Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2008 р. Справа № 45/93-08

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Шепітько І.І., судді Камишевої Л.М., судді Лакізи В.В.

при секретарі Сємєровій М.С.

за участю представників сторін:

позивача –Холодкової О.Г. за дорученням № 404 від 28.05.2008 року, Гульпак Н.О. за дорученням № 870 від 17.12.2008 року

1-го відповідача –не з’явився

2-го відповідача – Бобкової І.С. за дорученням № 10 від 01.08.2008 року –після перерви не з’явилася, Пономаренка Б.І. за дорученням № 7 від 05.08.2008 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 2-го відповідача вх. № 2080Х/1-32 на рішення господарського суду Харківської області від 01серпня 2008 року у справі

за позовом Статутного територіально-галузевого об"єднання "Південна залізниця" в особі вагонного вантажного депо Харків-Сортувальний, м. Харків

до1.Державного підприємства "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" ДП "Укрспецвагон", смт. Панютино Лозівського району Харківської області

2.Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод", м. Попасна, Луганської області

про витребування майна з чужого незаконного володіння

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року (суддя Калініченко Н.М.) у задоволенні позовних вимог щодо першого відповідача Державного підприємства "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів "Укрспецвагон" відмовлено. Позовні вимоги щодо другого відповідача, Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" задоволено. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" на користь Статутного територіально-галузевого об"єднання Південна залізниця в особі вагонного вантажного депо Харків-Сортувальний 255190 грн. 00 коп. вартості неповернутих 755 колісних пар, 2551 грн. 90 коп. витрат по сплаті державного мита та 188 грн.00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

2-й відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в які просить рішення господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на недоведеність обставин справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та порушення норм матеріального права. Вказує на те, що господарським судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин п.4 ст. 267 ЦК України «Наслідки спливу позовної давності», який передбачає, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Також зазначає, що 11.12.2007 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України і ТДВ “Попаснянський ВРЗ” укладено договір оренди цілісного майнового комплексу ДП “Попаснянський ВРЗ”. Відповідно до передавального Акту до договору, належні Південній залізниці колісні пари, Товариству з додатковою відповідальністю “Попаснянський ВРЗ” не передавались.

1-й відповідач підтримує позицію 2-го відповідача, просить рішення господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вказує на те, що по кредиторській заборгованості ДП «Південна залізниця»в особі структурного підрозділу вагонного-вантажного депо Харків-Сортувальний кредитором ДП «Укрспецвагон»не значиться, у зв’язку з чим господарський суд з урахуванням наданого позивачем уточнення позовних вимог від 18 липня 2008 року дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги до 1-го відповідача задоволенню не підлягають.

Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу зазначив що скарга не підлягає задоволенню з тих підстав, що оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному з’ясуванні обставин справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства. На цій підставі просить рішення господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року залишити без змін, а апеляційну скаргу 2-го відповідача без задоволення. Вказує на те, що господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що правовідносини, які діяли між сторонами відбувалися на бездоговірній основі, терміни виконання ремонтних робіт та повернення колісних пар з ремонту сторонами не узгоджувалися, а позивач дізнався про порушення його права безпосередньо під час перевірки проведеної у 2008 році Південним регіональним управлінням контролю та внутрішнього аудиту Укрзалізниці.

03.11.2008 року апеляційна скарга слухалася по суті, для надання сторонами документів, які мають суттєве значення для забезпечення всебічного, повного та об’єктивного дослідження матеріалів справи у судовому засіданні оголошено перерву до 19.11.2008 року.

Заслухавши представників сторін, дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про витребування на свою користь з незаконного володіння ДП “Укрспецвагон” та ТДВ “Попаснянський вагоноремонтний завод” 755 колісних пар.

Після уточнення позовних вимог позивач просить стягнути з ТДВ “Попаснянський вагоноремонтний завод” на свою користь вартість 755 колісних пар у сумі 255190,00 грн.

