ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.08

Справа №АС16/710-07.

За позовом:                     Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгоспзабезпечення»

до відповідача:                    Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання нечинним податкових повідомлень-рішень

Суддя Моїсеєнко В.М.

Представники:

від позивача           Дроздов В.К., Лаврик А.П.

від відповідача Петрищев О.О.

У судовому засіданні брали участь: секретар судового засідання Данілова Т.А.

У судовому засіданні, що відбулося 17.01.2008р. на підставі ст.150 КАС України оголошувалася перерва до 12 год.00 хв.21.01.2008р.

Суть спору: позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення відповідача №1427/23/0000/2290/0 від 20.11.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 43 182,00 грн. та № 1462/23//- від 29.11.2007 р. про визначення суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 29774,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9127,20 грн., а всього в розмірі 38901,20 грн., як прийнятих з порушенням норм діючого законодавства.

Відповідач подав заперечення від 16.01.2008р. № 544/9/10-с, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 21.01.2008р. від відповідача надійшло клопотання № 635/9/10-С , в якому він просить зупинити розгляд справи до 01.03.2008р., посилаючись на те, що проводиться службове розслідування стосовно службових осіб Сумської МДПІ та вирішується питання стосовно призначення повторної перевірки ТОВ «Сільгоспзабезпечення».

Суд залишає клопотання відповідача про зупинення розгляду справи без задоволення, так як зазначене клопотання направлене лише на затягування строків розгляду справи, а розслідування стосовно службових осіб відповідача та призначення повторної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за серпень 2007р. не може бути підставою для порушення судом встановлених ст.122 КАС України строків розгляду справи.

В судовому засіданні 21.01.2008р. представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв’язку з відсутністю посадової особи відповідача, яка проводила виїзну позапланову перевірку позивача. Представник позивача заперечує проти відкладення розгляду справи, так як посадова особа відповідача, яка проводила позапланову перевірку позивача, була присутня 17.01.2008р. в судовому засіданні, їй було відомо , що розгляд справи відбудеться о 12 год.00 хв. 21.01.2008р., про причини неявки посадова особа відповідача не повідомила.

При таких обставинах суд вважає клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи необґрунтованим та залишає його без задоволення, а справу розглядає по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши надані ними докази, суд встановив наступне:

20.11.2007р.працівниками відповідача - Сумської МДПІ була проведена позапланова виїзна перевірка позивача – ТОВ «Сільгоспзабезпечення» з питань достовірності нарахування суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень 2007р., про що складено акт за № 218/23/23817873/196 від 20.11.2007р.

Зазначений акт був наданий для ознайомлення директору і головному бухгалтеру позивача 23.11.2007р., що підтверджується відміткою на останньому аркуші акту перевірки, однак відповідач вже 20.11.2007р., без ознайомлення позивача з актом перевірки, виніс податкове повідомлення рішення № 00002290/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 43182 грн.

29.11.2007р. відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № /0 про визначення позивачу суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 38901 грн.20 коп.., в тому числі 29774 грн. за основним платежем та 9127 грн.20 коп .за штрафними (фінансовими ) санкціями.

Як свідчать матеріали справи, зокрема вищевказаний акт перевірки, в ході перевірки Сумською МДПІ було виявлено порушення позивачем вимог п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 , пп..7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”№168/97-ВР від 03.04.97р. зі змінами та доповненнями та п.12 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємством молоко та м’ясо в живій вазі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999 р. № 805 зі змінами та доповненнями, внаслідок чого не підтверджено суму бюджетного відшкодування в розмірі 58569 грн. за липень 2007р. та зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 43 182 грн. та визначена сума податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 29774,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9127,20 грн.

