ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.01.2008 року                                                                      Справа № 2/367пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Баннової Т.М.

суддів                               Бойченка К.І.

Семендяєвої І.В.

за присутністю секретаря

судового засідання                     Міхальчук О.А.

та за участю

представників сторін:

від позивача           Савченко І.В., дов. від 08.01.2008 № б/н,

Дроботенко І.М., від 14.01.2008 наказ №3

від відповідача           Болдирев В.О., дов. від 21.01.08 № 1

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу           Відкритого акціонерного товариства

„Кіровський завод по виробництву виробів із

металевих порошків”, м. Кіровськ

Луганської області

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                                  15.11.2007

у справі           № 2/367пд (судова колегія у складі: головуючий

суддя –Седляр О.О., суддів –Яресько Б.В.,

Батюк Г.М.)

за позовом           Відкритого акціонерного товариства

„Кіровський завод по виробництву виробів із

металевих порошків”, м. Кіровськ

Луганської області

до відповідача           Товариства з обмеженою відповідальністю

„Кіровський завод металовиробів” ,

м. Кіровськ Луганської області

про                                         розірвання договору оренди та

стягнення 396154 грн. 51 коп.

За результатами розгляду апеляційної скарги Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, що призначена розпорядженням голови суду від 10.12.2007

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Кіровський завод по виробництву виробів із металевих порошків” (далі –ВАТ „Кіровський завод по виробництву виробів із металевих порошків”) звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Кіровський завод металовиробів” (далі –ТОВ „Кіровський завод металовиробів” ) про розірвання договору оренди сторін від 16.12.2003 № 16/12-03-ар (далі –договір оренди), стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди у сумі 332 100 грн. за період з 01.07.2004 по 01.07.2007, пені у сумі 4 684 грн. 86 коп., 3 % річних у сумі 14 767 грн. 50 коп., інфляційних нарахувань у сумі 44 602 грн. 15 коп.

Рішенням місцевого господарського суду від 15.11.2007 у задоволенні позову відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено за рішенням про недотримання орендодавцем обов’язку щодо передачі об’єкту оренди за актом приймання-передачі згідно з умовами п. 2.4.1 договору оренди та про недоведеність з цих підстав факту передачі відповідачеві саме об’єкту оренди за договором.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в розмірі: 193 725 грн. –сума основного боргу, 12 207 грн. 75 коп. –сума 3 % річних, 37 333 грн. 56 коп. –сума інфляційних нарахувань та про розірвання договору оренди від 16.12.2003 № 16/12-03-ар.

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою її заявник посилається на неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору по справі. Мотивована дана скарга положеннями ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст. 651, ч. 1 ст. 762, ст. 782 Цивільного кодексу України, ст. ст. 188, 291 Господарського кодексу України, умовами договору оренди.

За твердженням скаржника, у рішенні суду першої інстанції вказані інші фактичні дані, ніж ті, які наявні у справі, оскільки факти отримання приміщення в оренду та несплату ним орендних платежів на протязі більш ніж три місяці відповідачем не оспорюється, наявність боргу підтверджується його відзивом на позовну заяву від 13.08.2007 № 4, яким ТОВ „Кіровський завод металовиробів” визнана сума основного боргу в розмірі 72 530 грн. 64 коп. за період з липня 2004 по березень 2006, а також наданими суду розрахунками відповідача 3 % річних в сумі 4 623 грн. 28 коп. та інфляційних нарахувань на суму 8 082 грн. 14 коп.

За доводами скаржника складання або не складання акту приймання-передачі, на відсутність якого посилається суд першої інстанції, не тягне за собою будь-яких правових наслідків, які б стосувалися предмету судового розгляду по справі, оскільки в акті повинно бути зазначено тільки технічний стан об’єкту оренди, від якого не залежить зміна ні суми орендної плати, ні площа орендованих приміщень, так як ці показники вже найшли своє відображення в договорі та не були змінені за згодою сторін. З претензіями стосовно не передачі йому об’єкту оренди в строк, передбачений в договорі, або передачі об’єкту оренди в стані іншому ніж зазначено в договорі відповідач до позивача не звертався. Інші договори оренди з пояснень позивача сторонами не укладалися. Акти про початок виробничої діяльності не можуть бути розцінені як додаткові угоди до договору оренди. Єдина мета цих актів згідно п. 3.2 договору оренди - визначення періоду, з якого починається нарахування орендної плати.

Також скаржник зазначає про відсутність в рішенні суду першої інстанції нормативно-правового обґрунтування відмови в розірванні договору та стверджує про те, що рішення не підписано суддями.

14.01.2008 позивач звернувся до Луганського апеляційного господарського суду із заявою про зміну апеляційних вимог, якою він просить задовольнити вимоги позивача в обсязі, вказаному в позовній заяві по справі, а саме:

1. Розірвати договір оренди, укладений між сторонами.

2. Стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди в розмірі 332100 грн., пеню в сумі 4684 грн. 86 коп., 3 % річних в сумі 14767 грн. 50 коп. та інфляційні витрати в сумі 44602 грн. 15 коп.

3. Судові витрати по справі покласти на відповідача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу доводи скаржника оспорює, оскаржуване рішення вважає таким, що відповідає вимогам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Проти розірвання договору відповідач заперечує, посилаючись на те, що він знаходиться у рамках договору на створення робочих місць для працівників, які вивільняються з вугледобувних та вуглепереробних підприємств, що ліквідуються.

Відповідач посилається на відсутність актів приймання-передачі в оренду приміщень площею 7500 кв. м., вважає акти про початок виробничої діяльності, що складені відповідно до п. 3.2 договору оренди, змінами умов договору щодо площі, яку слід брати за основу для розрахунку орендної плати. Також відповідач стверджує про невиконання позивачем умов додаткової угоди від 14.09.2005 № 1 до договору оренди щодо забезпечення безперебійної подачі орендарю енергоносіїв, припинення електрозабезпечення цеху відповідача в квітні 2006 року.

Позивач доводи відповідача оспорює.

Розглянув матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, заслухав представників сторін, дослідив правильність застосування судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Предметом укладеного сторонами договору оренди є передача орендодавцем (позивачем) в строкове користування орендаря (відповідача) частини нежитлового приміщення головного корпуса, яка складається з трьох цехів з усіма комунікаціями, електро- та газопостачанням, загальною площею 7500 кв. м., яка розташована за адресою: м. Кіровськ, вул. Степна, буд. 1.

Згідно п. 1.2 договору оренди цільове використання приміщення –організація цеху з виробництва металовиробів.

Пунктом 2.4.1 договору оренди передбачено передачу приміщення, яке є предметом договору оренди, по акту приймання-передачі, в якому зазначається технічний стан об’єкту. Акт приймання-передачі об’єкту оренди сторонами не був укладений. Проте, відповідач передачу йому в оренду спірного приміщення підтверджує та оспорює лише розрахунки позивача щодо розміру його заборгованості з орендної плати, сум пені, річних та інфляційних нарахувань. Проти стягнення пені відповідач заперечує, посилаючись на пропуск строку позовної давності.

Факт передачі відповідачеві спірного приміщення в користування підтверджений і матеріалами справи: актами про початок виробничої діяльності, які з пояснень представників сторін складені на підставі договору оренди, актом державної комісії по прийманню в експлуатацію першої черги проекту «Організація цеху з виробництва металовиробів на ТОВ „Кіровський завод металовиробів” від 25.12.2004, поясненнями відповідача, в яких йдеться про проведення ним в орендованому приміщенні виробничої діяльності, контррозрахунками відповідача сум, що заявлені до стягнення за позовом, поясненнями представників сторін щодо часткової сплати відповідачем орендної плати тощо.

Дані позивача стосовно перерахованої суми орендної плати (442 грн. 31 коп.) відповідач не оспорює.

Враховуючи підтвердженість за матеріалами справи факту передачі позивачем відповідачеві об’єкту оренди, відмову суду першої інстанції у задоволенні позову лише з підстав відсутності акту приймання-передачі цього об’єкту оренди, без дослідження інших обставин справи, судова колегія вважає необґрунтованою.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи відповідача, якими обґрунтовані його заперечення проти розміру заявлених до стягнення сум за позовом.

Згідно контррозрахунків відповідача сум заборгованості, річних та інфляційних витрат розмір його заборгованості з орендної плати складає 72530 грн. 64 коп., річних –4623 грн. 28 коп., інфляційних нарахувань –8082 грн. 14 коп.

Розрахунок заборгованості відповідачем здійснений виходячи з розміру орендної плати за 1 кв. м. (1,23 грн.), яка визначена відповідачем самостійно, шляхом поділу щомісячного розміру орендної плати, передбаченого п. 3.1 договору оренди (9225 грн.), на загальну площу об’єкту оренди згідно п. 1.1 договору оренди (7500 кв. м.) за період з липня 2004 по квітень 2006 за використання 2808 кв. м. орендної площі. Розмір площі відповідачем визначений відповідно до актів про початок виробничої діяльності, термін прострочення –моментом відключення електроенергії.

Вказані розрахунки здійснені відповідачем без дотримання вимог діючого законодавства, зокрема, щодо свободи договору та його обов’язковості (ст. ст. 627, 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За змістом договору оренди сторонами на основі вільного волевиявлення узгоджено орендну плату у розмірі 9225 грн. в місяць, яка згідно п. 3.1 договору оренди повинна вноситися орендодавцю не пізніше 15 числа кожного місяця.

Згідно п. 3.4 договору оренди розмір орендної плати може бути змінений тільки за згодою сторін та у випадках, що передбачені цим пунктом договору: у разі зміни методики її розрахунку, зміни централізованих цін і тарифів і в інших випадках, передбачених діючим законодавством.

Порядок внесення змін і доповнень до договору, передбачено п. 6.1 договору оренди.

Докази внесення сторонами змін до договору оренди стосовно розміру орендної плати, що передбачений п. 3.1 договору оренди, відповідачем не надані.

Акт про початок виробничої діяльності від 05.04.2004, на який посилається відповідач, відповідно до умов п. 3.2 договору оренди, свідчить про початок виробничої діяльності відповідача з квітня 2004 року на площі 1685 кв. м.

Вказівка в акті на площу, на якій відповідачем почата виробнича діяльність, та на те, що вказану площу необхідно прийняти за основу для розрахунку суми орендної плати, не свідчить про зміну умов договору оренди щодо площі об’єкта оренди та розміру орендної плати за відсутністю додаткової угоди стосовно внесення у встановленому порядку відповідних змін до договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Самовільне зменшення відповідачем розміру орендної плати є порушенням вимог чинного законодавства та умов договору оренди.

В обґрунтування визначеного ним терміну нарахування сум орендної плати, пені, річних та інфляції відповідач посилається на додаткову угоду до договору оренди від 14.09.2005, якою сторонами доповнено розділ 2 договору п. 2.4.6, яким передбачено обов’язок орендодавця забезпечити безперебійну подачу електроенергії та води для ведення орендарем виробничо-господарської діяльності, та п. 2.4.7 про ненарахування орендної плати під час відсутності подачі електроенергії з вини орендодавця. Докази відключення електроенергії з вини позивача відповідачем не надані.

Відповідно до листа прокуратури м. Кіровська від 13.11.2007 № 88-07 на ім’я директора ТОВ „Кіровський завод металовиробів” , на який посилається відповідач у поясненнях від 21.01.2008, подачу електроенергії на ТОВ „Кіровський завод металовиробів” припинено на підставі припису ЛС130 від 24.05.2006 № 116, наданого державним інспектором з Енергонагляду за режимами споживання електроенергії в Луганській області.

Розрахунки позивача сум заборгованості, пені, річних, інфляції відповідають згоді сторін згідно п. 3.1 договору оренди щодо розміру орендної плати та терміну прострочення відповідачем платежів, які позивачем здійснені в межах строку позовної давності.

За викладеним позовні вимоги у частині стягнення сум заборгованості з орендної плати, пені, річних та інфляційних нарахувань є обґрунтованими.

Твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності на вимогу про стягнення пені не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч. 3 ст. 188 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи пропозиція щодо розірвання договору оренди позивачем відповідачеві не надсилалася.

Твердження позивача, що такою пропозицією є його звернення до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача по справі № 9/29пд, не може бути прийнято до уваги, оскільки предметом позову по вказаній справі було розірвання іншого договору - № 16/12-05ар.

У зв’язку з недотриманням позивачем вимог законодавства щодо порядку розірвання договору у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

При зверненні з позовом до господарського суду Луганської області позивачем не сплачено державне мито за вимоги немайнового характеру про розірвання договору, тому державне мито у сумі 85 грн. слід стягнути з позивача в дохід Держаного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Кіровський завод по виробництву виробів із металевих порошків” на рішення господарського суду Луганської області від 15.11.2007 по справі № 2/367пд задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 15.11.2007 по справі № 2/367пд скасувати частково.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з ТОВ „Кіровський завод металовиробів”, м. Кіровськ Луганської області, вул. Степова, 1, ідентифікаційний код № 32220592, на користь ВАТ „Кіровський завод по виробництву виробів із металевих порошків”, м. Кіровськ Луганської області, вул. Степова, 1, ідентифікаційний код № 00223705, 332 100 грн. заборгованості, 4 684 грн. 86 коп. пені, 14 767 грн. 50 коп. 3 % річних, 44 602 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та судові витрати по сплаті держмита за подання позову у сумі 3961 грн. 55 коп. та апеляційної скарги у сумі 1980 грн. 78 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 59 грн.

5. Стягнути з ВАТ „Кіровський завод по виробництву виробів із металевих порошків”, м. Кіровськ Луганської області, вул. Степова, 1, ідентифікаційний код № 00223705 в дохід Державного бюджету України державне мито у сумі 85 грн.

6. В задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору відмовити.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                  Т.М.Баннова

Суддя                                                                      К.І. Бойченко

Суддя                                                                      І.В. Семендяєва