ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.02.08р.

Справа № 8/360-07

Господарський суд Дніпропетровської області у складі суддів: Дубінін І.Ю. (головуючий), Подобєд І.М., Чередко А.Є., розглянувши матеріали справи № 8/360-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Фрегат" (м. Харків)

до Відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг)

про                    стягнення 182 969,17 грн.

Представники:

від позивача:          не з'явився

від відповідача:          Опанасенко І.Ю. - представник (дов. № 03/01 від 02.01.08р.)

Суть спору:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення з останнього 182 969,17 грн., які складаються з суми матеріальних збитків 132 969,17 грн. у вигляді втраченої вигоди та понесених витрат, а також 50 000,00 грн. моральної шкоди.

Позов обгрунтовано наступним:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.-16.12.02 р. по справі № 8/587 з відповідача на користь позивача було стягнуто 300 000,00 грн. боргу, 1 700,00 грн. витрат на держмито, 118,00 грн. судових витрат, які відповідач до теперішнього часу не сплатив. Позивачем були понесені витрати на відрядження до суду та заробітну плату працівників в сумі 2969,17 грн. Крім того, внаслідок неотримання грошових коштів від відповідача, які позивач розраховував використати у якості внеску за договором про сумісну діяльність від 12.08.03 р. з ПСП "Агрофірма "Прогрес", позивачем не було отримано очікуваного доходу в сумі 100 000,00 грн. та сплачених за вказаним договором штрафні санкції в сумі 30 000,00 грн. Вказаними діями відповідача позивачу була також спричинена моральна шкода в сумі 50 000,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем не доведено протиправність дій відповідача та наявність прямого причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача. Витратами позивача є ті витрати, які неможливо прямо віднести до витрат, пов'язаних з даною справою. Судова справа розглядалась за ініціативою позивача і він повинен був передбачити подальші наслідки і свої, і відповідача. Крім того, відсутня упущена вигода. Позивачем не доведено, що неотриманий прибуток пов'язаний саме з невиконанням рішення суду № 8/587 від 06.12.02 р. господарського суду Дніпропетровської області. Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області неодноразово порушувались провадження у справі про банкрутство та одночасно вводився мораторій на задоволення вимог кредиторів, що не давало можливості виконувати рішення судів. 26.10.06 р. господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №Б 15/211-06 про банкрутство ВАТ «ЦГЗК». Позивачем не доведена моральна шкода, яка завдана відповідачем, оскільки відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Приниженням ділової репутації позивача відповідачем не може служити невиконання позивачем зобов'язань перед ПП Агрофірма «Прогрес»по договору від 12.08.03 р. про сумісну діяльність та фінансування, оскільки позивач не довів, що невиконання рішення господарського суду відповідачем являється єдиним джерелом фінансування позивача і позивач укладав договір з ПП Агрофірма «Прогрес»розраховуючи на неотримані кошти.

Ухвалою господарського суду від 26.11.07 р. справу було прийнято до розгляду колегією суддів.

Ухвалою голови господарського суду від 14.01.08 р. строк вирішення спору по справі був продовжений по 28.02.08 р.

По справі оголошувалась перерва з 14.01.08 р. по 06.02.08 р.

В судове засідання 13.04.07 р. відповідач не з'явився, причин свого нез'явлення суду не повідомив.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, оскільки останній був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.-16.12.02 р. по справі № 8/587 з відповідача на користь позивача було стягнуто 300 000,00 грн. боргу, 1 700,00 грн. витрат на держмито, 118,00 грн. судових витрат.

Вказане рішення набрало законної сили.

Станом на момент розгляду справи доказів виконання вказаного рішення відповідачем суду не надано.

З 12.04.02 р. і по теперішній час відповідач безперервно знаходиться в процедурах банкрутства по справах №№ Б24/56/02, Б24/10/03, Б26/6/04, Б26/70/04 та Б15/211-06.

Станом на момент розгляду справи провадження у справі № Б15/211-06 зупинене.

Протягом усього вказаного часу в межах справ про банкрутство відповідача ухвалами судів було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Таким чином, з моменту набрання законної сили рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.-16.12.02 р. по справі № 8/587 і по теперішній час відповідач є законодавчо обмеженим в частині можливості здійснення розрахунків з позивачем за вказаним рішенням суду.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає, що матеріалами справи підтверджується відсутність вини відповідача, як обов'язкової складової, необхідної для покладення відповідальності на останнього, у не проведенні розрахунків з позивачем.

За таких обставин суд не може прийняти до уваги ствердження позивача щодо нанесення йому збитків внаслідок неотримання грошових коштів від відповідача, які позивач розраховував використати у якості внеску за договором про сумісну діяльність від 12.08.03 р. з ПСП "Агрофірма "Прогрес", у вигляді неотриманного доходу та сплачених штрафних санкцій.

Укладаючи вказаний договір з ПСП "Агрофірма "Прогрес", позивач повинен був усвідомлювати те, що стосовно відповідача порушене провадження у справі про банкрутство і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Тобто, усвідомлювати той факт, що стягнення за наказом господарського суду по справі №8/587 буде неможливим до розгляду справи про банкрутство відповідача.

При цьому суд зазначає, що інформація про порушення справи про банкрутство відповідача є загальновідомою та доступною, оскільки публікується в офіційних засобах масової інформації, а позивач мав повну можливість і повинен був відсліджувати таку інформацію щодо боржника –відповідача.

