ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.08 Справа № 8/24/08

Суддя Попова І.А.

Позивач

Комунальне підприємство “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 13”, м.Запоріжжя

Відповідач

Комунальне підприємство “Водоканал”, м.Запоріжжя

Суддя

І.А. Попова

Представники

Позивача:

Лихолат О.П., дов. від 13.01.2008 р.

Відповідача:

Кифоренко Ю.В., дов. від 18.06.2007 р.

Ткачук В.П., дов. від 18.01.2008 р.

Розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 1680 грн. основного боргу за договором зберігання № 7-В від 25.11.2002 р.

В судовому засіданні, відкритому 21.01.2008 р., оголошувалася перерва до 05.02.2008р. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в засіданні 05.02.2008 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові, в обґрунтування вимог вказує, що за умовами договору № 7-В, укладеного з відповідачем 25.11.2002 р., прийняв зобов’язання зберігати обладнання, яке йому передане КП “Водоканал” та по закінченню терміну дії договору повернути обладнання в схоронності. Відповідач зобов’язався сплачувати за схоронність приладів в розмірі 60 грн. з ПДВ в місяць. Відповідач зобов’язання щодо оплати отриманих послуг в узгодженні договором та додатковою угодою до договору строки не виконує, внаслідок чого за ним склалася заборгованість в сумі 1680 грн. за період з червня 2005 р. по жовтень 2007 р., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов вказує, що в результаті перевірки житлового фонду КП “ВРЕЖО № 13” на предмет наявності приладів обліку та сантехнічного обладнання по ЖЕУ-47,51, 55, 56, 57 було виявлено, що деякі лічильники відсутні, деякі пошкодженні, а також встановлені інші порушення. Даний факт підтверджується листами КП “ВРЕЖО № 13” № 2743 від 08.10.2007 р. та № 2839 від 23.10.2007 р. Таким чином, відповідач вважає, що оскільки позивач не виконав свої зобов’язання, передбачені умовами договору, відповідач не зобов’язаний здійснювати оплату.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що на виконання розпорядження Запорізького міського голови № 2504 від 17.09.2002р. “Про виконання програми “Встановлення приладів обліку і застосування інших водозберігаючих заходів у м.Запоріжжя”, 25.11.2002 р. Комунальним підприємством “Водоканал” та Комунальним підприємством “Виробниче ремонтно –експлуатаційне житлове об’єднання № 13” укладено договір зберігання № 7-в, за умовами якого позивач прийняв на себе зобов’язання зберігати обладнання, передане йому відповідачем та повернути це обладнання в схоронності.

Відповідно до п. 1.2 предметом Договору є зберігання обладнання, встановленого у рамках Програми “Встановлення приладів обліку та застосування інших водозберігаючих заходів у м.Запоріжжя”. Перелік та індивідуалізуючи ознаки обладнання зазначаються в акті приймання –передачі обладнання”. Строк дії договору, відповідно до п.1.3 Договору встановлено до 01.01.2008р.

Додатковою угодою, укладеною сторонами 12.12.2002 р. до договору від 25.11.2002р. встановлений порядок та розмір оплати за зберігання обладнання. За надані організацією послуги по зберіганню підприємство проводить оплату у розмірі 50грн., крім того ПДВ 10 грн., щомісячно. Оплата проводиться протягом 10 банківських днів після підписання акту приймання –передачі робіт та отримання підприємством рахунку.

Як свідчать вивчені матеріали, рахунки на оплату наданих послуг по зберіганню обладнання та акти виконаних робіт направлялися відповідачу, що підтверджується листом № 1221 від 11.05.2007 р., але останній акти виконаних робіт не підписував, надані позивачем послуги по зберіганню обладнання не оплачував.

У зв’язку з невиконанням відповідачем умов договору зберігання № 7 –в від 25.11.2002р. щодо оплати виконаних робіт за відповідачем склалася заборгованість за період з червня 2005 р. по жовтень 2007 р. у розмірі 1680 грн.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо господарських та відповідно цивільних відносин, які виникли до набрання ними чинності, положення цих Кодексів застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ними чинності. Враховуючи викладене, до прав і обов’язків сторін у справі слід застосовувати положення Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, що набули чинності з 01.01.2004р.

Статтею 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов’язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Як передбачено приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. Відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язання щодо оплати позивачем послуг в узгодженому розмірі та у визначені строки. З урахуванням встановленого, суд вважає вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 1680 грн. за період з червня 2005 р. по жовтень 2007 р. обґрунтованими, підтвердженими доданими розрахунками та матеріалами та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача про пошкодження переданого на зберігання обладнання внаслідок порушенням позивачем зобов’язань за договором зберігання суд зазначає наступне:

Згідно додатків № 1 та № 2 до договору зберігання від 25.11.2002 р. визначені житлові будинки, що знаходяться на обслуговуванні КП “ВРЕЖО № 13” у яких змонтовані засоби обліку та визначена комплектація механічних вузлів обліку, таких будників визначено 77 (за переліком). Оплата за договором зберігання визначена не від кількості приладів, переданих на зберігання, а у твердій сумі, визначеній у 60 грн. в місяць.

Умовами договору також встановлена відповідальність зберігача, а саме в разі не забезпечення всіх необхідних заходів по зберіганню майна, обумовлених в договорі, КП “ВРЕЖО № 13” здійснює відновлення приладів, вказаних у додатку № 1 у відповідності з технічними умовами. Збитками в зазначеному договорі є вартість обладнання, витрати на його ремонт, придбання, встановлення, перевірку. У відповідності до ст.. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Таким чином, доводи відповідача на обґрунтування відмови від оплати послуг за зберігання внаслідок втрати та пошкодження частини приладів є безпідставними. КП “Водоканал” не позбавлений можливості при отриманні свого майна від зберігача внаслідок закінчення строку зберігання вирішити питання щодо відшкодування збитків у порядку, передбаченому договором та законом.

Позовні вимоги задовольняються.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства “Водоканал” (69002, м.Запоріжжя, вул.. Артема, 61, ) на користь Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 13” (69032, м.Запоріжжя, пр. Металургів, 11, ) 1680 грн. основного боргу, 220 грн. судових витрат. Видати наказ.

Суддя І.А. Попова

Рішення підписано 13 березня 2008 року.