ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" лютого 2008 р. Справа № 3/30

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фреш"

до відповідача Рафалівського споживчого товариства

про стягнення боргу в сумі 4593 грн. 97 коп.

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача: Шелемей В.В. (довіреність №7 від 11.01.2008 року);

від відповідача: не з’явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю «Фреш»звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до Рафалівського споживчого товариства про стягнення 4593 грн.93 коп. –суми основного боргу, збитків від інфляції та 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві.

Відповідач в відзив на позов не надав, в судове засідання не з’явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 3541363. Керуючись ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір без участі відповідача за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши подані ним письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш»у період з 09.02.2006 року по 10.10.2007 року поставлено Рафалівському споживчому товариству товар на загальну суму 7435 грн.69 коп., що підтверджується підписаними та засвідченими печатками сторін видатковими накладними: № від 09.02.2006 року; № від 22.03.2006 року; № від 14.06.2006 року; № від 15.11.2006 року; № від 13.12.2006 року; № від 21.06.2007 року; № від 29.06.2007 року; № від 10.10.2007 року. Факт поставки товару стверджується наданими позивачем податковими накладними.

Відповідачем частково оплачено поставлений товар в сумі 2945 грн. 60 коп..

Борг відповідача на момент подачі позову становить 4490 грн. 09 коп.. Відповідач доказів сплати боргу суду не подав.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин для якого не встановлена обов'язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч.2 ст.202 Цивільного кодексу правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 626 Цивільного Кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 639 Цивільного Кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо оформлення договору не встановлені законом.

Сторони своїми діями сторони засвідчили існування між ними договірних відносин.

Заборгованість Відповідача за отриманий товар становить 4490 грн.09 коп..

В матеріалах справи відсутні докази оплати Рафалівським споживчим товариством боргу перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш».

Частиною 2 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

25.12.2007 року ТОВ «Фреш»рекомендованим листом направив відповідачу вимогу про проведення розрахунків за поставлений товар №301, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцією відділення зв’язку.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься в Господарському кодексі України. Так, в ч.1 ст.193 ГК України зазначає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних і простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем за період з 31.12.2007 року 25.01.2008 року на суму боргу нараховано три відсотки річних, що становить 9 грн. 59 коп. та збитки від інфляції в розмірі 94 грн. 29 коп.. Судом встановлено, що сума 3% річних та збитків від інфляції обраховано відповідно до чинного законодавства.

З врахуванням вищевикладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 4490 грн. 09 коп., трьох відсотків річних в сумі 9 грн. 59 коп. та збитків від інфляції в розмірі 94 грн. 29 коп. підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню з покладенням на відповідача витрат по сплаті держмита та витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Рафалівського споживчого товариства (34371, Рівненська область, Володимирецький район, смт. Рафалівка, вул. Хмельницького, буд. 2, , р/р 3006 ФАБ «Укоопспілка», МФО 333625) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фреш" (79024, м.Львів, вул.. Промислова, буд.53, , р/р 27 в ЛФ ВАТ «ВІЕЙБІ БАНК», МФО325763) основний борг в сумі 4490 грн. 09 коп., три відсотки річних в сумі 9 грн. 59 коп. та збитки від інфляції в розмірі 94 грн. 29 коп., а також витрати на сплату державного мита в розмірі 102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп..

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мамченко Ю. А.

Повний текст рішення суддею підписано "22" лютого 2008 року.