СУД
Постанова

Іменем України

21 лютого 2008 року

Справа
№ 2-22/13329-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Гонтаря
В.І.,

суддів                                                                      Борисової
Ю.В.,

Голика В.С.,

секретар судового
засідання                                        Наконечний О.В.

за участю
представників сторін:

представник
позивача - ОСОБА_1 - довіреність № б/н від 06.02.08 - Фізична особа -
підприємець  ОСОБА_2;

представник
відповідача - Афанасєв Михайло Сергійович, довіреність №  17576/10-0 від 18.10.07 - Державна податкова
інспекція в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим;

розглянувши
апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим на
постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 15.11.2008 у справі №
2-22/13329-2007А

за
позовом           фізичної особи - підприємця  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,Євпаторія,97400)

до           Державної
податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим (вул. Дм.
Ульянова, 2/40,Євпаторія,97416)

про
визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_2. (далі позивач) звернулась до суду з
позовом, в якому просила визнати нечинним рішення Державної податкової
інспекції у місті Євпаторія (далі відповідач) № від 05.09.2007.
Позовні вимоги мотивовані тим, що працівники відповідача під час проведення
перевірки 16.08.2007 склали акт, в якому зафіксували нібито встановлені
порушення позивачем Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг". За результатами вказаної перевірки було прийнято рішення про
застосування штрафних санкцій за порушення, які позивач не допустив.

Представники
позивача наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник
відповідача надав відзив на позовну заяву (вих. № 17485/10/10-0 від
17.10.2007), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що
штрафні санкції до позивача застосовані у зв'язку з порушенням ним Законів
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг".

Представник
відповідача наполягав на відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Постановою господарського
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Яковлєв С.В.) від 15.11.2008 у справі № 2-22/13329-2007А позов
задоволено частково. Рішення Державної податкової інспекції в місті Євпаторії
Автономної Республіки Крим № від 05.09.2007 року визнано нечинним у
частині застосування фінансових санкцій в сумі 15587,25 грн. В решті у позові
відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду, Державна податкова інспекція в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим
звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати.

Заявник апеляційної скарги
посилається на неправильне застосування господарським судом норм законодавства.

Розглянувши матеріали
справи повторно в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства,
суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності рішенням виконавчого комітету Євпаторійської
міської ради 10.01.2000.

Працівники відповідача
16.08.2006 провели перевірку дотримання податкового законодавства позивачем у
магазині, який розташований у місті Євпаторія, по АДРЕСА_2.

За результатами вказаної
перевірки був складений акт № 001766, в якому зроблений висновок про порушення
позивачем пунктів1, 2, 11, 13 статті 3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг".

Під час складання вказаного
акту працівники відповідача зафіксували не проведення позивачем розрахункових
операцій за товари через реєстратори розрахункових операцій, невидачу
розрахункових документів особам, які отримували товар, проведення розрахункових
операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму
попереднього програмування найменування цін товарів (послуг) та обліку їх
кількості, незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій.

На підставі вказаного акту відповідач
05.09.2007 прийняв рішення № про застосування фінансових санкцій,
згідно з яким відповідно до пунктів 1, 6 статті 17, статті 22 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" застосував до позивача штрафні санкцій
у сумі 17543,50 грн.

Судова колегія розглянувши
матеріали справи та вивчивши наданими сторонами докази, вважає, що в позові
слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, на думку судової колегії, судом першої
інстанції неправильно застосовано частину 24 статті 2 Закони України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського
харчування і послуг», згідно якої, місце проведення розрахунків - місце, де
здійснюються розрахунки з покупцем за продані товари (надані послуги) і
зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) наявні засоби, а
також місце отримання покупцем заздалегідь сплачених товарів (послуг) із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів і тому подібне.

З пояснень відповідача
вбачається, що свідок ОСОБА_3 на питання представника відповідача пояснила, що
при розрахунку з покупцями, вона, купюри крупного номіналу складала окремо, від
купюр маленького номіналу. Видаючи здачу, ОСОБА_3. брала гроші як з коробки з
крупними купюрами так і дрібними, тобто фактично грошові кошти за продані
товари знаходилися в двох коробках.

Даний факт підтвердив також
свідок ОСОБА_4., який проводив перевірку, і який також в судовому засіданні
пояснив, продавець ОСОБА_3. видавала здачу одночасно з двох коробок.

Також факт того, що вся
сума грошових коштів у розмірі 3733,9 гривень знаходилася на місці проведення
розрахунків підтверджується актом покупюрного опису наявних грошових коштів,
який власноручно підписаний суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2.

Посилання господарського
суду на те, що грошові кошти, вказані в акті перевірки, були знайдені на
підлозі не відповідають дійсності, оскільки
фактично   дані   грошові,
як   пояснила
"продавець"  вона  спочатку
упустила грошові  кошти,  які
знаходилися  на місці  проведення розрахунків на підлогу, а потім
власноручно підняла.

Таким чином, посилання суду першої
інстанції на те, що відповідно до статті 71Кодексу адміністративного
судочинства України відповідачем не надано доказів того, що всі грошові кошти
знаходилися на місці проведення
розрахунків, не відповідає дійсності і суперечить фактичним обставинам
справи.

Відповідно до пункту 13
статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі громадського харчування і послуг»забезпечувати відповідність сум
наявних засобів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка відзначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у разі використовування розрахункової книжки -
загальній сумі продажі за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня.

Відповідно до статті 22
Закону, у разі невідповідності суми наявних коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка відзначена в денному звіті, а у разі
використовування розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова санкція в п'ятикратному розмірі суми, на
яку виявлена невідповідність.

Відповідно до статті 159
Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинне бути
законним і обґрунтованим.

Законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим
є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно
до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України - підставою для
скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового
рішення є - неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції
вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

При
таких обставинах, судова колегія не може погодитись з висновками суду першої
інстанції, у зв'язку з чим постанова господарського суду підлягає скасуванню.

Керуючись
статтями 24, 195, 198 (3), 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим задовольнити.

Постанову господарського
суду Автономної Республіки Крим від 15.11.2008 у справі № 2-22/13329-2007А
скасувати.

В позові фізичній особі - підприємцю  ОСОБА_2 - відмовити.

Суд
апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала
суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу або постанову суду
апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені
статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя
В.І. Гонтар

Судді
Ю.В. Борисова

В.М. Плут