ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"24"
липня 2008 р.

Справа
№ 01/35-11А.

за
позовом підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк

до
Луцької міської ради

про
визнання нечинним рішення №10/63 від 6.02.2007р.

Суддя Якушева І.О.

при секретарі Дзірба О.М.

Представники:

від
позивача: ОСОБА_2(дов. від 28.02.2008р.)

від
відповідача: Демчук В.В. (дов. №1.1.-16/856 від 18.05.2007р.)

Суть спору: позивач в позовній заяві
просить визнати нечинним рішення Луцької міської ради №10/63 від 6.02.2007р.
"Про надання підприємцю ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для обслуговування офісу АДРЕСА_1".

На обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що 29.12.2005р. він придбав у громадянина ОСОБА_3
нежитлове складське приміщення площею 83,8 кв.м. по АДРЕСА_1, 25.04.2006р. у
Луцької міської ради придбав іншу частину цього ж  приміщення площею 28,5 кв.м. Під тиском
органів влади ним було оформлено звернення до Луцької міської ради про надання
дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для
обслуговування офісу на АДРЕСА_1. 6.02.2007р. Луцькою міською радою було
прийнято рішення №10/63, яким надано дозвіл на складання проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для обслуговування офісу АДРЕСА_1 загальною
площею 0,0253 га. Позивач вважає це рішення ради незаконним, посилаючись на те,
що з часу реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості він відповідно до
ч.2 ст.377 Цивільного кодексу України набув права власності на земельну
ділянку, на якій розташовані будівлі та які необхідні для їх обслуговування.
Вважає, що земля належить йому за законом.

Відповідач
у відзиві, представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не
визнали, просять у задоволенні позові відмовити, посилаючись на таке:

-
відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в
межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом
або іншим законом.

Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який , якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно
до ст. 103 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального
строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його початок.

Рішення
Луцької міської ради «Про надання підприємцю ОСОБА_1 дозволу на складання
проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування офісу
АДРЕСА_1» прийнято 06.02.2007року, таким чином, керуючись нормами ст. 103
Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг строку звернення до адміністративного
суду починається з 07.02.2007 року і відповідно до ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України закінчується 07.02.2008 року.

Отже,
як вбачається з матеріалів справи позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду з позовною заявою про визнання нечинним рішення Луцької
міської ради;

- у
комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної власності, що передбачено ч. 2 ст. 83
Земельного кодексу України.

Обов'язковою
умовою визнання акта недійним є також порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи
організації.

Відповідно
до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських
рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить,
зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних
ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом
12 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до
розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у
приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно
до ст.ст.80, 83 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування є
суб'єктами права власності на землі територіальних громад, що належать до
комунальної власності.

Законним
розпорядником земель територіальних громад є орган місцевого самоврядування,
тобто Луцька міська рада, яка в свою чергу, відповідно до ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні» серед інших має виключні повноваження
щодо регулювання земельних відносин.

Набуття
права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або надання їх у користування згідно з ч. 2 ст.
116 Земельного кодексу України.

Право
власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності
чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної
реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється, що регламентується ст. 125 Земельного кодексу
України.

Позивачем
у позовній заяві зазначено, що право власності на об'єкти нерухомого майна
виникло на підставі укладених договорів купівлі-продажу у 2005 та 2006 роках, а
право на земельну ділянку у попереднього власника не було ніяким чином
оформлено, що дає підстави вважати, що дана земельна ділянка не знаходилась у
власності попереднього власника нерухомості, а перебуває у комунальній
власності.

Посилання
позивача на ст.377 Цивільного кодексу України є неправильним, оскільки земельні
правовідносини регулюються спеціальним законом, а саме Земельним кодексом
України.

На
момент укладення вищезазначених договорів ст.120 Земельного кодексу України
мала диспозитивний характер, оскільки у ній передбачалася можливість переходу
права власності на земельну ділянку у разі придбання у власність будівлі чи
споруди або на підставі іншої цивільно-правової угоди.

Таким
чином, якщо у договорі купівлі-продажу нерухомості питання щодо набуття прав на
землю не було врегульоване, то згідно із Земельним кодексом України до покупця
об'єктів нерухомості право власності не перейшло.

Статтями
123, 124, 127,128 Земельного кодексу України передбачено порядок надання
земельних ділянок у власність або у користування.

