ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 р.

№ 21/62-07

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Глос О.І.,

Муравйова О.В.,

розглянувши касаційну скаргу

ТОВ "Семекстрейд-Іст"

на постанову

від 20.12.2007

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Дніпропетровської області № 21/62-07

за позовом

ТОВ "Інтер Саєнс"

до

ТОВ "Семекстрейд-Іст"

про

та зустрічним позовом

до

про

стягнення 107360,20 грн.

ТОВ "Семекстрейд-Іст"

ТОВ "Інтер Саєнс"

зобов’язання здійснити поставку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2007 у справі № 21/62-07 (суддя Алмазова І.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 (колегія суддів у складі головуючого судді Кузнецової І.Л., суддів Чимбар Л.О., Верхогляд Т.А.), задоволені первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Саєнс" (далі –позивач), уточнені ним в процесі розгляду спору, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Семекстрейд-Іст" (далі –відповідач) про стягнення за договором поставки від 27.03.2006 83475 грн. боргу, 5246,14 грн. інфляційних, 3653,45 грн. річних та 7009,51 грн. пені, в задоволенні зустрічних позовних вимог про зобов’язання позивача здійснити поставку Метіоніну Д в кількості 800 кг відмовлено.

Рішення та постанова у справі мотивовані тим, що відповідач свої зобов'язання виконав не у повному обсязі, розмір його заборгованості становить 83475 грн. і визнаний відповідачем, а його відповідальність за несвоєчасне виконання зобов’язань передбачена положеннями укладеного між сторонами у справі договору, в т.ч. сплата річних в розмірі 7%, що не суперечать чинному законодавству, зокрема, статті 625 Цивільного кодексу України.

Зустрічний позов залишений без задоволення з тих підстав, що зазначення кількості товару (1000 кг) в специфікації № 18 до договору поставки є технічною помилкою (опискою), виходячи із зазначеної у специфікації ціни за 1 кг (19,50 грн.) та загальної вартості партії продукції (3900 грн.), отже, дійсна кількість продукції, що підлягала поставці, становить 200 кг, чим спростовуються доводи відповідача про недопоставку йому 800 кг продукції за договором.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням та постановою у справі, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати в частині стягнення 3653,45 грн. річних та відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог, вважаючи, що стягнення річних в розмірі 7 % суперечить чинному законодавству України, а висновок судів попередніх інстанцій щодо кількості Метіоніну Д, яка підлягала поставці за специфікацією № 18, є безпідставним.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, як необґрунтовану, а рішення та постанову у справі –без змін, як такі, що відповідають вимогам чинного матеріального та процесуального законодавства.

27.03.2008 на адресу Вищого господарського суду України надійшло клопотання ТОВ "Семекстрейд-Іст" (вх. № 1961) про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість його представникам бути присутніми у судовому засіданні 27.03.2008, разом з тим, в тексті клопотання зазначено, що в разі відсутності можливості відкласти розгляд справи на іншу дату, заявник не заперечує проти розгляду справи у відсутності його представника.

Колегія суддів дійшла висновку щодо можливості розгляду касаційної скарги ТОВ "Семекстрейд-Іст" за відсутності його представника, адже, відповідно до ухвали касаційної інстанції від 18.02.2008 явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, а, крім того, ухвалою від 13.03.2008 розгляд касаційної скарги вже відкладався.

Відповідно до розпорядження заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 27.03.2008 № 02-12.2/112, у зв’язку з відпусткою судді Бакуліної С.В., відповідно до ст. ст. 41, 42 Закону України "Про судоустрій України", розгляд справи здійснено колегію суддів у складі головуючого судді Грейц К.В., суддів Глос О.І., Муравйова О.В.

Представник позивача своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції також не скористався.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 27.03.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Саєнс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Семекстрейд-Іст" (покупець) укладено договір поставки № ИС01-27.03.06, за умовами якого постачальник зобов’язується передати у власність покупця товар найменуванням, кількістю, якістю, ціною та загальною вартістю, визначеною в специфікаціях, які є невід’ємною частиною договору.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що оплата товару покупцем виконується на умовах, вказаних в специфікаціях до даного договору, підставою для сплати є рахунки-фактури, перерахування грошових коштів виконується шляхом безготівкового розрахунку.

