ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 р.

№ 42/380

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ”КАМСИТ” на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 листопада 2007 року у справі № 42/380 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ”КАМСИТ” до Відкритого акціонерного товариства ”Торгівельно –фінансовий банк ”Контракт” про відшкодування збитків, -

Встановив:

У липні 2007 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ”КАМСИТ” звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства ”Торгівельно –фінансовий банк ”Контракт” про відшкодування збитків у розмірі 166679,27 грн. посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором уступки права вимоги від 25 березня 2004 року та відшкодування судових витрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25 вересня 2007 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 листопада 2007 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати прийняті у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити прийняті у справі судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи відхилено за відсутності підстав для його задоволення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення проти них, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доповідач: Гончарук П.А.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 25 березня 2004 р. між позивачем та ВАТ Акціонерний комерційний банк розвитку малого та середнього бізнесу ”Антарес”, правонаступником якого є відповідач, укладено договір уступки права вимоги від 25 березня 2004 р., згідно з яким відповідач зобов'язався за 1251064,10 грн. передати позивачу право вимоги до Сільськогосподарського ТОВ "Кам'яногірське" за договором кредитної лінії № 18/03 від 11 квітня 2003 р.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо передачі новому кредитору документів, які підтверджують право вимоги, рішенням господарського суду м. Києва від 28 лютого 2006 р. у справі № 32/592 договір про уступку права вимоги від 25 березня 2004 р. між сторонами по справі було розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивача 1251064,10 грн. оплати за уступку права вимоги та суму судових витрат.

18 березня 2004 р. між сторонами справи було укладено кредитний договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 106/04, згідно з яким відповідач зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 3500000 грн. під 18 % річних.

Згідно п. 2.3 даного кредитного договору кредит надається із наступним цільовим призначенням: поповнення обігових коштів, розрахунки з контрагентами та постачальниками сировини та матеріалів.

За період з 29 березня до 31 грудня 2004 р. позивачем було сплачено на користь відповідача 166679,27 грн. в рахунок сплати процентів за користування кредитом.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 166679,27 грн. процентів за користування кредитом, у зв’язку з невиконанням договору уступки права вимоги від 25 березня 2004 р.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що позивачем не доведена наявність причинного зв'язку між неправомірною бездіяльністю відповідача щодо невиконання ним зобов'язань за договором уступки права вимоги та понесеними ним витратами по сплаті процентів за кредитом, доказів понесення позивачем інших збитків у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання уступити право вимоги суду не надано, кошти за кредитним договором були передані відповідачем позивачу без обмеження можливості їх використання, дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та залишив рішення суду першої інстанції про відмову у позові без змін.

Дані висновки апеляційного суду є законними, відповідають нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, а доводи касаційної скарги його не спростовують, а тому підстав для зміни або скасування постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ”КАМСИТ” залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 листопада 2007 року у справі № 42/380 –без змін.

Головуючий           Перепічай В.С.

Судді Вовк І.В.

Гончарук П.А.