Зокрема,
передбачено, що особам, які подали заяви (клопотання) про придбання (купівлю)
земельної ділянки, що не перебуває у їх користуванні, продаж цієї ділянки
здійснюється не пізніше 30 днів після розроблення землевпорядною організацією
проекту відведення земельної ділянки

До
клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені
частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що обґрунтовують її
розмір, призначення та місце розташування.

Відповідна
районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає
клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення
земельної ділянки.

Відповідно
до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи
місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та
розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі
майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у
постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в
оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання
їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і
оренду.

Згідно
з п. 34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно
до закону питання регулювання земельних відносин.

Сільські,
селищні, міські, районні у містах (у разі їх створення), районні, обласні ради
складаються з депутатів, які обираються населенням відповідної території на
основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного
голосування відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні».

Відповідно
до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення
ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю
депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
При встановлені результатів голосування до загального складу сільської,
селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо
він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення
ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням.

Питання
щодо надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для обслуговування офісу АДРЕСА_1 виносилось на голосування десятої
сесії Луцької міської ради і одноголосно було прийнято рішення про надання згоди.

Таким
чином, процедура прийняття рішення, встановлена ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», Луцькою міською радою не була порушена.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд
в с т а н о в и в:

відповідно до договору
купівлі-продажу від 29.12.2005р. позивач придбав у громадянина ОСОБА_3
нежитлове складське приміщення площею 83,8 кв.м. по АДРЕСА_1

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 25.04.2006р. позивач придбав у Луцької міської ради іншу частину цього
ж  приміщення площею 28,5 кв.м.

6.02.2007р. Луцькою міською радою на
підставі клопотання позивача, ст.151 Земельного кодексу України було прийнято
рішення №10/63 "Про надання підприємцю ОСОБА_1 дозволу на складання
проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування офісу
АДРЕСА_1".

Позивач - підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просить визнати
нечинним рішення Луцької міської ради №10/63 від 6.02.2007р. "Про надання
підприємцю ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для обслуговування офісу АДРЕСА_1".

Позивач вважає, що прийняттям
зазначеного рішення порушено його права. При цьому посилається на те, що з часу
реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості він, як особа, яка придбала у
власність нерухоме майно, відповідно до ч.2 ст.377 Цивільного кодексу України
набув права власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівлі та які
необхідні для їх обслуговування. Вважає, що земля належить йому за законом.

Частинами 1, 2 статті  116 Земельного кодексу України визначено, що
громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування
земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність
або надання їх у користування.

При цьому юридичні особи можуть
набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності
у разі придбання за договором купівлі-продажу, іншими цивільно-правовими
угодами, внесення земельних ділянок її засновниками до статутного фонду,
виникнення інших підстав, передбачених законом.

Статтею 120 Земельного кодексу України
врегульовано перехід права власності на земельну ділянку при переході права на
житловий будинок, будівлю або споруду.

Згідно із частинами 1, 2 норми цієї
статті в редакції, яка діяла на час придбання нежитлового приміщення, при
переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а
право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ст.377 Цивільного
кодексу України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача
переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони
розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У зв"язку із придбанням будівлі
у позивача виникло право на земельну ділянку, на якій  ці будівлі знаходяться.

В ч.2 ст.377 Цивільного кодексу
України, на яку посилається позивач на обгрунтування набуття ним права власності
на земельну ділянку, йдеться про перехід права користування на земельну ділянку
при відчуженні будівлі або споруди в тому випадку, коли будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, яка була надана у користування.

Із проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, технічної документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку вбачається, що
земельна ділянка, на якій знаходиться нежитлове приміщення, придбане позивачем,
не була надана у власність чи у користування.

Статтями 123, 124, 127,128 Земельного
кодексу України врегульовано порядок надання земельних ділянок юридичним
особам.

Із змісту цих норм випливає, що
реалізація права на землю  юридичною
особою здійснюється за визначеними правилами в установленому порядку, з
додержанням форм їх здійснення, зокрема, шляхом подачі юридичною особою, яка
бажає отримати земельну ділянку заяви (клопотання) до органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування, який розглядає клопотання і дає згоду на
розроблення проекту відведення земельної ділянки. З метою забезпечення
екологічної і санітарно-епідеміологічної безпеки, а також захисту інтересів
інших осіб і держави вимагається процедурно погодити проект відведення земельної
ділянки із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічними органами, органами архітектури та охорони
культурної спадщини, а також одержати висновок державної землевпорядної
експертизи щодо об"єктів, що їй підлягають. Після погодження всіма
зазначеними особами та органами проект відведення земельної ділянки подається
до відповідної ради, яка в межах своїх повноважень приймає рішення про надання
земельної ділянки.