В запереченнях на адміністративний позов відповідач вказує, що відповідно до п.12 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м’ясо в живій вазі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від12.05.1999р. № 805 зі змінами та доповненнями ( далі Порядок) , передбачено, що у разі одержання за договором товарно-матеріальних цінностей, надання послуг, пов’язаних з виробництвом та переробкою у власних переробних цехах зазначеної продукції, сплачену суму податку на додану вартість з операцій поставки таких товарно-матеріальних цінностей, надання послуг відносять на податковий кредит по розрахунках з таких сільськогосподарських операцій., суми податку на додану вартість придбаних ТМЦ, робіт, послуг, які використані в господарській діяльності по виробництву реалізації молока та м’яса живою вагою переробним підприємством, повинно, як вважає відповідач , відображатися позивачем по спец декларації. Порядком встановлено, що залишок податкових зобов’язань відповідно до податкової декларації з ПДВ з поставленої вищезазначеної продукції перераховується підприємством з поточного на окремий рахунок, а залишок податкового кредиту покривається податковими зобов’язаннями наступних податкових періодів.

Отже, свою позицію щодо зменшення суми бюджетного відшкодування позивачеві з податку на додану вартість у розмірі 43182 грн., відповідач обґрунтовує тим, що позивачем суми податку на додану вартість булі включені до складу податкового кредиту в декларації по розрахунках з бюджетом за липень 2007 року - 42035 грн. та серпень 2007року – 27824 грн., що призвело , як вважає відповідач, до завищення суми бюджетного відшкодування на 43182,00 грн.

Крім того, відповідач зазначає, що Порядок не містить норми, яка дозволяє відносити суми ПДВ по придбаних товарах , пов’язаних з виробництвом молока та м’яса в живій вазі, що поставляються сільгосппідприємствами переробним підприємствам, до складу податкового кредиту, який відображається в декларації з розрахунків з бюджетом і відповідно отримувати відшкодування з бюджету за цією декларацією.

У зв'язку з цим, відповідач зробив висновок, що сума бюджетного відшкодування за серпень 2007 р. в сумі 43182,00 грн. не підтверджується , а зменшується на 43182,00 грн. за рахунок недотримання вимог п.п.7.4.1 п.7.4. п.7.7 ст.7 Закону України « Про податок на додану вартість», п.12 Порядку нарахування, виплат і використання коштів спрямованих для виплати сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молока та м’яса в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999р. № 805 із змінами та доповненнями.

Суд не може погодитися з такою позицією відповідача , з огляду на наступне.

Позивач – ТОВ «Сільгоспзабезпечення» є виробником сільськогосподарської продукції та здійснює поставки м’яса живою вагою переробним підприємствам.

Відповідно до п.п.6.2.6 п.6.2 ст.6 Закону України « Про податок на додану вартість» встановлено, що до 1 січня 2008р. операції з поставки переробним підприємствам молока та м’яса живою вагою сільськогосподарськими товаровиробниками всіх форм власності і господарювання оподатковуються за нульовою ставкою.

Пункт 11.29 ст.11 Закону України « Про податок на додану вартість» встановлює, що до 1 січня 2008 року зупинити дію пункту 7.7. ст..7 , пунктів 10.1 і 10.2 ст.10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів ( робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м’яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності.

Таким чином, позивач, як виробник сільськогосподарської продукції, що здійснює поставки м’яса живою вагою переробним підприємствам правомірно керується п.7.7 ст.7 Закону України « Про податок на додану вартість», відповідно до якого встановлюється порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті ( перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України та строки проведення розрахунків.

Отже, суд вважає, що позивач , як виробник сільськогосподарської продукції, що здійснює поставки м’яса живою вагою переробним підприємствам, вправі заявляти відшкодування податку на додану вартість та подавати загальну декларацію по податку на додану вартість.