Як встановлено господарським судом Харківської області та вбачається з матеріалів справи, Південним регіональним управлінням контролю та внутрішнього аудиту Укрзалізниці з 30.01.2008 по 23.05.2008 року проведено комплексну ревізію фінансово-господарської діяльності Вантажного вагонного депо Харків-Сортувальний СТГО Південна залізниця, за результатами якої складено Акт № 50-ЦКРУр Півд(в) від 30.05.2008 року ( т.2 а.с.22-27).

З Акту перевірки вбачається, що перевіркою виявлено відсутність підтверджуючих документів на повернення ТДВ “Попаснянський вагоноремонтний завод” на адресу позивача 755 колісних пар вантажних вагонів.

Під час проведення зазначеної перевірки, 21 квітня 2008 року позивач звернувся з позовом до господарського суду Харківської області про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Як зазначає позивач, з метою виконання “Програми оздоровлення парку вантажних вагонів для забезпечення перевезень на залізницях України”, безпосередньо вантажним вагонним депо Харків-Сортувальний СТГО Південна залізниця протягом 1996–2001 років відправлено до Державного підприємства “Попаснянський вагоноремонтний завод” 2625 колісних пар, отримано після ремонту 1870 колісних пар.

Факт передачі (відправки) Державному підприємству “Попаснянський вагоноремонтний завод” колісних пар підтверджується наданими позивачем первинними документами, а саме пересильними відомостями та квитанціями про прийняття вантажу ( т.1 а.с.24-124).

У судовому засіданні представник 2-го відповідача не заперечував факту отримання від позивача колісних пар, проте доказів повернення колісних пар після ремонту суду не надав.

Згідно вказівки Укрзалізниці № 000133 від 12.05.1999 року, після ремонту на вагоноремонтних заводах колісні пари необхідно було направляти вагонним депо залізниць, які надсилали дані колісні пари. На отримані колісні пари, які підлягали виключенню із інвентарю вагоноремонтних заводів повинні складатися акти ф. ВУ-89 у трьох екземплярах, один з яких обов’язково повинен направлятися тій залізниці, яка відправляла колісні пари в ремонт. Відповідно до телеграми Укрзалізниці № 00335 від 17.04.2001 року ( т.1 а.с.12) між ДП “Укрспецвагон”, ДП “Попаснянський вагоноремонтний завод” і Південною залізницею проводилася звірка по кількості відправлених і отриманих з ремонту колісних пар вантажних вагонів за минулі роки. Залишок на квітень 2001 року не повернутих з ремонту ДП “Попаснянський вагоноремонтний завод” колісних пар вантажних вагонів по Південній залізниці складав 2269 колісних пар, що підтверджується копією Акту звірки взаємних розрахунків по кількості колісних пар Південної залізниці на Попаснянському ВРЗ” за період з 01.01.1997 року по 01.04.2001 рік ( т.1 а.с.9).

11 грудня 2007 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України і Товариством з додатковою відповідальністю “Попаснянський вагоноремонтний завод” згідно ст.15 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, укладено договір оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства “Попаснянський вагоноремонтний завод”.

У запереченнях на апеляційну скаргу 2-й відповідач стверджує, що відповідно до передавального Акту до договору оренди цілісного майнового комплексу, належні Південній залізниці колісні пари, Товариству з додатковою відповідальністю “Попаснянський ВРЗ” не передавались.

Колегія суддів вважає заперечення 2-го відповідача безпідставними, оскільки згідно з п.1.5 укладеного договору оренди цілісного майнового комплексу (т.1 а.с.164) та п. 1.7 Статуту ТДВ “Попаснянський вагоноремонтний завод” (т.1 а.с.152) Товариство з додатковою відповідальністю “Попаснянський вагоноремонтний завод” у встановленому діючим законодавством порядку є правонаступником усіх прав та обов’язків Державного підприємства “Попаснянський вагоноремонтний завод”.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з Акту звірки розрахунків станом на 31 грудня 2007 року між вантажним вагонним депо Харків-Сортувальний СТГО Південна залізниця та ТДВ “Попаснянський вагоноремонтний завод”, який підписано уповноваженими особами підприємств та засвідчено печатками вбачається, що сума дебету вантажного вагонного депо Харків-Сортувальний складає 866230,94 грн., а сума кредиту ТДВ “Попаснянський вагоноремонтний завод” становить 866230,94 грн. згідно рахунку № 1018 від 29.11.2007 року за колеса суцільнокатані ( т.1 а.с.166).

