ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2008 р.

Справа № 20-26-3/251-07-6756

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Гладишевої Т.Я., Лавренюк О.Т.,

при секретарі судового засідання Іоффе С.Б.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 25.03.2008 р.

від прокуратури: Лянна О.А., посвідчення №98 від 04.11.1998р.;

від позивача: Недашківський А.В., довіреність №01/01-29-07 від 09.01.2008р.

від відповідача: не з’явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю за участю іноземного інвестора „Ніколь”

на рішення господарського суду Одеської області

від 04 лютого 2008р.

по справі № 20-26-3/251-07-6756

за позовом: Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Ізмаїльської районної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю за участю іноземного інвестора „Ніколь”

про розірвання договору оренди та стягнення 37340,28 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ст. 4-4 Господарського процесуального Кодексу здійснювалась повна фіксація судового процесу.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.02.2008р. по справі №20-26-3/251-07-6756 (суддя Щавинська Ю.М.) частково задоволено позов Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Ізмаїльської районної державної адміністрації до ТОВзУІІ „Ніколь” про розірвання договору оренди та стягнення 37340,28 грн.: стягнуто з відповідача на користь позивача 27807,50 грн. основного боргу, в т. ч. 5886,50 грн. –орендна плата та 21921 грн. –вартість орендованого майна, та стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України державне мито за подання позову у розмірі 78,07 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 87,91 грн., в частині розірвання договору оренди №6 від 11.06.1998р., укладеного між Ізмаїльською районною державною адміністрацією та ТОВзУІІ „Ніколь” провадження у справі припинено, в решті позову відмовлено, з посиланням на те, що: 1) задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення орендної плати з урахуванням строку позовної давності у визнаному відповідачем розмірі, що складає 5886,50 грн., відповідно до умов п.п. 3.1 та 5.2 договору оренди об’єктів в/г №113 від 11.06.1998р. та ст. 762 Цивільного кодексу України, ст. ст. 18, 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, з врахуванням ст. ст. 257, 261 та 267 Цивільного кодексу України, оскільки відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності, а Ізмаїльською міжрайонною прокуратурою не надано належних доказів пропуску строку позовної давності; 2) враховуючи, що факт несплати орендарем орендної плати, починаючи з укладання договору оренди, тобто протягом майже 10 років, з достовірністю встановлений судом та сторонами не заперечується, суд доходить висновку про правомірність здійснення Ізмаїльською райдержадміністрацією відмови від договору, передбаченої ст. 782 Цивільного кодексу України, таким чином, оскільки з моменту вручення зазначеної відмови наймачу –ТОВзУІІ „Ніколь”, що мало місце у судовому засідання від 21.01.2008р. та зафіксовано в протоколі судового засідання, договір оренди від 11.06.1998р. згідно зі ст. 782 ЦК України, є розірваним, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню у зв’язку з відсутністю предмету спору; 3) відповідно до звіту про експертну оцінку групи інвентарних об’єктів військового містечка №113 в с. Озерне Ізмаїльського району з метою визначення орендної плати, вартість переданого майна складає 21921 грн., за п. 2 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендар зобов’язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню, як вбачається з протоколу №1 засідання комісії щодо інвентаризації військового містечка №113 у с. Озерне Ізмаїльського району, майно, передане відповідачу, а саме: корпус №1, корпус №2, корпус №3, приміщення трансформаційної підстанції, котельна, надвірний туалет на 12 місць (південь), надвірний туалет на 12 місць (північ) та інші споруди відсутні, відповідно до п. 1 ст. 785, ст. 779 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, у разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків, тобто вартості втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначеної відповідно до вимог законодавства (ч. 1 ст. 225 Цивільного кодексу України), а тому підлягає задоволенню позовна вимога щодо стягнення з відповідача вартості орендованого майна у розмірі 21921 грн..