Таким чином, господарський суд вважає, що, укладаючи відповідний договір з ПСП "Агрофірма "Прогрес", позивач діяв на свій страх та ризик, як суб'єкт підприємницької діяльності, і не мав достатніх підстав розраховувати на надходження відповідних грошових коштів від відповідача.

Наведене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 100 000,00 грн. неотриманого за договором про сумісну діяльність від 12.08.03 р. з ПСП "Агрофірма "Прогрес" доходу та сплачених за вказаним договором штрафних санкцій в сумі 30 000,00 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, понесених на відрядження до суду та заробітну плату працівників в сумі 2 969,17 грн., господарський суд зазначає наступне:

По-перше, вказані витрати позивача по своїй суті не є збитками, а являють собою додаткові витрати, пов'язані з розглядом судової справи, які стягуються з відповідача при прийнятті рішення по відповідній справі.

По-друге, з наданих позивачем доказів вбачається, що вони стосуються різних судових справ, які розглядались різними судовими інстанціями, в тому числі і тих, що не стосуються справи №8/578, що свідчить про відсутність причинного зв'язку між діями відповідача у справі № 8/578 та витратами позивача. а отже –вказані витрати є недоведеними позивачем.

Викладене є підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача витрат, понесених на відрядження до суду та заробітну плату працівників в сумі 2 969,17 грн.

Приймаючи рішення господарський суд виходив також з наступного:

Вiдповiдно до статтi 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вiдповiдно до загальних пiдстав цивiльно-правової вiдповiдальностi обов'язковому з'ясуванню при вирiшеннi спору про вiдшкодування моральної (немайнової) шкоди пiдлягають: наявнiсть такої шкоди, протиправнiсть дiяння її заподiювача, наявнiсть причинного зв'язку мiж шкодою i протиправним дiянням заподiювача та вини останнього в її заподiяннi.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим пiдтверджується факт заподiяння позивачевi моральних чи фiзичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими дiями (бездiяльнiстю) вони заподiянi, в якiй грошовiй сумi позивач оцiнює заподiяну йому шкоду та з чого вiн при цьому виходить, а також iншi обставини, що мають значення для вирiшення спору.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподiяння йому моральної шкоди вiдповiдачем.

Чинне законодавство не мiстить вичерпного перелiку обставин, за яких пiдприємство чи органiзацiя може вважати, що їй заподiяно моральну шкоду. Найбiльш характерними випадками заподiяння моральної шкоди таким особам є поширення, у тому числi через засоби масової iнформацiї, вiдомостей, що не вiдповiдають дiйсностi або викладенi неправдиво, якi порочать їх дiлову репутацiю або завдають шкоди їх iнтересам.

Позивач вважає, що своїми діями щодо ухилення від сплати боргу за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.-16.12.02 р. по справі № 8/587 відповідач принизив ділову репутацію позивача та спричинив останньому "душевні страждання" ігноруванням позивача як кредитора.

Оцінюючи вказані доводи позивача, господарський суд зазначає, що матеріалами справи вже було встановлено факт відсутність вини відповідача, як обов'язкової складової, необхідної для покладення відповідальності на останнього, у не проведенні розрахунків з позивачем.

Таким чином, вина відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди відсутня.

Крім того, суд вважає, що обов'язок вiдшкодування моральної (немайнової) шкоди пов'язаний iз зобов'язанням, що виникає внаслiдок заподiяння шкоди, а не iз зобов'язанням, яке виникає з iнших пiдстав, зокрема –із зобов’язання по сплаті грошового боргу.

Дiя ст. 1167 ЦК України не поширюється на зобов'язання, яке виникає з боргових правовідносин.

Відповідальність особи, винної у несплаті грошового боргу, в данному випадку обмежується можливістю стягнення передбачених ст. 625 ЦК України втрат від інфляції та 3% річних.

До того ж, дії відповідача пов’язані з "ухиленням" відповідача від виконання наказу суду, тобто із зобов’язанням, яке виникає в ході виконавчого провадження, а не внаслідок заподіяння шкоди.

Що стосується "душевних страждань", то ця категорія моральної шкоди не може бути застосована до юридичної особи, а застосовується виключно до фізичних осіб.

Таким чином, позивачем не доведено порушення його немайнових прав відповідачем, факт заподіяння позивачу моральної шкоди діями відповідача також не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки матеріалами справи не підтверджується порушення немайнових прав позивача діями відповідача, то, відповідно, наслідків у вигляді моральної шкоди бути не може, оскільки відсутні підстави для моральних та фізичних страждань зумовлених саме діями відповідача.

З матеріалів справи також не вбачається протиправності бездіяльності відповідача та його вини у заподіянні моральної шкоди позивачу.

Крім того, позивачем не наведено обгрунтованого розрахунку суми моральної шкоди.

За таких обставин у господарського суду вiдсутнi пiдстави для застосування до відповідача ст.1167 ЦК України, що є підставою для відмови в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

Судові витрати слід покласти на позивча.

Керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 11, 625, 1167 ЦК України, ст.ст. 33, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Головуючий                                                                                          І.Ю. Дубінін

Суддя                                                                                                    І.М. Подобєд

Суддя                                                                                                    А.Є. Чередко