ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  37/619

11.02.08

За позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до   Товариства з обмеженою відповідальністю
«Артемівський завод скловиробів»

про стягнення 17938,70 грн.

Суддя
Кондратова І.Д.

Представники:

Від позивача   ОСОБА_2 - представник за довіреністю № б/н
від 18.01.08 року;

Від відповідача           не з'явились;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду
Донецької області  передані позовні
вимоги Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівський завод скловиробів»про
стягнення17938 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької
області від 16.11.2007 порушено провадження у справі № 23/285.

Ухвалою Господарського суду
Донецької області від 29.11.2007 матеріали справи направлено до Господарського
суду м. Києва для розгляду по суті за встановленою  територіальною підсудністю на підставі ст.
ст. 15, 17 ГПК України.

За резолюцією  Голови Господарського суду міста Києва від
07.12.2007 р.  справу передано для
розгляду  судді Кондратовій І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.12.2007 р. № 37/619 було прийнято справу № 23/285 до свого
провадження та присвоєно їй номер «37/619», розгляд справи було призначено на
21.01.2008 року о 11-30.

Представник відповідача 21.01.2008
р. в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали Господарського суду міста
Києва № 37/619 від 14.12.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не
повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений
належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.01.2008 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77
Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача 11.02.2008
р. в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали Господарського суду міста
Києва № 37/619 від 14.12.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не
повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений
належним чином оскільки суд направляв ухвали Господарського суду міста Києва
від 30.11.2007 року та 20.12.2007 року на дві адреси відповідача (юридична
адреса : 03127, м. Київ, Голосіївський район, проспект 40-річчя Жовтня, 100/2,
фактична адреса:   Донецька обл., м.
Артемівськ, вул. Кірова, 2), проте поштові відправлення з юридичної адреси були
повернуті на адресу суду з відміткою «за даною адресою підприємство не обслуговується».

Відповідно до п. 4 інформаційного
листа ВГСУ від 02.06.2006 р. N 01-8/1228 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у
доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році»до повноважень
господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження
юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу
на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками
«адресат вибув», «адресат відсутній»і т. п., з урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом
певних процесуальних дій.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в
позовній заяві (Роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від
18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження
відповідача є правомірними, оскільки підтверджені довідкою, наданою позивачем,
про включення Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівський завод
скловиробів»до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців  України.

Враховуючи те, що відповідач відзив
на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подав, справа №
37/619 у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу
України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому
засіданні 11.02.2008 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до статті 85
Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.02.2008
року  за згодою представника позивача
було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, що
підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем, сторони
досягли усної угоди, відповідно до якої Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1(Продавець) зобов'язувалась поставити Товариству з
обмеженою відповідальністю «Артемівський завод скловиробів»(Покупець) піддон
дерев'яний  (товар), який відповідач
зобов'язувався оплатити.

На виконання даної домовленості, Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1поставила, а Товариство з
обмеженою відповідальністю «Артемівський завод скловиробів», в особі Максименко
Ірини Вікторівни, яка діяла на підставі довіреності № 598205 від 20.07.2007
року, отримало по видатковій накладній № 24 від 19.07.2007 року товар на
загальну суму 17043,48 грн.

За твердженням позивача, відповідач
за поставлений товар не розрахувався, в зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем у розмірі 17043,48 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Відповідно до  статті 33 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Суб'єктом підприємницької
діяльності -фізичною особою ОСОБА_1доказів вбачається, що позивач виконав свої
зобов'язання, покладені на нього  за
домовленістю сторін.

Відповідачем не надано жодних
заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній
заяві.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу
України  підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного
кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не
встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка
сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до положень статей 638,
639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений
у будь -якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом  ця форма для даного виду  договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу
України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін,
спрямована  на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків.

Також, статтею 181 Господарського
кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів,
зокрема, в частині 1 цієї статті зазначено, що господарський договір за
загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання
замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення
даного виду договорів.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає
або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи вищевикладене судом
встановлено, що шляхом поставки та отримання товару між сторонами був укладений
договір купівлі - продажу у спрощений спосіб.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України
визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідач в
порушення вимог чинного законодавства за отриманий товар не розрахувався.

Враховуючи те, що наявні у справі
матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в
установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив, то  за
таких обставин, позов в частині стягнення основного боргу в розмірі 17043,48
грн. визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1також просить суд стягнути з відповідача 3% річних від
простроченої суми в розмірі 170,43 грн. та 724,29 грн. -  інфляційних витрат.

Згідно статті 614 Цивільного
кодексу особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її
вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей
у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене
законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та
знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання
компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які
належать до сплати кредитору.

Оскільки, матеріалами справи
підтверджується прострочення відповідачем грошового зобов'язання, з нього, на
підставі статті 625 Цивільного кодексу
України, підлягають стягненню 170,43 грн. - три проценти річних від
простроченої суми та 724,29 грн. -
інфляційних витрат,  розмір яких
визначений за обґрунтованим розрахунком позивача.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК
України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст. ст. 181, 192, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11,
202, 205, 525, 526, 530, 614, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32,
33, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва,  -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Артемівський завод скловиробів»(юридична адреса : 03127, м.
Київ, Голосіївський район, проспект 40-річчя Жовтня, 100/2, фактична адреса:   Донецька обл., м. Артемівськ, вул. Кірова, 2
) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1(АДРЕСА_1 ідентиф. код НОМЕР_1) 17043 (сімнадцять тисяч сорок три)
грн. 48 коп. основного боргу, 115  (сто
п'ятнадцять) грн. 19  коп.  -  3 %
річних від простроченої суми, 170 (сто сімдесят грн.) 43 коп. - три проценти
річних від простроченої суми та 724 (сімсот двадцять чотири) грн. 29 коп.
-  інфляційних витрат, 179 (сто сімдесят
дев'ять) грн. 39 коп. - витрат по сплаті державного мита та 118 (сто
вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

4.          Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у
разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 19.02.2008 року