ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 31/99

25.06.08

За позовом           Товарної біржі „Херсонська обласна товарна біржа”, м. Херсон

До                    1. Відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного

управління юстиції, м. Цюрупинськ

2. Державного казначейства України, м. Київ

3. Спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст”, м. Київ

4. Міністерства юстиції України, м. Київ

5. Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої

служби Головного управління юстиції в Херсонській області, м. Херсон

За участю          прокурора (відповідно до заяви Прокуратури Херсонської області)

Про          спонукання відповідача-2 відшкодувати шкоду шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку 80 410 грн.

Суддя Качан Н.І.

Представники:

Від позивача                    Зайцев М.Ю. - пред. по довір.

Від відповідача 1.          Терещенко Г.В. - предю. по довір.

Від відповідача 2.          не з"явився

Від відповідача 3.          Найман В.В. –пред. по довір.

Від відповідача 4.          Гаврищук А.В. - предю. по довір.

Від відповідача 5.                    Трофименко П.О.- предю. по довір.

Від прокуратури міста Києва Бондарева А.М. –посвідчення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про зобов‘язання відшкодувати шкоду, заподіяну Позивачу, у розмірі 80 410, 00 грн. Свої позовні вимоги Позивач мотивував тим, що у 2005 році на аукціоні з реалізації рухомого майна, який проводився Відповідачем-3 згідно договору з Відділом державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції, Позивачем було придбано рухоме майно на загальну суму 80 410 грн.

Грошові кошти Позивачем було сплачено на рахунок Відповідача-3 у встановленому законом порядку.

У 2006 році рішеннями Господарського суду Херсонської області за позовом органу державної податкової служби було визнано недійсними протоколи проведення аукціонів з реалізації рухомого майна, проведеного Відповідачем-3 у 2005 році, з огляду на те, що реалізоване майно на момент його реалізації перебувало у податковій заставі.

Іншим рішенням Господарського суду Херсонської області від 06.12.2006 р. у справі №3/253-06 було постановлено вилучити рухоме майно, придбане на аукціоні Позивачем, у Позивача на користь Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Новомаячківський», яке було попереднім власником цього майна.

Позивач вважає, що діями Відповідача-1 та Відповідача-3 щодо проведення аукціону йому було заподіяно шкоду у розмірі 80 410, 00 грн.

Тому Позивач просив суд зобов‘язати Відповідача-2 відшкодувати заподіяну Відповідачем-1 шкоду шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України суми грошових коштів у розмірі 80 410, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області № 14/446-пн-07 від 05.11.2007р. було порушено провадження справі та призначено судове засідання на 22.11.2007р.

Потім ,ухвалою Господарського суду Херсонської області від 04.02.2008р. матеріали справи № 14/446-пн-07 надіслані за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2008р. призначено судовий розгляд спору на 26.03.2008р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2008р. розгляд справи було відкладено на 23.04.2008р., у зв’язку з неявкою представників відповідача 2 і відповідача3.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2008р. розгляд справи було відкладено на 04.06.2008р. та продовжено термін розгляду спору за клопотанням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2008р. розгляд справи було відкладено на 20.06.2008р. у зв’язку з неявкою представників відповідача 2і відповідача 3.

В судовому засіданні 20.06.2008р. було оголошено перерву до 25.06.2008р., відповідно до ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Відповідач-1 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вказуючи на те, що аукціон з реалізації рухомого майна, на якому Позивачем було придбано відповідне майно, проводився Відділом державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції, яке у серпні 2005 року було ліквідовано згідно наказу Міністерства юстиції України. Відповідач-1 не є правонаступником зазначеного Відділу державної виконавчої служби. У зв‘язку з цим Відповідач-1 просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач-2 у своїх письмових поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечував, мотивуючи це тим, що жодним нормативним актом не передбачено відповідальності органів державного казначейства України за неправомірні дії органів виконавчої влади, в тому числі, органів державної виконавчої служби. Тому Відповідач-2 просив суд виключити його зі складу відповідачів у справі та винести з урахуванням цього законне та обґрунтоване рішення.