Таким чином, 2-й відповідач визнав заборгованість перед позивачем, вона зазначена в бухгалтерському обліку 2-го відповідача, а також суми заборгованості співпадають у даних позивача та 2-го відповідача про наявність заборгованості.

З Акту № 50-ЦКРУр Півд(в) від 30.05.2008 року про результати комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності Вантажного вагонного депо Харків-Сортувальний СТГО Південна залізниця вбачається, що на балансовому рахунку № 2075 «Колісні пари в ремонті»станом на 01.04.2008 року рахується залишок колісних пар в ремонту на ВРЗ Попасна 755 колісних пар на суму 255190,00 грн. ( т.2 а.с.24).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У ст.530 Цивільного кодексу України зазначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у 7-денний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, які діяли між сторонами, відбувалися на бездоговорній основі, терміни виконання ремонтних робіт та повернення колісних пар з ремонту сторонами узгоджені не були, позивач дізнався про порушення його права безпосередньо під час перевірки, яка відбулася у 2008 році, що підтверджується наданим суду витягом з Акту перевірки № 50-ЦКРУр Під(В) від 30.05.2008 року, проведеної Південним регіональним управлінням контролю та внутрішнього аудиту Укрзалізниці з якого вбачається, що балансова вартість 755 колісних пар складає 255190,00 грн. ( т.2 а.с.22-27).

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів вважає, що 2-й відповідач ні під час вирішення спору у господарському суді, ні при розгляді справи у суді апеляційної інстанції не надав доказів в підтвердження повернення позивачу колісних пар у кількості 755 к.п.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з 2-го відповідача ТДВ “Попаснянський вагоноремонтний завод”, вартості спірного майна - 755 колісних пар у сумі 255190 грн. 00 коп. обґрунтовані, підтверджені наданими суду доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

2-й відповідач стверджує, що за спірними правовідносинами сплинув строк позовної давності, оскільки позивач був обізнаний про рух колісних пар, що підтверджується зверненнями його вагонної служби до ДП «Попаснянський ВРЗ»№ 13/692 від 14.08.2001 року та № 18/1085 від 19.12.2001 року з проханням зробити розрахунки або повернути колісні пари.

Колегія суддів не погоджується з позицією 2-го відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов’язана дія чи подія, що має юридичне значення.

У ст. 253 ЦК України зазначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов’язано його початок.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що початок перебігу строку позовної давності розпочався для позивача з моменту встановлення Південним регіональним управлінням контролю та внутрішнього аудиту Укрзалізниці залишку колісних пар, які знаходяться в ремонті. Посилання 2-го відповідача на Листи № 13/692 від 14.08.2001 року та № 18/1085 від 19.12.2001 року є безпідставними, оскільки вони є внутрішньою перепискою між підприємствами та не є вимогою щодо повернення 755 колісних пар ( т.1 а.с.18,19).

Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено відправлення, отримання, а також не повернення з ремонту ДП “Укрспецвагон” 755 колісних пар, крім того, з урахуванням наданого позивачем уточнення позовних вимог від 18 липня 2008 року, господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги до 1-го відповідача - ДП “Укрспецвагон” задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що заперечення 2-го відповідача, викладені в апеляційній скарзі не відповідають матеріалам справи, що не дає підстав для скасування рішення господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу 2-го відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року у справі № 45/93-08 залишити без змін.

Головуючий суддя Шепітько І.І.

суддя Камишева Л.М.

суддя Лакіза В.В.

Постанову підписано 24.11.2008 року