Так, специфікаціями № 27 від 01.09.2006, № 28 від 11.09.2006, № 31 від 16.10.2006, № 32 від 24.10.2006, № 33 від 08.11.2006 визначено перелік продукції, її кількість, ціни, вартість та встановлено термін оплати –протягом 30 банківських днів з моменту поставки товару на склад покупця.

Судами також встановлено, що на виконання положень цього договору і зазначених специфікацій, позивач здійснив поставку відповідачеві товару (продукцію біологічного призначення) на загальну суму 609914,84 грн., що підтверджено видатковими накладними та довіреностями, натомість відповідач за поставлений товар розрахувався частково, в сумі 526439,84 грн. і на час подання позову його заборгованість склала 83475 грн., що не заперечується відповідачем, отже, позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі 83475 грн. задоволені обґрунтовано.

Відповідно п. 8.3 даного договору у випадку прострочення оплати покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1% від суми несвоєчасно перерахованих коштів за кожен день прострочення, але не більше 10% від простроченої суми. Крім того, положеннями цього пункту договору встановлено, що у випадку прострочення виконання грошового зобов’язання покупець має заплатити постачальнику 7% річних за весь період прострочення.

Відповідно п. 6. ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, отже, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо стягнення передбаченого пунктом 8.3 договору пені за період за 17.10.2006 по 18.04.2007 в сумі 7009,51 грн., виходячи з фактичних порушень строку оплати за кожною із специфікацій до договору та обмеження розміру пені згідно Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" подвійною обліковою ставкою НБУ, і судові акти в цій частині не є предметом касаційного оскарження.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, пунктом 8.3 договору встановлений інший розмір річних, тобто, не 3%, а 7%, отже, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визначили до стягнення з відповідача на користь позивача за весь період прострочення 7% річних, що становить 3653,45 грн., а також задовольнили позовні вимоги в частині нарахування на суму боргу встановленого індексу інфляції за цей період в сумі 5246,14 грн.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що передбачені положеннями статті 625 ЦК України річні є не штрафними санкціями, тобто, пенею за прострочення виконання грошового зобов’язання, як вважає відповідач, а фактично є платою за безпідставне користування чужими грошовими коштами, отже, посилання скаржника на те, що 7 % річних є штрафними санкціями і не підлягають стягненню в зазначеному розмірі, ґрунтується на довільному тлумаченні чинного законодавства та не заслуговують на увагу.

Колегія суддів погоджується і з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Так, відповідач, обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги, наполягає на тому, що згідно специфікації № 18 від 19.06.2006 до договору поставки №ИС01-27.03.06 від 27.03.2006 постачальник зобов’язався поставити замовнику продукцію –Метіонін Д - в кількості 1000 кг на загальну суму 3900 грн., проте, фактично поставка цього товару здійснена у кількості 200 кг з зазначенням вартості товару 3900 грн. та сплачена 17.08.2006 платіжним дорученням № 81 в повному обсязі.

Втім, таке твердження відповідача обґрунтовано визнано судами безпідставним, оскільки, як в самій специфікації № 18, так і в наступних специфікаціях № 19, 20, 21, ціна за 1 кг Метіоніну Д визначена в розмірі 16,25 грн. без ПДВ та 19,50 грн. з ПДВ. Отже, при вартості 1 кг продукції в сумі 19,50 грн. (з ПДВ) та одночасному зазначенні в специфікації № 18 вартості всієї партії –3900 грн. (з ПДВ), розмір партії товару може дорівнювати тільки 200 кг, що свідчить про технічну помилку (описку) в зазначенні кількості товару в цій специфікації.

Наведене свідчить про те, що під час прийняття рішення та постанови у справі, суди попередніх інстанцій не припустились порушення або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже підстави для їх скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 у справі господарського суду Дніпропетровської області № 21/62-07 залишити без змін.

Касаційну скаргу ТОВ "Семекстрейд-Іст" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                               К.В.Грейц

Судді           О.І.Глос

О.В.Муравйов