ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" жовтня 2008 р. Справа № 3/101

За позовом Дочірньої компанії “Газ України”Національної компанії “Нафтогаз України”

до відповідача Комунального підприємства “Теплотранссервіс»Рівненської міської ради

про стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ

Суддя Мамченко Ю.А.

Представники:

від позивача: Михалевська З.О. (довіреність №120/10 від 15.07.2008 року);

від відповідача : Михайлов В.О. (довіреність №01-10/3795 від 02.01.2008 року)

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Дочірня компанія «Газ України»Національної компанії «Нафтогаз України»звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Комунального підприємства «Теплотранссервіс»Рівненської міської ради про стягнення 2268165 грн. 81 коп., з яких 1562468 грн.54 коп. основного боргу за поставлений природній газ, 167006 грн. 01 коп. пені, 481711 грн. 20 коп. інфляційних втрат, 56980 грн. 06 коп. 3% річних.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що в порушення умов договору на постачання природного газу №06/06-1001 БО-28 від 29.12.2006 року відповідачем не сплачено позивачу борг за поставлений протягом січня - вересня 2007 року природній газ в сумі 1562468 грн. 54 коп..

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить в частині стягнення основного боргу відмовити відмовити в зв’язку з взаєморозрахунками на підставі Постанови КМУ №440 від 25.04.2008 року; в частині стягнення пені відмовити в зв’язку з пропущенням строку позовної давності; в частині стягнення збитків від інфляції та трьох відсотків річних відмовити з підстав необгрунтованості та недоведеності.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторін.

Ухвалою заступника голови господарського суду Рівненської області на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України, строк розгляду справи продовжено на один місяць.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

29.12.2006 року між Дочірнім підприємством «Газ України «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(далі –постачальник) та Комунальним підприємством «Теплотранссервіс»Рівненської міської ради (далі –покупець) укладений договір на постачання природного газу №06/06-1001 БО-28 (далі –договір), згідно з умовами якого постачальник зобов’язався передати у власність споживача природний газ, а споживач зобов’язався прийняти газ та оплатити його на умовах даного договору (п.1.1).

Згідно з п.3.3 Договору приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу в якому зазначаються фактичні обсяги споживання транспортованого газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків (п.3.4. Договору).

Згідно п.6.1 договору на постачання природного газу №06/06-1001 БО-28 від 29.12.2006 року остаточний розрахунок в звітному місяці здійснюється на підставі актів приймання –передачі газу (за звітний місяць) до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторонами підписано Додаткові угоди до Договору на постачання природного газу №06/06-1001 БО-28 від 29.12.2006 року (а.с.42-51) згідно з якими сторони погоджували об'єми та ціну поставленого газу.

На виконання умов договору постачальник передав споживачу протягом січня-вересня 2007 року природний газ об'ємом 6611,483 тис.куб.м. на загальну суму 6573023 грн. 22 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу (а.с.24-35). Відповідач свої зобов’язання щодо оплати за газ виконав частково на суму 5010554 грн. 68 коп..

Таким чином, на момент звернення з позовом до суду, сума основного боргу відповідача перед Державною компанією «Газ України»становить 1562468 грн.54 коп..

Як визначено статтею 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не надано суду доказів належної оплати за надані послуги.

Отже, судом встановлено, що сторони погодили строк виконання зобов’язання щодо оплати вартості поставленого природного газу, проте відповідач, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору за поставлений газ повністю не розрахувався, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу розмірі 1562468 грн. 54 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Крім того, позивач на підставі п.7.2. договору на постачання природного газу від 29.12.2006 року №06/06-1001 БО-28 просить суд стягнути з відповідача за несвоєчасну оплату спожитого газу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу за період з 04.01.2008 року по 04.07.2008 року, що згідно з розрахунком наданим позивачем складає 167006 грн. 01 коп..

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст.231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.5 договору сторони погодили, що неустойка нараховується постачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення з вимогою, претензією, позовом.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а відтак підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 481711 грн. 20 коп. інфляційних втрат та 56980 грн. 06 коп. трьох процентів річних.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати нараховані за період з лютого 2007 року по червень 2008 року та складають 481711 грн. 20 коп., три проценти річних з простроченої суми нараховані за період з 11.02.2007 року по 04.07.2008 року складають 56980 грн. 06 коп.. Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не оплачений, його розмір підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1562468 грн. 54 коп., 167006 грн. 01 коп. пені, 481711 грн. 20 коп. інфляційних втрат, 56980 грн. 06 коп. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача, оскільки спір виник в наслідок його неправомірних дій.

Керуючись 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Комунального підприємства “Теплотранссервіс»Рівненської міської ради (33027, м.Рівне, вул.Данила Галицького, буд.27, , р/р 763 в РФ ВАТ «Кредобанк», МФО 333670) на користь Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1, , р/р 14 в ГОУ ПІБ України) 1562468 грн. 54 коп. основного боргу, 167006 грн. 01 коп. пені, 481711 грн. 20 коп. інфляційних втрат, 56980 грн. 06 коп. 3% річних, 22682 грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення підписаний суддею “21” жовтня 2008 року