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося ТОВ з УІІ „Ніколь”, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 04.02.2008р. частково і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з ТОВ з УІІ „Ніколь” вартості орендованого майна військового містечка №113 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області на суму 21921 грн.; в частині розірвання договору оренди №6 від 11.06.1998р. –залишити без розгляду; в частині стягнення з відповідача орендної плати в сумі 5886,50 грн. –рішення залишити без змін, мотивуючи це тим, що: 1) господарським судом першої інстанції при прийнятті рішення не прийнято до уваги докази, які були надані відповідачем, з яких вбачається, що усі передані в оренду об’єкти, знаходилися в непридатному до експлуатації стані, що підтверджується п. 7.1 договору, звітом про експертну оцінку інвентарних об’єктів військового містечка №113 в с. Озерне з метою призначення орендної плати від 20.04.1998р., не зважаючи на те, що відповідач неодноразово звертався до позивача з клопотаннями про узгодження кошторисної документації на ремонтні та будівельні роботи, жодного разу відповіді на вказані клопотання не надходили, що відповідно до п. 2 ст. 779 Цивільного кодексу України виключає вину орендаря за зношення будівель, а навпаки підтверджує упущення орендодавця; 2) припинивши провадження у справі в частині розірвання договору оренди, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що вручення представником позивача представнику відповідача повідомлення про розірвання договору оренди є правомірним, а договір оренди є розірваним, з таким висновком суду відповідач не може погодитися, оскільки відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна, або розірвання договору вчинюються в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено законом або договором, а в п. 10.3 договору оренди передбачено, що зміна або розірвання договору можуть мати місце за згодою сторін, крім того на протязі дії договору відповідач не отримував жодного разу від позивача пропозицій щодо розірвання договору оренди.

24.03.2008р. до Одеського апеляційного господарського суду від Ізмаїльської районної державної адміністрації надійшли заперечення на апеляційну скаргу ТОВзУІІ „Ніколь”, в яких позивач просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ТОВзУІІ „Ніколь”, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на таке.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду встановила, що відповідно до Розпорядження Одеської обласної державної адміністрації №80/А-98 від 06.02.1998р. „Про прийом майна військових містечок до сфери управління обласної державної адміністрації” прийнято майно військових містечок (в тому числі №113 с. Озерне Ізмаїльського району) до сфери управління обласної державної адміністрації та делеговано повноваження управління майном військового містечка №113 с. Озерне Ізмаїльського району Ізмаїльській районній державній адміністрації.

Розпорядженням голови Ізмаїльської районної державної адміністрації „Про створення комісії по проведенню інвентаризації майна військового містечка №113 (с. Озерне) №49/А-98 від 07.02.1998р. на виконання вищевказаного розпорядження Одеської обласної адміністрації створено комісію для проведення інвентаризації майна військового містечка №113 (с. Озерне), яка в строк до 15.03.1998р. повинна була підготувати акт інвентаризації вказаного майна.

Представниками керівництва військової частини та Одеської обласної державної адміністрації 01.03.1998р. складено акт передачі державного майна військового містечка №113 с. Озерне Ізмаїльського району, що перебуває у державній власності, до сфери управління Одеської обласної державної адміністрації згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.12.1997р. №750-р станом на 01.03.1998р., відповідно до якого вартість майнового комплексу названого військового містечка (основних фондів –будівель та споруд)становить 21,9 тис. грн..

Відповідно до звіту про експертну оцінку групи інвентарних об’єктів військового містечка №113 в с. Озерне з метою призначення орендної плати від 20.04.1998р. вартість майнового комплексу названого військового містечка становить 21921 грн..

Розпорядженням в.о. голови Ізмаїльської районної державної адміністрації „Про порядок укладення договору оренди на майно військового містечка №113 в с. Озерне” від 08.06.1998р. №132/А-98 дозволено укладення договору на оренду майна військового містечка №113 СП ТОВ „Ніколь” на 25 років без придбання патенту на право оренди майна.

11.06.1998р. між Ізмаїльською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВзУІІ „Ніколь” укладено договір №6 на оренду об’єктів військового містечка № 113, відповідно до якого орендодавець, у відповідності з розпорядженням райдержадміністрації від 06.02.1998р. № 80/4-98 „Про прийняття військових містечок у сферу управління обласної державної адміністрації”, передав, а орендар прийняв у строкове платне користування строком на 25 років групу інвентарних об’єктів військового містечка №113 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, загальна вартість майна становить 21921 грн. без ПДВ.

Відповідно до акту прийому-передачі Ізмаїльська районна державна адміністрація передала, а ТОВзУІІ „Ніколь” прийняла: будівлі та споруди згідно опису №1; інженерні мережі, обладнання та об’єкти благоустрою згідно опису №2; земельну ділянку площею 10,8 га та технічну документацію згідно опису №3.

Пунктом 2.1 договору оренди об’єктів вм № 113 встановлено, що вступ орендатора у володіння та користування наступає одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного в розділі І майна.

Згідно з п.3.1 договору орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України №786, та складає 91 грн. 34 коп. без урахування ПДВ, перераховується орендарем на рахунок орендодавця на протязі 10 банківських днів після закінчення місяця. Пунктом 5.2 вищевказаного договору оренди передбачено обов’язок орендаря своєчасно та в повному обсязі перераховувати орендну плату.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст. 526 Цивільного кодексу України, за якою зобов’язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Аналогічні положення містить й ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата –це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Викладене цілком кореспондується зі ст.ст. 18, 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач –ТОВзУІІ „Ніколь” під час дії договору оренди не сплачувало орендну плату, про що свідчить довідка фінансового управління Ізмаїльської районної державної адміністрації від 14.05.2007р. №1-68/133.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів в розумінні ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували б оплату відповідачем орендних платежів.

Проте, позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за період з 1998 року по серпень 2007 року у розмірі 15419,28 грн. підлягає частковому задоволенню, оскільки ТОВзУІІ „Ніколь” заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення орендної плати з урахуванням строку позовної давності у визнаному відповідачем розмірі, що складає 5886,50 грн., оскільки Ізмаїльською міжрайонною прокуратурою не надано належних доказів пропуску строку позовної давності.

Створення Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області лише 04.12.2006 року, в якості підстави для поновлення строку, господарським судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги з урахуванням факту її створення на базі іншої прокуратури, крім того позивач Ізмаїльська районна державна адміністрація не була позбавлена права, на протязі всього строку звернутися до суду із відповідним позовом.

Ізмаїльським міжрайонним прокурором також заявлена позовна вимога щодо розірвання договору оренди, проте під час розгляду справи Ізмаїльська районна державна адміністрація надіслала на адресу ТОВзУІІ „Ніколь” лист про відмову в односторонньому порядку від договору на підставі ст. 782 Цивільного кодексу України..

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Враховуючи той факт, що відповідач не сплачував орендної плати, починаючи з укладання договору оренди, вказаний факт встановлений господарським судом та сторонами не заперечується, господарський суд першої інстанції цілком вірно дійшов до висновку про правомірність здійснення Ізмаїльською райдержадміністрацією відмови від договору, передбаченої ст. 782 Цивільного кодексу України, а отже договір є розірваним та провадження у справі в цій частині позовних вимог правомірно припинено у зв’язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ізмаїльський міжрайонний прокурор у позові просив господарський суд стягнути з ТОВзУІІ „Ніколь” вартість майна, переданого в оренду, в сумі 21921 грн., оскільки орендарем не збережено майно військового містечка №113 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області.

Звітом про експертну оцінку групи інвентарних об’єктів військового містечка №113 в с. Озерне Ізмаїльського району з метою визначення орендної плати встановлено, що вартість переданого майна названого військового містечка складає 21921 грн..

Частинами 3 та 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендар зобов’язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Відповідно до п. 2 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендар зобов’язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

З метою аналізу стану збереження та використання державного майна військових містечок, які знаходяться на території Ізмаїльського району, комісія Ізмаїльської райдержадміністрації провела виїзне засідання зі складанням протоколу інвентаризації та акту інвентаризації військового містечка №113 в с. Озерне Ізмаїльського району.

Як вбачається з протоколу №1 засідання комісії щодо інвентаризації військового містечка № 113 у с. Озерне Ізмаїльського району, майно, передане відповідачу, а саме: корпус №1, корпус №2, корпус №3, приміщення трансформаційної підстанції, котельна, надвірний туалет на 12 місць (південь), надвірний туалет на 12 місць (північ) та інші споруди відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно зі ст. 779 Цивільного кодексу України наймач зобов’язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини.

У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків, тобто вартості втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначеної відповідно до вимог законодавства (ч. 2 ст. 779 Цивільного кодексу України)

Посилання відповідача на пропуск позивачем по даним вимогам строку позовної давності судом до уваги не приймаються з урахуванням положень ст.786 Цивільного кодексу України, відповідно до якої перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем, яке згідно до ст.795 Цивільного кодексу України оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Не приймається також до уваги колегії суддів Одеського апеляційного господарського суду твердження відповідача про те, що він неодноразово звертався до позивача з клопотаннями про узгодження кошторисної документації на ремонтні та будівельні роботи, що відповідно до п. 2 ст. 779 Цивільного кодексу України виключає вину орендаря за зношення будівель, а навпаки підтверджує упущення орендодавця, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про надсилання на адресу Ізмаїльської районної державної адміністрації листів ТОВзУІІ „Ніколь” про узгодження проектно-кошторисної документації та повідомлень про неможливість утримувати орендоване майно у належному стані.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, оскільки воно відповідає нормам чинного законодавства та обставинам справи, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 04.02.2007р. по справі №20-26-3/251-07-6756 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                               Я.Ф. Савицький

Суддя:                                                                        Т.Я. Гладишева

Суддя:                                                   О.Т. Лавренюк