ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№ 27/331

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

С. Шевчук,

С. Владимиренко,

І. Воліка (доповідача),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Русь Інтернешнл"

на ухвалу

від 29.10.2007 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 27/331

за позовом

Приватного підприємства (ПП) "Веста-сервіс"

до

ТОВ "Русь Інтернешнл"

про

стягнення 363 961,20 грн.

та за зустрічним позовом

ТОВ "Русь Інтернешнл"

до

ПП "Веста-сервіс"

про

визнання договору недійсним

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Олійник В.В. (дов. від 24.10.2007 року б/н);

Донченко К.Ю. (дов. від 03.01.2008 року б/н);

відповідача

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.09.2007 року у справі № 27/331 (суддя М. Дідиченко) первісний позов ПП “Веста-сервіс” задоволено у повному обсязі, стягнуто з ТОВ “Русь Інтернешнл” 320 000грн. основного боргу, 34 071,89 грн. збитків від інфляції, 9 889,32 грн. 3% річних, 3 639,61 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

ТОВ “Русь Інтернешнл” рішення суду оскаржено в апеляційному порядку.

23.10.2007 року позивачем подано до суду заяву в порядку ст. ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 року у справі № 27/331 (колегія суддів: Б. Отрюх, А. Верховець, А. Тищенко) вжито заходів забезпечення позову, а саме, накладений арешт на грошові кошти ТОВ “Русь-Інтернешнл” в сумі 367 718,82 грн., які знаходяться на поточних рахунках № 01 у АБ “Енергобанк”, МФО 300272; № 3001 у Філії ВАТ КБ “Надра” Київського РУ, МФО 320564; № 7626 у ВАТ “Перший інвестиційний банк”, МФО 300506; № 0101 у ЗАТ “ТАС-

Доповідач: Волік І.М.

Інвестбанк”, МФО 320650; № 4471 у АКБ соціального розвитку “УКСОЦБАНК”, МФО 300023; № 7001 у ВАТ КБ “Надра” в м. Києві, МФО 320003; № 3501 у Філії ВАТ КБ “Надра” Київського РУ, МФО 320564; № 7627 у ВАТ “Перший інвестиційний банк”, МФО 300506; № 1101у ЗАТ “ТАС-Інвестбанк”, МФО 320650; № 447 у АКБ соціального розвитку “УКСОЦБАНК”, МФО 300023; 3501 у Філії ВАТ КБ “Надра Київського РУ, МФО 320564; № 1201 у ЗАТ “ТАС-Інвестбанк”, МФО 320650, або на будь-якому іншому рахунку, виявленому органами ДВС в ході виконання даної ухвали.

Ухвала суду мотивована тим, що беручи до уваги передбачені законодавством підстави вжиття заходів забезпечення позову, застосування яких допускається в будь-якій стадії провадження у справі, та враховуючи обставини справи, господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи до того ж доводи ПП “Веста-сервіс”, покладені в обґрунтування даної заяви.

Оскільки піддані арешту грошові кошти відповідача мають бути обмежені розміром суми позову та можливих судових витрат, то арешт накладений на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках відповідача, відкритих в різних банківських установах, в межах суми позову та можливих судових витрат.

Касаційна скарга ТОВ “Русь Інтернешнл” ґрунтується на порушенні господарським судом апеляційної інстанції процесуальних норм права, у зв'язку з чим скаржник просить про її скасування.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга ТОВ “Русь Інтернешнл” підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 66 ГПК України заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; про забезпечення позову виноситься ухвала; ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У випадку звернення сторони (прокурора чи його заступника) із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з вищезазначених положень, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Вирішення питання про наявність чи відсутність вищезазначених обставин, що є підставою для задоволення чи відмови у задоволенні заяви про вжиття таких заходів, є прерогативою господарського суду першої інстанції, який досліджує ці обставини в повному об’ємі.

Заява ПП “Веста-сервіс” мотивована тим, що відповідач в добровільному порядку не виконав свої договірні зобов’язання, у зв’язку з чим позивач припускає, що відповідач може зробити певні дії, які можуть привести до зникнення грошових коштів з розрахункових рахунків, відкритих у різних банківських установах. Також позивач звертає увагу на те, що ним одночасно було подано 13 позовних заяв про стягнення з ТОВ "Русь Інтернешнл" заборгованості по різним договорам на загальну суму 6 700 000 грн.

При цьому, матеріали справи свідчать, що апеляційним господарським судом оскаржуваною ухвалою вжито заходів забезпечення позову, однак взагалі необґрунтовано належним чином підстави, за яких господарський суд застосовує дані процесуальні дії, передбачені ст. ст. 66-67 ГПК України, що суперечить вищенаведеним положенням ГПК України.

Крім того, зміст оскаржуваної ухвали свідчить про грубе порушення господарським судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали принципу розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

За наведених обставин, та виходячи з вищенаведених законодавчих положень, заходи забезпечення позову застосовані апеляційним господарським судом ухвалою від 29.10.2007 року є такими, що прийняті з порушенням процесуальних вимог щодо підстав та умов застосування заходів забезпечення позову (ст. ст. 66, 67 ГПК України), а тому оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону, у зв'язку з чим підлягає до скасування, а справа - направленню до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Русь Інтернешнл" задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 року у справі № 27/331 скасувати.

Справу направити до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Головуючий, суддя С. Шевчук

Судді : С. Владимиренко

І. Волік