ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.03.08
р.
Справа № 23/226

за
позовом: Підприємця - фізичної особи ОСОБА_1 с. Росохач

до
відповідача: Підприємця - фізичної особи
ОСОБА_2 м. Донецьк

про  стягнення 20 827, 18 грн.

Суддя              Забарющий М.І.

Представники
сторін:

Від
позивача:  не з'явився

Від
відповідача: не з'явився

СУТЬ
СПОРУ:

В
засіданні,  яке відбулось 13.03.2008р.,
суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив
розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до
20.03.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач,
підприємець - фізична особа ОСОБА_1 с. Росохач, звернувся до суду з вимогою
стягнути з відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Донецьк, 9 225, 80
грн. боргу, 3 229, 03 грн. втрат від інфляції та 796, 20 грн. річних.

В
обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          отримання ним 11.06.2004р. за
товарно-транспортною накладною (далі - ТТН) №000024 у ДП ”Чернігівський
військовий лісгосп” дошок соснових у кількості 165 м3, у працівників лісгоспу
2,5 м3 лісоматеріалу;

-          отримання відподвіачем 14.06.2004р.
дошок соснових у кількості 19 м3, факт чого підтверджується накладною № 4 від
15.06.2004р.;

-           суму 9 820, 8 грн., яка є вартістю
отриманих відповідачем дошок;

-          оплату відповідачем лише 595 грн. за
отриманий товар;

-          лист УДСБЕЗ УМВС України в
Чернігівській області від 09.03.2007р. № 4/22-Б-21, який підтверджує
фальсифікацію розписки від імені ОСОБА_3 про отримання 1 100 грн.;

-          матеріали справи № 25/83
господарського суду Донецької області, які підтверджують отримання відповідачем
від позивача лісоматеріалу;

-          ст.ст. 22, 193, 224, 232
Господарського кодексу України (далі - ГК);

-          ст.ст. 526, 530, 610, 625 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК).

Відповідач вимоги позивача не визнав.

Позивач 22.08.2007р. подав суду заяву, якою
зменшив свої вимоги на 415, 43 грн. інфляційних.

На
адресу суду 04.09.2007р. від позивача надійшла заява про збільшення ціни позову
на 2 405 грн., тобто позивач просить суд стягнути з відповідача 15 240,6 грн.

Позивач
11.09.2007р. подав суду заяву (датована 05.09.2007р.), якою фактично збільшив
ціну позову на 595 грн. В цей же день до суду надійшла ще одна заява позивача
про збільшення ціни позову до 17 615, 22 грн.

У
заяві поданій суду 14.02.2008р., позивач збільшив свої вимоги на 2 119, 78т
грн., а в заяві від 15.02.2008р. позивач збільшив свої вимоги ще на 389, 78
грн. Таким чином, вимоги позивача станом на 14.02.2008р. склали суму 20 124, 78
грн.

Господарський
суд Донецької області з власної ініціативи призначив судову почеркознавчу
експертизу, доручивши її проведення Донецькому науково-дослідному інституту
судових експертиз м. Донецьк (далі - ДНДІСЕ). ДНДІСЕ надіслав на адресу суду
висновок судово-почеркознавчої експертизи № 5451/02 від 20.12.2007р. (далі -
висновок експертизи від 20.12.2007р.).

Позивач
13.03.2008р. подав суду заяву про збільшення ціни позову до суми                   20 827, 18 грн.

Дослідивши
матеріали справи та вислухавши пояснення сторін та експерта, суд встановив:

Позивач
11.06.2004р. одержав від ДП ”Чернігівський військовий лісгосп” 16,5 м3 дошок,
що підтверджується товарно-транспортною накладною ЧВЛГ № 000024. Підтверджень
того, що позивач придбав у фізичних осіб (працівників лісгоспу) ще 2,5 м3 лісоматеріалу
суду не надано. Не надано суду і підтверджень того, що саме ці дошки позивач
поставив (продав) відповідачу.

За
накладною № 4 від 15.06.2004р. відповідач отримав від позивача товар на
загальну суму 9 820 грн., у т.ч. 1 964 грн. націнки та 3 600 грн. вартості
автопослуг. У цій накладній не зазначено окремим рядком суми податку на додану
вартість (далі - ПДВ). Тому суд вважає, що в суму 9 820 грн. ПДВ вже ввійшов.

Висновок
експертизи від 20.12.2007р. не підтвердив і не спростував факту проставлення
підпису саме п. ОСОБА_2 на накладній № 4 від 15.06.2004р. Підпис на цій
накладній наглядно не відрізняється від його ж аналогічних підписів на інших
документах. Тому суд, користуючись приписами ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України (далі - ГПК), дійшов висновку, що підпис на
накладній № 4 від 15.06.2004р. у графі ”прийняв” належить відповідачу.