У судовому засіданні Господарським судом Херсонської області було здійснено заміну неналежних відповідачів, а саме: Головного управління державного казначейства в Херсонській області на Державне казначейство України (надалі –«Відповідач-2»), та Спеціалізованого державного підприємства «Укрспец‘юст»в особі Херсонської філії спеціалізованого державного підприємства «Укрспец‘юст»на Спеціалізоване державне підприємство «Укрспец‘юст»(надалі –«Відповідач-3»).

Крім того, до справи з метою захисту та представництва інтересів держави вступив прокурор згідно заяви, поданої заступником Прокурора Херсонської області, у зв‘язку з чим розгляд справи було розпочато заново.

Надалі відповідно до клопотання Позивача до участі у справі було залучено Відповідача-4 –Міністерство юстиції України –та Відповідача-5 –Підрозділ примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області.

04.02.2008 р. Позивачем було подано до суду заяву про зміну позовних вимог, якою Позивач просив суд зобов‘язати Відповідача-2 відшкодувати Позивачу шкоду, заподіяну Відповідачем-1 шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь Позивача 78105, 20 грн. та стягнути з Відповідача-3 на користь Позивача 2304, 80 грн.

У зв‘язку з тим, що до участі у справі у якості відповідача було залучено центральний орган виконавчої влади –Міністерство юстиції України, то справу, відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (надалі –«ГПК України») було передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2008 р. було присвоєно справі №31/99 та призначено розгляд спору на 26.03.2008 р. на 11:20 у приміщенні Господарського суду міста Києва.

25.03.2008 р. Позивачем було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою Позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд зобов‘язати Відповідача-2 відшкодувати Позивачу шкоду, заподіяну Відповідачем-1 шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь Позивача 69 152, 60 грн. та стягнути з Відповідача-3 на користь Позивача 11 257, 40 грн.

У судовому засіданні Позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Відповідач-1 у судовому засіданні проти позову заперечував та відповідно до ст. 59 ГПК України надав до суду відзив на позов. У своєму відзиві на позов Відповідач стверджував, що всі дії з реалізації рухомого майна на аукціоні було здійснено відповідним відділом державної виконавчої служби у 2005 році. Після проведення аукціону, відділ державної виконавчої служби, який здійснював організацію проведення такого аукціону, було ліквідовано згідно з наказом Міністерства юстиції України без правонаступництва. Натомість, Позивач-1 створений відповідно до наказу Міністерства юстиції України у 2007 році, є правонаступником Державної виконавчої служби у Цюрупинському районі Херсонської області. У зв‘язку з цим Відповідач-1 просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач-2 до суду не з‘явився, будь-яких додаткових пояснень по суті заявлених позовних вимог не надав хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв‘язку з цим, суд здійснив розгляд справи за відсутністю представника Відповідача-2 відповідно до ст. 75 ГПК України.

Відповідач-3 у судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на їхню необґрунтованість та безпідставність.

Відповідач-4 проти позову заперечував та просив суд у його задоволенні відмовити повністю.

Відповідач-5 у судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду письмовий відзив на позовну заяву. У відзиві Відповідач-5 вказував на те, що відповідно до Положення про підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби він не має статусу юридичної особи, проте, згідно з нормами чинного законодавства України відповідачами у господарській справі можуть бути виключно підприємства та організації, які мають статус юридичних осіб. Крім того, Позивачем не заявлено жодних вимог до Відповідача-5 та не вказано, які саме дії Відповідача-5 призвели до заподіяння Позивачу шкоди.

У зв‘язку з цим, Відповідач-5 просив суд у задоволенні позову відмовити.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані по справі документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2005 року між Відділом державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції (надалі –«Відділ») та Херсонською філією Спеціалізованого державного підприємства «Укрспец’юст»(надалі – «Херсонська філія») було укладено Договори №№5220222, 5220223, 5220224, 5220225, 5220226, 520227 про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого майна (копії є у матеріалах справи), предметом яких було здійснення сторонами дій, пов’язаних з виконанням вимог умов Генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень №3 від 15.12.2004 р., з надання послуг по реалізації арештованого рухомого майна шляхом його продажу на аукціоні (надалі –«Договори»).