Тобто, передача земельної ділянки у
власність чи користування включає в себе комплекс послідовних юридичних дій,
які мають виконати юридична особа, зацікавлена у придбанні земельної ділянки, і
орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування.

У відповідності із ст.50 Закону
України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу),
відчуження земельних ділянок.

Як  встановлено в процесі судового розгляду ЗАТ
Науково-виробниче підприємство "Технічне бюро кадастру" за
клопотанням позивача було виготовлено технічну документацію по інвентаризації
земельної ділянки для обслуговування офісу, проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, технічну документацію із землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну ділянку.

Проект відведення земельної ділянки,
виготовлений за клопотанням позивача, погоджено всіма необхідними особами та
органами.

25.04.2007р. Луцькою міською радою
було прийнято рішення №13/71 "Про надання земельної ділянки на умовах
оренди підприємцю ОСОБА_1 для
обслуговування офісу АДРЕСА_1".

10.07.2007р. Луцькою міською радою
укладено із позивачем договір оренди, згідно з п.п.1, 2 якого передано в
строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського
призначення загальною площею 253 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.60 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від
імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права
комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть
передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове
користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і
купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження,
визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно
з п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно
до закону питання регулювання земельних відносин.

Сільські,
селищні, міські, районні у містах (у разі їх створення), районні, обласні ради
складаються з депутатів, які обираються населенням відповідної території на
основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного
голосування відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні».

Відповідно
до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення
ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю
депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
При встановлені результатів голосування до загального складу сільської,
селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо
він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення
ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням.

У відповідності із п.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб"єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема,
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії).

З огляду на викладене, судом не
встановлено порушень Луцькою міською радою процедури прийняття рішення №10/63
від 6.02.2007р., встановленої ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні», порядку надання земельної ділянки.

В
процесі розгляду справи судом також не встановлено порушень прав позивача у
зв"язку з прийняттям Луцькою міською радою рішення №10/63 від 6.02.2007р.
Із змісту заяви на видачу технічного завдання на проведення інвентаризації
земельної ділянки видно, що позивач просив видати його для подальшого надання
йому земельної ділянки на умовах оренди, і документація на землю виготовлялась
для подальшої передачі її на умовах оренди. Рішення №10/63 від 6.02.2007р.
приймалось Луцькою міською радою на підставі клопотання позивача. Прийняте
рішення свідчить про те, що клопотання позивача було задоволено, йому надано
дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Доказів про те, що позивач звертався до відповідача про надання йому земельної
ділянки у власність не подано.

Враховуючи наведене, позовна вимога
про визнання нечинним рішення Луцької міської ради №10/63 від 6.02.2007р. до
задоволення не підлягає.

У відповідності із ст.104 КАС України
до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Відповідно до ст.99  КАС України адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим
кодексом або іншим законом.

Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який , якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно
до ст.103 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного
дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано
його початок.

Згідно
з поштовим штемпелем на конверті позовну заяву було надіслано 5.03.2008р.

Стверджуючи
про те, що позивачем пропущено строки звернення до адміністративного суду,
відповідач у встановленому законом порядку не довів, що про прийняте рішення
позивачу стало відомо в день його прийняття, тобто 6.02.2007р., доказів на
підтвердження вручення (надіслання) копії рішення позивачу не надав.

Згідно з поясненнями представника
позивача, не спростованими відповідачем, про прийняте Луцькою міською радою
рішення № 10/63 від 6.02.2007р. позивач дізнався у НВП «Технічне бюро кадастру»
в квітні-травні 2007р., в порядку, встановленому Законом України "Про
звернення громадян", про прийняття рішення №10/63 від 6.02.2007р. йому не
повідомлялось.

Керуючись ст. ст.116, 123, 124,
127,128 Земельного кодексу України, ст.377 Цивільного кодексу України, ст.50
Закону України "Про землеустрій", п.34 ст.26, ст.ст.59, 60 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.3 ст.2, ст.104, ст.ст.160-163
Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в:

в позові про визнання нечинним
рішення Луцької міської ради №10/63 від 6.02.2007р. "Про надання
підприємцю ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для обслуговування офісу АДРЕСА_1"  відмовити.

Постанова
може бути оскаржена  до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції подається заява.
Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя