ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2008 р.

№ 29/535

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенка М.М., - головуючого,

Рибака В.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ЗАТ “Укренергозбут”

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 року

у справі господарського суду

м. Києва

за позовом

ТОВ НВП “Екологія –Дніпро 2000”

до

ЗАТ “Укренергозбут”

про

стягнення 127 600,59 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Машков К.Є.,

- відповідача:

Кузьменко А.М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року ТОВ НВП “Екологія –Дніпро 2000” звернулось до господарського суду з позовом до ЗАТ “Укренергозбут” про стягнення 117794,01 грн. суми боргу та 9806,58 грн. пені.

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.11.2007 року позов задоволено. Стягнуто на користь позивача 117794,01 грн. основного боргу, 9806,58 грн. пені та 1394,00 грн. судових витрат.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 року рішення місцевого господарського суду від 05.11.2007 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ЗАТ “Укренергозбут” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 року та рішення господарського суду м. Києва від 05.11.2007 року скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 19.05.2005 року між ТОВ НВП “Екологія –Дніпро 2000” (постачальник) та ЗАТ “Укренергозбут” (покупець) було укладено договір №02-01/05-267/У поставки КЖС-1, відповідно до якого постачальник зобов’язується передати у власність покупця, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити концентрат залізо місткий-1 ТУ У 13.1-3-2001.

Пунктом 3.1 договору, сторони передбачили, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем шляхом попереднього перерахування грошових коштів, в розмірі 30% вартості місячного об’єму поставки на поточний рахунок постачальника до початку відвантаження товару та 70% вартості до 10 числа місяця наступного за місяцем поставки.

Пунктом 6.1 та 6.2 договору сторони також передбачили, що здача - прийом продукції відбувається: по кількості –на підставі акта приймання-передачі товару; по якості –у відповідності з документами, що містять вимоги до якості товару. Продавець протягом 3 днів з моменту відвантаження направляє покупцю по факсу рахунок-фактуру та податкову накладну. Оригінали зазначених документів передаються покупцю протягом 10 днів з моменту поставки товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар за період з червня 2005 року по червень 2006 року на загальну суму 7704928,68 грн. Факт поставки підтверджується актами приймання–передачі та накладними на поставку товару.

Проте, відповідач свої зобов’язання щодо оплати вартості отриманого товару виконав частково, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 117794,01 грн. Зазначена заборгованість підтверджується, як первинними документами (накладними, актами приймання-передачі, податковими накладними та банківськими документами), так іншими документами (актом звірки взаєморозрахунків, угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.11.2005 року).

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. ст. 525, 526 ЦК України, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 117794,01 грн.

Судова колегія, враховуючи п.7.1 договору, яким передбачено, що винна сторона, у разі порушення нею строків виконання зобов’язань передбаченими умовами договору, сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості та приписи ст. 624 ЦК України і ч.6 ст. 232 ГК України, погоджується також з висновками попередніх інстанцій про стягнення з відповідача 9806,58 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань за договором.

На підставі вищенаведеного, оскаржувана постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 року є повною, законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 року у справі № 29/535 залишити без змін.

Головуючий, суддя М. Черкащенко

Судді В. Рибак

Н. Мележик