Відповідно до пунктів 1.2. зазначених Договорів Відділом було передано Херсонській філії для реалізації арештоване державним виконавцем рухоме майно, а Херсонська філія мала здійснити його реалізацію на аукціоні у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 р. №42/5.

15 вересня 2005 року Херсонською філією Спеціалізованого державного підприємства «Укрспец’юст»було проведено аукціон з реалізації рухомого майна, яке належало Сільськогосподарському приватно-орендному підприємству «Новомаячківський»(надалі –«СПОП «Новомаячківський»), у якому приймав участь Позивач.

На зазначеному аукціоні Позивачем було придбане належне СПОП «Новомаячківський»рухоме майно, про що було складено наступні протоколи проведення аукціону по реалізації рухомого майна за №№1, 2, 4, 9, 10, 12, 15 (копії є у матеріалах справи).

Відповідно до зазначених протоколів Позивачем було придбано наступне рухоме майно на загальну суму 80 410, 00 грн.: а/м ЗИЛ-ММЗ-4502 державний номер 02-05 ХОТ, 1986 р.в.; а/м КАМАЗ-55102 державний номер 39-90 ХОП, 1986 р.в.; трактор МТЗ-80, 1997 р.в., заводський номер №948669, державний номер №368301; а/м КАМАЗ-5410, державний номер 02-23 ХОН, 1986 р.в., шасі №150922; трактор ДТ-75 з отвалом, 1989 р.в., шасі №б/н; трактор Т-150 К державний номер 80-92 ХП, 1990 р.в., шасі №87659, державний номер №92073; протравлювач ПС-10, б/н; причеп СЗАП-8357, державний №22-57 ХН, 1988 р.в.; культиватор КРН-4, 2, 1990 р.в.; сівалку СУПН-6 1990 р.в; автомобіль МАЗ-500 АШ КС, державний №39-96 ХОН, 1978 р.в., шасі №91119.

15 та 28 вересня 2005 року на підставі вказаних вище протоколів Позивачем було здійснено розрахунки за придбане рухоме майно згідно платіжного доручення №101 від 15.09.2005 р. на суму 18 150, 00 грн., квитанції №1337 від 15.09.2005 р. на суму 39 530, 00 грн., квитанції №956 від 28.09.2005 р. на суму 48 110, 00 грн. (копії є у матеріалах справи).

24.02.2006 р. Господарським судом Херсонської області було прийнято рішення у справі №13/371-ПД-05 за позовом Голопристанської міжрайонної державної податкової інспекції до Відділу, Херсонської філії та Позивача, яким визнано недійсними протоколи проведення аукціонів з реалізації нерухомого майна від 15.09.2005 р. №№ 3, 4, 7, 8, 10, 11, 12. Зазначене рішення суду набрало законної сили після касаційного перегляду 20.07.2006 р., що підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2006 р. у справі №13/371-ПД-05.

08.12.2006 р. Господарським судом Херсонської області було прийнято рішення у справі №13/378-ПД-05 за позовом СПОП «Новомаячківський»до Державної виконавчої служби у Цюрупинському районі Херсонської області, Відповідача-3 та Позивача, яким визнано недійсними протоколи проведення аукціонів з реалізації нерухомого майна від 15.09.2005 р. №№1, 2, 9, 15.

06.12.2006 р. Господарським судом Херсонської області було прийнято рішення у справі №3/253-06 за позовом СПОП «Новомаячківський»до Позивача, третя особа без самостійних вимог –Відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Херсонської області, яким було вилучено у Позивача на користь СПОП «Новомаячківський»наступне майно: причеп СЗАП-8357, державний №22-57 ХН, 1988 р.в.; культиватор КРН-4, 2, 1990 р.в.; сівалку СУПН-6 1990 р.в; автомобіль МАЗ-500 АШ КС, державний №39-96 ХОН, 1978 р.в., шасі №91119.

Проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази, пояснення представників сторін, що брали участь у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наступне.

Порядок відшкодування завданої майнової шкоди станом на сьогоднішній день в Україні визначається главою 82 Цивільного кодексу України (надалі –«ЦК України»).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Таким чином, відповідно до загальних засад цивільної відповідальності за заподіяння шкоди, заподіяна певній особі (її майну) шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, за наступних обставин: наявності факту заподіяння шкоди; протиправності поведінки особи, яка заподіяла шкоду; наявності причинно-наслідкового зв’язку між заподіяною шкодою для діями (бездіяльністю) особи, що заподіяла шкоду; вини особи, що заподіяла шкоду, у такому заподіянні.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, маж право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Аналогічні види збитків передбачені ст. 225 Господарського кодексу України.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, матеріальні збитки (шкода) складаються з реальних збитків та/або упущеної вигоди.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України (надалі –«ГПК України») встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки Позивачем у справі заявлено позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної Позивачу Відповідачем-1 у розмірі 69 152, 60 грн., то Позивач повинен був у судовому засіданні довести факт заподіяння шкоди внаслідок дій відповідачів саме у тому розмірі, який визначено у позові.

Доказів того, що Позивачем було понесено шкоду у вигляді матеріальних збитків, тобто, втрат, яких Позивач зазнав у зв’язку зі знищенням або пошкодженням його майна або ж витрат, які він зробив або повинен був зробити для відновлення свого порушеного права; чи-то у вигляді упущеної вигоди –доходів, які Позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, Позивачем до суду не надано, і у матеріалах справи такі докази відсутні. Зокрема, Позивачем не надано доказів того, що внаслідок дій відповідачів майно (речі), яке належало Позивачу, було знищено або пошкоджено, чи-то Позивач поніс певні витрати, спрямовані на відновлення такого майна (речей) або ж придбання рівноцінного майна (речей). До того ж в таких випадках обґрунтовується і позиція про прийняття всіх залежних від позивача заходів щодо запобігання шкоди та збитків .

Правовідносини ж, які склалися з приводу рухомого майна між Позивачем та відповідачами, за своєю правовою природою були правовідносинами з приводу купівлі-продажу майна (речей) на аукціоні (публічних торгах). Згідно з ч. 4 ст. 656 ЦК України до договорів купівлі-продажу на аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їх суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські справи) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 08.12.2006 р. у справі №13/378-ПД-05 встановлено, що за результатами проведених аукціонів було укладено договори купівлі-продажу майна в письмовій формі у вигляді протоколів, у зв’язку з чим до них підлягають застосуванню положення статті 203 ЦК України щодо загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочинів. Таким чином, оскільки у розгляді господарської справи №13/378-ПД-05 брали участь ті самі особи, що й у розгляді даної справи, а саме: Відповідач-1, Відповідач-3 та Позивач, то Господарський суд міста Києва приймає встановлений рішенням Господарського суду Херсонської області факт укладення договорів купівлі-продажу майна на аукціоні у вигляді протоколів як такий, що не потребує доведення, та застосовує його під час вирішення цієї справи по суті.

Таким чином, оскільки вищевказаним рішенням Господарського суду Херсонської області у справі №13/378-ПД-05 зазначені протоколи (правочини) було визнано недійсними, то для сторін, зазначених у таких протоколах, мали настати правові наслідки недійсності правочинів, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України, а саме: кожна з сторін зобов’язана була повернути другій стороні в натурі все те, що вона одержала на виконання цього правочину. Тобто, сторона-Позивач повинна була повернути одержане за вказаними протоколами рухоме майно, а особа, яка виступала організатором аукціону, і на користь якої Позивачем було здійснено перерахунок відповідної суми грошових коштів, повинна була повернути зазначену суму Позивачу.

Таким чином, грошові кошти, які Позивач просить стягнути у судовому порядку з Відповідача-2 як шкоду, заподіяну Відповідачем-1 правам та інтересам Позивача, фактично є не шкодою, а відносяться до наслідків визнання недійсними правочинів (протоколів).

