ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" січня 2008 р.

Справа № 22/359-07-8250

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛАССА";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "РОСТОК";

про зобов'язання до вчинення певних дій

Суддя Торчинська Л.О.

Представники:

Від позивача: Воронков В.О.- представник за довіреністю № 18 юр від 05.01.2007р.;

Від відповідача: - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛАССА», звернувся із позовом до відповідача –Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Росток», про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, а саме перешкоджати позивачу користуватись земельною ділянкою, загальною площею 1,8257 га, яка розташована в районі вузького місця коси Кароліно-Бугаз в смт. Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Представник позивача позовну заяву підтримує, на своїх вимогах наполягає.

Відповідач –Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Росток», про місце і час судових засідань був повідомлений належним чином, але у судові засідання представник не з’являвся, заперечення на позов надані не були, причини неявки не повідомлялися, в зв’язку з чим справу розглянуто згідно ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, які приймали участь у справі, суд встановив:

11 вересня 1992 року Затоківською селищною радою було прийнято рішення про надання позивачу земельної ділянки, площею 3,3 га, під розміщення оздоровчого закладу об’єктів соцкультпобуту, яхт-клубу, в зв’язку з чим, позивачу було видано державний акт на право користування землею.

15 жовтня 2007 року позивач отримав листа від Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України»в особі Одеської регіональної філії за № 2389/01, у якому зазначено, що земельна ділянка № 2, площею 2,5 га, відображена в державному акті на право постійного користування землею серії Б № 033553 не може бути зареєстрована за позивачем в авторизованій системі державного земельного кадастру через те, що в її межах розташована земельна ділянка площею 0,6743 га, яка передана Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Росток»в оренду строком на 25 років на підставі рішення Затоківської селищної ради № 473.

Також, позивачем від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Росток»було отримано листа, в якому відповідач зазначив, що у позивача не має жодних прав на земельну ділянку, оскільки державний акт серії Б № 033553 не відповідає вимогам чинного законодавства по формі та належним чином не зареєстрований. Крім того, відповідач вказав на те, що він розробляє проект відводу решти земельної ділянки.

Позивач вважає, що дії відповідача стосовно невизнання земельних прав позивача та, як зазначив позивач, спроби відповідача отримати у користування земельну ділянку, яка знаходиться в постійному користуванні позивача є протиправними і порушують права і охоронювані законом інтереси позивача.

За даних обставин, позивач з урахуванням положень ст. 95 Земельного кодексу України, ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, просить господарський суд Одеської області заборонити відповідачу перешкоджати позивачу користуватись земельною ділянкою, загальною площею 1,8257 га, яка розташована в районі вузького місця коси Кароліно-Бугаз в смт. Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з’ясування і доведеність, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛАССА»з таких обставин.

Як було встановлено господарським судом, 11 вересня 1992 року Затоківською селищною радою прийнято рішення про надання позивачу земельної ділянки площею 3,3 га під розміщення оздоровчого закладу, об’єктів соцкультпобуту, яхт-клубу, в зв’язку з чим, позивачу було видано державний акт на право користування землею.

Відповідно до частини 2 статті 92 Земельного Кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2002р., право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної форми власності. Тобто, саме з моменту набрання чинності вказаним Земельним Кодексом України право на постійне користування земельною ділянкою можуть набути лише державні або комунальні підприємства, установи та організації –Земельний Кодекс України, що набрав чинності з 01.01.2002р., не має зворотної дії (згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи).

Проте, земельна ділянка, загальною площею 1,8257 га, яка розташована в районі вузького місця коси Кароліно-Бугаз в с.м.т. Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області, була надана у користування позивачу на підставі рішення Затоківської селищної ради від 11 вересня 1992 року відповідно до Земельного Кодексу України (в редакції 1992 року) –ст. ст. 7, 19. При цьому, згідно ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування»–акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради(у разі її створення), прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Тобто рішення Затоківської селищної ради від 11 вересня 1992 року згідно також зі ст. 19 Конституції України повинно бути виконаним. При цьому, про виконання вказаного рішення свідчить наявний у матеріалах державний акт на право постійного користування земельною ділянкою виданого позивачу.

Крім того, ані діючим законодавством України, ані законодавством України, яке діяло на час прийняття рішення Затоківською селищною радою від 11 вересня 1992 року про надання позивачу у постійне користування земельної ділянки не було встановлено жодних обмежень стосовно строку звернення до відповідного органу для отримання (у даному випадку) акту на право постійного користування: Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22.09.2005р. визнано таким, що не відповідає Конституції України –є неконституційним пункт 6 Постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу»від 18 грудня 1990 року N 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Зазначеним рішенням Конституційного Суду України також визнано неконституційним і пункт 6 розділу Х «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Отже, відповідно до ст. ст. 7, 19 Земельного кодексу (в редакції 1992 року) позивач набув право користування земельною ділянкою площею 3,3 га, яка складається з ділянки № 1 площею 0,8 га та ділянки № 2, площею 2,5 га, та розташована в районі вузького місця коси Кароліно-Бугаз в с.м.т. Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області та на теперішній час, відповідно до ст. 95, 116 Земельного кодексу України (що набрав чинності з 01 січня 2002 року) позивач є землекористувачем з відповідними правами та обов’язками.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позивач є належним землекористувачем земельної ділянки відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, яку займає відповідач. При цьому, факт зайняття відповідачем земельної ділянки належної позивачу був підтверджений відповідачем, про що свідчить лист відповідача.

Статтею 95 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі мають право самостійно господарювати на землі, а порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов’язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача щодо заборони відповідачеві вчиняти певні дії, а саме перешкоджати позивачу користуватись земельною ділянкою, загальною площею 1,8257 га, яка розташована в районі вузького місця коси Кароліно-Бугаз в смт. Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області, є правомірною та підлягає задоволенню.

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛАССА»задовольнити повністю.

2.          Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Росток»() вчиняти певні дії, а саме перешкоджати Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛАССА»() користуватись земельною ділянкою, загальною площею 1,8257 га, яка розташована в районі вузького місця коси Кароліно-Бугаз в смт. Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Росток»(68001, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, пров. Одеський, 11 п/р 0619 у відділенні «ПІБ»МФО 328458, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛАССА» (67704, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, провулок Одеський, 11, п/р 0619 у відділенні «ПІБ, МФО 328458, 5) витрати по сплаті держмита у сумі 85 /вісімдесят п’ять/ грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 /сто вісімнадцять/ грн. 00 коп.

Рішення суду набуває законної сили в порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України.

Суддя Торчинська Л.О.