Відповідач
не надав суду інших накладних, ніж № 4 від 15.06.2004р., що підтверджували  б факт отримання ним від позивача дошок. І
водночас відповідач погоджується, що дошки від позивача він отримував.

Позивач
не надав суду доказів, що відповідач був винен йому будь-яку суму, окрім
заборгованості за дошки згідно накладної № 4 від 15.06.2004р. Згідно пунктів 1
та 2 висновку експертизи від 20.12.2007р. рукописні записи ”Я, ОСОБА_1, одержав
21.06.2004р.                 700 грн.” та
підпис на зворотній стороні розписки належать позивачу. У зв'язку з цим суд
дійшов висновку, що позивач одержав від відповідача (розписка надана суду
відповідачем) в рахунок оплати за дошки поставлені за накладною № 4 від
15.06.2004р. - 700 грн. Разом з тим суд не приймає до відома текст самої
розписки (за виключенням факту отримання позивачем 700 грн.) тому, що: цей
текст написано не позивачем, який не підтверджує її змісту; відповідач
підтвердив у судовому засіданні, що текст розписки писав не позивач.

Не
приймає суд до уваги і посилання відповідача про передачу ним водію в рахунок
оплати за отримані дошки будь-яких сум тому, що: позивач заявив, що не
отримував від водія , який перевозив дошки, будь-яких грошей; позивач не
уповноважував будь-кого отримувати для нього кошти за поставлені відповідачу
дошки.

Відповідач
надав суду дві квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.07.2004р. на
загальну суму 1 695 грн., які свідчать про сплату відповідачем позивачу частини
боргу за дошки. Таким чином, відповідач
довів суду, що він сплатив позивачу частину боргу за дошки, отримані ним
за накладною № 4 від 15.06.2004р. - всього сплачено 2 395 грн. Тобто, борг
відповідача перед позивачем становить суму 7 425 грн. (9820 грн. -2395 грн.).

Сторони
не подали суду договору, як єдиного документа, який закріпив би права та
обов'язки сторін. Тому таким договором фактично є підписана обома сторонами
накладна            № 4 від 15.06.2004р.
(оферта та її акцепт одночасно). Суду не надано доказів, що  сторони узгодили між собою строки (термін)
оплати продукції. Тому суд застосовує в даному випадку приписи ст.530 ЦК ч.2 -
якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Претензію
№ 3 від 30.05.2005р. суд не розцінює як вимогу, передбачену ст.530 ЦК, оскільки
в ній йдеться про вимогу сплатити борг за продукцію, відвантажену
07.09.2004р.              З цих же причин
суд не бере до уваги і додаткову претензію № 7 від 05.01.2006р.

Претензію
№ 06 від 09.01.2007р. суд також не розцінює як вимогу, передбачену                            ст.530 ЦК, оскільки
не подано доказів її відсилки (вручення) відповідачу. У додатку до позову
вказано про додання до позовної заяви 2-х поштових квитанцій - одна з них
датована 14.06.2007р. і свідчить про відсилку копії позову відповідачу, друга
квитанція датована 15.06.2007р. і свідчить про направлення господарському суду
поштової кореспонденції. Обидві квитанції датовані більш пізньою датою ніж
претензія і підтверджують здійснення позивачем інших відправлень, ніж претензія
№ 6 від 09.01.2007р. Інших вимог, передбачених              ст.530 ЦК позивач суду не надав.

Зважаючи
на викладене, суд дійшов висновку, що на день подання позову у відповідача не
виникло зобов'язання щодо сплати позивачу боргу на суму 7 425 грн. Тому суд
позивачу у позові відмовляє. Витрати з проведення експертизи суд покладає
порівну на обидві сторони.

На
підставі ст.ст. 20, 173, 193, 203 Господарського кодексу України, ст.530
Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 33, 42, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позивачу
у позові відмовити.

Стягнути з підприємця - фізичної особи  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1 в
Донецькій філії АКБ ”Укрсоцбанк”,  МФО
334011, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз (м. Донецьк, вул. Ливенка, 4,                      р/р 0122 в ГУДК
у Донецькій області, МФО 834016, ) -                 469, 20 грн. витрат на
проведення судової експертизи.

Стягнути з підприємця - фізичної
особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_3 в АППБ ”Аваль”, м. Чортків, Тернопільська
область, ЄДРПОУ НОМЕР_4) на користь Донецького науково-дослідного інституту
судових експертиз (м. Донецьк, вул. Ливенка, 4,                             р/р 0122
в ГУДК у Донецькій області, МФО 834016, ) -                  469, 20 грн. витрат на
проведення судової експертизи.

Суддя
Забарющий М.І.