СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.02.08                                                                                 Справа № 18/301ад.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом держав?ної інспекції з контролю за цінами в Луганській області, м. Луганськ

до державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод», м. Попасна Луганської області

про стягнення 6968,37 грн.

за участю представників:

від позивача:           Карасьова О.С. за дов. від 14.01.2008;

від відповідача:           не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача економічних санкцій в сумі 6968,37 грн. за рішенням від 26.04.2007 № 75, яке винесено позивачем в зв’язку з порушенням відповідачем законодавства про ціни та ціноутворення.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на необґрунтованість рішення позивача від 26.04.2007 № 75, яким на нього накладено економічні санкції.

Позивач у судовому порядку оспорив рішення позивача від 26.04.2007 № 75, яким на нього накладено вказані економічні санкції.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2007 р. відповідачем у межах своїх повноважень була здійснена перевірка дотримання позивачем державної дисципліни цін при встановленні, формуванні та застосуванні тарифів на послуги з теплопостачання за період: з 01.08.2006 по 01.03.2007.

Перевірка проводилася на вимогу транспортної прокуратури.

В ході перевірки позивачем було встановлено, що відповідач протиправно, передчасно застосував підвищені тарифи на послуги з теплопостачання у супереч положенням п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»та ст.12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», якими встановлено, що рішення нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення.

Відповідач зазначив, що підвищені тарифи позивачу слід було застосовувати не з 27.11.2006, а з 30.11.2006 (з дати їх опублікування).

Вказані порушення відображені в акті позивача від 17.04.2007 № 02307, який відповідач підписувати відмовився.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення»у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної суми виручки у дохід державного бюджету зі штрафом 200 відсотків.

На підставі ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення»за результатами перевірки 26.04.2007 позивачем прийнято рішення № 75, яким за вказане порушення на відповідача накладено економічну санкцію у вигляді вилучення до Державного бюджету України необґрунтовано одержаної виручки в сумі 2322,79 грн. та накладено штраф в сумі 4645,58 грн. (200 відсотків необґрунтовано одержаної суми виручки). Всього 6968,37 грн.

Вказане рішення і претензія про сплату економічних санкцій в сумі 6968,37 грн. були надіслані відповідачу 28.04.2007 рекомендованим листом, що підтверджується повідомленням пошти про вручення поштового відправлення.

Відповідач в добровільному порядку суму економічних санкцій не сплатив.

Рішення позивача від 26.04.2007 № 75 про накладення економічних санкцій, відповідач оспорив в господарському суді.

Постановою господарського від 14.09.2007 по справі № 18/393н-ад, яка набрала законної сили, відповідачу відмовлено у позові про визнання незаконним та скасування рішення позивача від 26.04.2007 № 75 про застосування економічних санкцій, яким до позивача застосовані санкції в сумі 6968,37 грн.

Вказаною постановою суду встановлено, що рішення позивача від 26.04.2007 № 75 про застосування економічних санкцій є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, економічні санкції в сумі 6968,37 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

В зв’язку з тим, що позивач не сплачував державне мито, так як він звільнений від його сплати, а також в зв’язку з ненаданням сторонами суду свідчень та доказів наявності у них витрат, пов’язаних з розглядом справи, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 158-163, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод», м. Попасна Луганської області, вул. Залізнична, 1, ідентифікаційний код 09585574, на користь Державного бюджету України економічні санкції за порушення законодавства про ціни та ціноутворення в сумі 6968,37 грн.; одержувач коштів: відділення державного казначейства Попаснянського району Луганської області, ідентифікаційний код 24046604, п/р 0259 в ГУДКУ в Луганській області, МФО 804013, код платежу 21081100.

26 лютого 2008 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Постанова, оформлена відповідно до ст. 163 КАСУ, підписана 03 березня 2008 р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подана сторонами протягом 10 днів з 03 березня 2008 р. до Донецького апеляційного адміністративного суду через господарський суд Луганської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                      В.В. Корнієнко