Посилання відповідача на п.12 Порядку нарахування , виплат і використання коштів спрямованих для виплати сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молока та м’яса в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999р. №805 із змінами та доповненнями , є помилковими, так як цей пункт розповсюджується на сільськогосподарські підприємства зазначені в абзаці 2 п.11.21 ст.11 Закону України « про податок на додану вартість», тобто на ті підприємства, які проводять операції , названі в абзаці 2 п.11.21 ст.11 Закону України « Про податок на додану вартість», нараховуючи податок на додану вартість за ставкою 20%.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, матеріалами перевірки не доведено, що платником податків – позивачем по справі порушені вимоги п.п.7.4.1 п.7.4 та п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.12 Порядку нарахування, виплат і використання коштів спрямованих для виплати сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молока та м’яса в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999 року № 805 із змінами та доповненнями.

Як свідчать матеріали справи, в вересні 2007р. працівниками відповідача була проведена виїзна планова перевірка позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень 2007р.За результатами перевірки був складений акт перевірки від 03.10.2007р. № 187/23/23817873/169, в п.4 зазначеного акту перевірки вказано, що сума бюджетного відшкодування за липень 2007р. в сумі 58569,00 грн. не підтверджується, а зменшується на 580,48 грн. і становить 57988,52 грн., тоді як в акті перевірки від 20.11.2007р. № 218/23/23817873/196 , зазначено , що позивачем завищено від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту за липень 2007р. в сумі 40085,00 грн. та занижено позитивне значення в сумі 1950,00 грн.

В вересні 2007р. позивач подав відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2007р., де в графі 25 була зазначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 43182,00 грн.

В п.3.3 акту перевірки від 20.11.2007р. № 218/23/23817873/196 безпідставно зазначено, що позивачем в розрахунок податкового кредиту за серпень 2007р. заявлено 42182,00 грн. Перевіркою зменшено суму бюджетного відшкодування в сумі 43182,00 грн. та донараховано податку на додану вартість за липень 2007р. в сумі 1950,00 грн., за серпень 2007р. в сумі 27824,00 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення зазначеного, відповідачем не доведено, що платником податків, а саме позивачем, порушені вимоги п.п.7.4.1 п.7.4 та п.7.7. ст.7 Закону України « Про податок на додану вартість» , п.12 Порядку нарахування, виплат і використання коштів спрямованих для виплати сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молока та м’яса в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999р. № 805 із змінами та доповненнями.

Отже, заперечення відповідача проти позову , суперечить зазначеним нормам Закону і не може прийматись до уваги.

Відповідно до статті 19 Конституції України , органи державної влади та органи та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання нечинними податкових повідомлень-рішень відповідача №1427/23/0000/2290/0 від 20.11.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 43 182,00 грн. та № 1462/23//- від 29.11.2007 р. про визначення суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 29774,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9127,20 грн., а всього в розмірі 38901,20 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті судового збору в сумі 3 грн. 40 коп. відшкодовуються з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Податкове повідомлення-рішення Сумської міжрайонної державної податкової інспекції ( 40009, м. Суми, вул. Баумана,43) №1427/23/0000/2290/0 від 20.11.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Сільгоспзабезпечення» ( 42355, Сумський район, смт. Низи, вул.. Радгоспна, 19, код 23817873) з податку на додану вартість в розмірі 43 182,00 грн.- визнати нечинним.

3.Податкове повідомлення-рішення Сумської міжрайонної державної податкової інспекції ( 40009, м. Суми, вул. Баумана,43) № 1462/23//0 від 29.11.2007 р. про визначення суми податкового зобов’язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Сільгоспзабезпечення» ( 42355, Сумський район, смт. Низи, вул. Радгоспна, 19, код 23817873) з податку на додану вартість у розмірі 29774,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9127,20 грн.- визнати нечинним.

3. Відшкодувати з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгоспзабезпечення» ( 42335, Сумський район, смт.Низи, вул.. Радгоспна,19, код 23817873) 3 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Видати виконавчий документ після набрання постановою законної сили за заявою особи, на користь якої ухвалена дана постанова.

6. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

7. Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 дні після подання заяви про апеляційне оскарження.

8. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ В.М.МОЇСЕЄНКО

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписаний 23.01.2008 р.