З огляду на це, у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог Позивача в частині зобов’язання Відповідача-2 відшкодувати шкоду, заподіяну Відповідачем-1 шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 69 152, 60 грн., оскільки зазначена сума грошових коштів не є збитками Позивача, і Позивачем не надано належних доказів того, що ним було понесено збитки саме у такому розмірі.

Що стосується позову в частині стягнення з Відповідача-3 11 257, 40 грн., то з зазначеного приводу суд зазначає наступне.

Порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна регламентується Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 р. №42/5 (надалі –«Порядок»).

Відповідно до п. 1.2. Порядку реалізація арештованого майна здійснюється державним виконавцем шляхом його продажу на аукціоні.

Пунктом 2.6. Порядку передбачено, що організатором аукціону є спеціалізована організація незалежно від форм власності, з якою укладений договір на реалізацію майна.

Пунктом 3.1. Порядку визначено, що орган державної виконавчої служби укладає з організатором аукціону договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна.

Пунктом 6.2. Порядку встановлено, що кошти, одержані від реалізації аукціонного майна, з вирахуванням винагороди за надані послуги з реалізації арештованого майна, обумовленої договором, перераховуються організатором аукціону на відповідні рахунки виконавчої служби в установленому порядку в термін не пізніше семи банківських днів

від дня затвердження протоколу.

Таким чином, відповідно до норм законодавства України особою, яка фактично здійснює продаж арештованого майна та отримує за це відповідну суму грошових коштів є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно Договорів між Відділом та Херсонською філією, копії яких знаходяться у матеріалах справи, Херсонська філія здійснювала реалізацію на аукціоні рухомого майна, переданого їй для здійснення такої реалізації Відділом. Згідно з п. 3.2. Договорів кошти, одержані Херсонською філією від переможця аукціону за придбане ним рухоме майно, за відрахуванням винагороди, вказаної у п. 3.1. Договорів, перераховуються на відповідний рахунок Відділу у термін 7 банківських днів з дня надходження коштів на рахунок Херсонської філії.

З огляду на це, фактичним продавцем арештованого майна, придбання якого на аукціоні було здійснено Позивачем і щодо чого було складено відповідні протоколи, виступав саме Відділ –орган державної виконавчої служби, а не Відповідач-3 в особі Херсонської філії, який фактично здійснював від імені Відділу та в інтересах останнього організацію аукціонних торгів. Тому, оскільки, як це зазначалося раніше, договори купівлі-продажу рухомого майна, складені у вигляді відповідних протоколів, було визнано судом недійсними, то, відповідно до правових наслідків недійсності правочинів, повернення одержаних за такими недійсними правочинами (протоколами) грошових коштів повинна здійснювати особа, яка одержала такі грошові кошти від реалізації арештованого майна, тобто, відповідний орган державної виконавчої служби. Винагорода ж Херсонській філії у розмірі 14% від суми реалізації арештованого рухомого майна, яка підлягала сплаті останній відповідно до п.п. 3.1.-3.2. Договорів, стосувалася договірних правовідносин між Херсонською філією та Відділом та, за своєю правовою природою, була платою Херсонській філії за надані Відділу послуги з організації аукціонів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав та законних інтересів позивачів і про це є клопотання заінтересованої сторони.

У матеріалах справи відсутні будь-які клопотання Позивача або інших учасників процесу стосовно виходу за межі заявлених вимог.

З огляду на це, аналізуючи матеріали справи та надані сторонами докази у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги і в частині стягнення з Відповідача-3 грошових коштів у розмірі 11 257, 40 грн. визнаються недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню оскільки не підтверджуються наявними у справі доказами та не відповідають нормам чинного законодавства України, зокрема, ст. 216 ЦК України.

З урахуванням наведеного що позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають, та відмовляє у позові у повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позовних вимог Позивачу відмовлено, то, згідно ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Позивача у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 22, 216, 656, 657, 1166, 1172 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                            Н.І.Качан

Дата підписання рішення 07 липня 2008року.