ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2008 р.

№
2-22/3023-2006 (2-22/14982-05)

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.,

розглянувши
матеріали

касаційної
скарги

Фонду
майна АР Крим

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду від 31.03.2008

у
справі

господарського
суду АР Крим

за
позовом

Фонду
майна АР Крим

до 3-тя особа

СПД
ОСОБА_1 АТ "Енікра"

про

стягнення
650713, 38 грн.,

в
судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: не з'явились,

відповідача: не з'явились,

3-тої
особи: ОСОБА_2
-директор,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням
від 14.12.2007 господарського суду АР Крим позов Фонду майна Автономної
Республіки Крим задоволено частково. З СПД ОСОБА_1 на користь Фонду майна
Автономної Республіки Крим стягнуто 11662 грн. матеріальних збитків, а також
судові витрати. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В частині позовних
вимог акціонерного товариства "Енікра" про стягнення з СПД  ОСОБА_1 110682 грн., вилучення майна з
незаконного володіння суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 та визнання недійсними договорів
купівлі-продажу майна акціонерного товариства "Енікра" у позові відмовлено.
В іншій частині вимог акціонерного товариства "Енікра" - провадження
у справі припинено.

Постановою
від 31.03.08 Севастопольського апеляційного господарського суду вказане вище
рішення залишено без змін.

Не
погоджуючись з судовими рішеннями, Фонд майна АР Крим звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати з
огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також
невірною оцінкою обставин справи, задовольнити позов в повному об'ємі.

АТ
"Енікра" подало до Вищого господарського суду заперечення на
касаційну скаргу, в яких просить скасувати судові рішення, позов залишити без
розгляду.

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду
справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при
винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу
задовольнити частково.

Як
було встановлено місцевими господарськими судами, які приймали рішення у даній
справі, відповідно до умов договору оренди нежилого приміщення від 01 березня
2002 року, укладеного між АТ "Енікра" та СПД ОСОБА_1, останнім
прийнято у строкове платне  користування
будівлі та споруди загальною вартістю 947258 грн.

Вказаний  договір було укладено для збереження майна на
підприємстві, яке не працює, за умов, що СПД ОСОБА_1 буде зберігати та
здійснювати охорону заводу за рахунок власних
коштів.

Судами з'ясовано, АТ "Енікра"
дозволило відповідачу здійснити знесення
об'єктів під літерами „Б”, „Ц”, „Ч”, „Е”. Однак, після дозволу знесення
вказаних об'єктів, відповідач припинив сплату орендних платежів та, крім того,
почав зносити інші  об'єкти, щодо яких
дозволу отримано не було.

Ухвалою
Севастопольського апеляційного господарського суду у справі № 2-19/1958-2003
від 18 квітня 2003 року прийнято постанову про здійснення двосторонньої
реституції, якою зобов'язано ОСОБА_1 за актом прийому-передачі повернути майно,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим проведено обстеження будівель
та споруд, які підлягають поверненню Фонду майна Автономної Республіки Крим,
під час якого виявлена відсутність об'єктів на загальну суму 650 713,38 грн.

Вказані
вище обставини стали підставою для звернення Фонду майна АР Крим з позовом у
даній справі.

Приймаючи
оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що постановою
від 20 березня 2003 року Севастопольського апеляційного господарського суду у
справі № 2-19/1958-2003 договір оренди від 01 березня 2002 року, укладений між
акціонерним товариством „Енікра” та СПД ОСОБА_1,  визнано недійсним на майбутнє, зобов'язано
останнього повернути АТ "Енікра"
майно, яке раніше ним було отримано за договором  оренди від 01 березня 2003 року.

При
розгляді вказаної вище справи судом встановлено, що АТ "Енікра" не є
власником майна, а тому останнє підлягає поверненню за актом прийму-передачі
належному власнику - Фонду майна Автономної Республіки Крим. Крім того, в
постанові зазначено, що  спірне майно
відповідачем у повному обсязі не повернуто у зв'язку з його знесенням на
підставі домовленості з третьою особою під час укладення договору оренди від 01
березня 2003 року, повернуто лише частину об'єктів, що входили до складу
цілісного майнового  комплексу, що
підтверджує акт прийому-передачі від 04 жовтня
2005 року.

З
огляду на вказане вище суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку,
що знесення  об'єктів „Е” і „Ч” було
здійснено з відома третьої особи, яка на той час вважалась належним
орендодавцем цього майна, внаслідок чого, дії відповідача можна вважати
правомірними, і збитки за знесення відповідних об'єктів відповідач
відшкодовувати не повинен, у зв'язку з чим останній повинен відшкодувати
вартість об'єктів за літерами: „Д”, „Н”, „О”, „С”, насос № 5, які було
неправомірно знесено.

В той
же час, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає помилковим
визначення судами суми відшкодування, виходячи з вартості будівель та споруд,
визначеної в договорі оренди від 01.03.2002 року, оскільки в даному випадку
судами безпідставно не застосовано
постанову КМУ від 22.01.1996 року № 116 "Про затвердження Порядку
визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування)
матеріальних цінностей, згідно з п. 2 якої розмір збитків від розкрадання
нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається за балансовою
вартістю цих цінностей (з вирахуванням амортизаційних відрахувань), але не
нижче 50 % від балансової вартості на момент встановлення такого факту з
урахуванням індексів інфляції, які щомісячно визначає Мінстат, відповідного
розміру податку на додану вартість та розміру акцизного збору за визначеним
вказаним порядком формулою.

При
цьому колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні вимог АТ
"Енікра" про стягнення збитків за пошкоджене майно за мотивом не
надання останнім будь-яких документів, які б свідчили про володіння ним на
законних підставах об'єктами та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (у теперішній
час -АДРЕСА_3).

В
частині вимог про визнання недійсними актів обстеження місцевим господарським
судом правомірно припинено провадження на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України,
оскільки вказані акти не є такими, що породжують або зачіпають відповідні
права, обов'язки та охоронювані законом інтереси учасників процесу.

Також
обгрунтованим вбачається висновок судів щодо відмови в задоволенні вимог АТ
"Енікра" щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна під
літ. "С-6", "С-7", оскільки товариством не надано доказів
введення його відповідачем в оману під час їх укладення.

З
огляду на вказане судові рішення підлягають скасуванню, а справа -направленню
на новий розгляд в частині стягнення з СПД ОСОБА_1 матеріальних збитків.

При
новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини
справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її
розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні
відносини.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11111 ГПК України, Вищий
господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну скаргу
задовольнити частково.

Рішення
від 14.12.07 господарського суду АР Крим та постанову від 31.03.08
Севастопольського апеляційного господарського суду у справі № 2-22/3023-2006
скасувати в частині стягнення з СПД ОСОБА_1 матеріальних збитків.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

В
решті судові рішення залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.