набережної Корнилова, у головного входу на Приморський бульвар з боку майдану Нахімова, шляхом їх демонтування, з посиланням на статті 2, 16 Закону України „Про місцеві державні адміністрації”, статті 13, 16 Закону України „Про благоустрій населених пунктів”, Правила благоустрою території міста Севастополя, затверджені рішенням сесії Севастопольської міської Ради № 2254 від 10.07.2007, Лист головного архітектора м. Севастополя Солодового В.В. вих.№ 1-4/4121 від 30.10.2007.

Ухвалою від 21.01.2008 відкрито провадження по адміністративній справі, прийнято рішення про призначення підготовчого провадження та проведення попереднього судового засідання з метою всебічного та об’єктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного строку в порядку статті 110 Кодексу адміністративного судочинства України (арк.с.1-2).

Ухвалою суду від 06.02.2007 закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд по адміністративній справі в порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (арк.с.31-33).

Відповідач явку уповноважених представників в попереднє та судове засідання не забезпечив, вимоги ухвал суду від 21.01.2008, 06.02.2008 не виконав, витребуваних документів та доказів, заперечень на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно по юридичній та поштовій адресам (арк.с.44).

Відповідно до частини другої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

При викладених обставинах, враховуючи те, що відповідач викликався в попереднє та судове засідання, зобов’язувався надати необхідні для розгляду справи документи, але в суд не з’явився та не надав витребуваних документів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2006 між Ленінською районною в м. Севастополі Радою, яка діє від імені Севастопольської міської Ради (Орендодавець) та ЗАТ „Діоніс-Сервіс” (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки, яка відноситься до земель житлової та громадської забудови на підставі рішення Ленінської районної в м. Севастополі Ради від 29.09.2006 № 187, та розташована в м. Севастополі в районі майдану Нахімова (вхід на Приморський бульвар), площею 8,0 м2, на якій розташований торговий павільйон, строком на 1 рік, для розміщення малої архітектурної форми –торгового павільйону (№1) для здійснення підприємницької діяльності без права капітального будівництва, з правом здійснення благоустрою (арк.с.47-49).

13.03.2007 Рішенням V сесії Севастопольської міської Ради V скликання „Про Програму комплексної реконструкції-реставрації Приморського бульвару м.Севастополя на 2007-2008 роки” затверджена Програма комплексної реконструкції-реставрації Приморського бульвару м.Севастополя на 2007-2008 роки, згідно з якою встановлено, що всі мережі, комунікації та об’єкти, що створені в результаті виконання Програми „Комплексна реконструкція –реставрації Приморського бульвару” підлягає включенню до складу комунальної власності територіальної громади м. Севастополя з наступною передачею їх на баланс комунальних підприємств (арк.с.50).

10.07.2007 Рішенням VІІ сесії Севастопольської міської Ради V скликання „Про затвердження Правил благоустрою території міста Севастополя” затверджено Правила благоустрою території міста Севастополя (арк.с.51-53).

30.10.2007 листом Головного архітектора міста Севастополя (вих.№ 1-4/4121) на звернення відповідача по включенню до плану реконструкції другої черги Приморського бульвару будівництва двох торгових павільйонів у головного входу в парк з боку пр. Нахімова, повідомлено, що здійснюється реалізація комплексного благоустрою на зазначеному місці та держміськадміністрація вважає недоцільним капітальне будівництво будь-яких об’єктів у головного входу у зв’язку з закінченням строків реконструкції та застарілим наданим проектом, відповідача повідомлено про необхідність до 01.01.2008 звільнити зазначену земельну ділянку (арк.с.6).

06.12.2007 вих.№1-16/1167 позивач повідомив відповідача про закінчення 20.12.2007 строку оренди земельної ділянки, розташованої в районі майдану Нахімова (вхід на Приморський бульвар), яку надано відповідачу для розміщення малої архітектурної форми –торгового павільйону (№2) на підставі договору оренди землі від 20.12.2006 № 81 та про необхідність звільнення території протягом місяця (арк.с.46).

19.12.2007 позивачем на адресу відповідача направлено припис (вих.№6729/36-1.1) про необхідність звільнення території Приморського бульвару від павільйонів у зв’язку з реконструкцією Приморського бульвару та закінченням строку оренди земельної ділянки. Припис отриманий відповідачем 24.12.2007 (арк.с.7).

Повноваження районних в м. Севастополі Рад визначені в рішеннях Севастопольської міської Ради № 1165 від 10.06.2003, № 2027 від 26.05.2004, № 1475 від 13.02.2007, № 2085 від 12.06.2007, зокрема:

-          припинення права користування громадян земельними ділянками (за виключенням наданих для підприємницької діяльності), у випадках, передбачених Земельним кодексом України, в тому числі в судовому порядку;

-          прийняття рішень про звільнення самовільно зайнятих громадянами земельних ділянок, розташованих на території відповідного району та заявлення судових позовів по цьому питанню;

-          обмеження, тимчасова заборона (зупинення) або припинення використання земельної ділянки, наданої по рішенню відповідної районної в місті Севастополі Ради, громадянами у випадку порушення ними вимог Земельного законодавства;

-          прийняття рішень про видачу громадянам державних актів на право власності на земельні ділянки, по яким раніше були прийняті рішення органів влади про передачу земельних ділянок у власність громадян, на підставі технічної документації;

-          передача земельних ділянок в оренду під тимчасове розміщення об'єктів, загальною площею до 19 м2 без права капітального будівництва відповідно до плану розміщення цих об'єктів, затвердженого міською Радою до 5 років;

-          укладення короткочасних договорів оренди землі до 1 року на розміщення та обслуговування зборно-розбірних тимчасових сезонних споруд (атракціони, тири, тимчасові спортивні майданчики та інші зборно-розбірні конструкції) без права капітального будівництва, а також для обслуговування літніх сезонних майданчиків при об’єктах торгівлі (арк.с.58-67).

Спір виник в зв’язку з тим, що відповідач: юридична особа, не звільнив земельну ділянку по закінченню строку дії договору оренди та не звільнив її від двох торгових павільйонів на території набережної Корнилова у головного входу на Приморський бульвар з боку майдану Нахімова, та позивач вважає, що відповідач повинен звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Правовідносини сторін регулюються статтями 13, 19, 41 Конституції України, статтями 3, 9-12, 116, 123, 124, 125, 142, 151, 152, пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, частиною першою статті 26, пунктом 2 статті 77 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, статтями 6, 16 Закону України „Про оренду землі”.

Згідно зі статтями 13, 19, 41 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 3, 9-12, 116, 123, 124, 125, 142, 151, 152, пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

До повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема:

- розпорядження землями територіальної громади міста;

- передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

- надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

- припинення права користування земельними ділянками у випадках, передбачених цим Кодексом;

- прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок;

- підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок із земель державної власності, що проводяться органами виконавчої влади;

- вирішення земельних спорів;

- вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень районних рад у галузі земельних відносин на території району належить, зокрема:

- розпорядження землями на праві спільної власності відповідних територіальних громад;

- підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок із земель державної власності, що проводяться органами виконавчої влади;

- вирішення земельних спорів;

- вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема:

- розпорядження землями територіальних громад;

- передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

- надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

- вирішення земельних спорів;

- вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, зобов'язані до початку проектування погодити із власниками землі і землекористувачами та сільськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України і Верховною Радою України місце розташування об'єкта, розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів, умови проживання населення і охорону довкілля.

Відповідна сільська, селищна, міська рада чи місцева державна адміністрація згідно із своїми повноваженнями розглядає клопотання і в п'ятиденний строк з дня реєстрації направляє його разом з матеріалами, передбаченими частиною п'ятнадцятою цієї статті, на розгляд органів земельних ресурсів, природоохоронних, територіальних органів виконавчої влади з питань лісового господарства і санітарно-епідеміологічних органів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Зазначені органи протягом двох тижнів з дня одержання клопотання надають свої висновки відповідній сільській, селищній, міській раді чи місцевій державній адміністрації, які з урахуванням одержаних висновків протягом десяти днів приймають рішення про погодження місця розташування того об'єкта, під який мають право самостійно вилучати земельну ділянку, або мотивоване рішення про відмову.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

- визнання прав;

- відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

- визнання угоди недійсною;

- визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

- відшкодування заподіяних збитків;

- застосування інших, передбачених законом, способів.

До розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює продаж земель сільськогосподарського призначення, крім земель, переданих у приватну власність, та земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації.

Державні органи приватизації здійснюють розпорядження (крім відчуження земель, на яких розташовані об'єкти, що не підлягають приватизації) землями, на яких розташовані державні, в тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, а також продаж земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації.

Частиною першою статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно статті 77 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Статтями 6, 16 Закону України „Про оренду землі” передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Суд дійшов висновку, що матеріали справи не дають підстав для висновку, що мало місце самовільне зайняття земельної ділянки. В даному випадку самовільне зайняття земельної ділянки відсутнє. У відповідача відпали підстави для знаходження торгових павільйонів на спірній земельній ділянці у зв’язку з закінченням строку договору оренди і належний позивач вправі заявити вимоги про повернення земельної ділянки, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою власнику.

Належним позивачем в установленому законом порядку може бути лише Севастопольська міська Рада або Ленінська районна Рада при належному підтвердженні делегованих повноважень від Севастопольської міської Ради.

Позивач в двохмісячних строк, передбачений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав належних та допустимих доказів порушення його прав і охоронюваних законом інтересів.

У суду відсутні достатні матеріальні та процесуальні підстави для заміни позивача.

Все вищеперелічене дає право для висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статей 70, 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно зі статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 19, 41 Конституції України, статтями 3, 9-12, 116, 123, 124, 125, 142, 151, 152, пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, частиною першою статті 26, пунктом 2 статті 77 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, статтями, 6, 16 Закону України „Про оренду землі”, статтями 70, 71, 72, 94, 122, 128, 150, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

В порядку статті 43 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають право ознайомитися із технічним записом і журналом судового засідання та протягом семи днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо їхньої неповноти або неправильності.

Згідно статті 42 КАС України, журнал судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно після судового засідання і приєднується до справи.

Суддя Г.П. Ілюхіна

Постанову складено та підписано

в порядку частини 3 статті 160 КАС України

11.03.2008 о 16 год. 20 хв.