ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"07" листопада 2008 р.            № 02-03/

Суддя Подоляк Ю.В., розглянувши матеріали

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Агроівпок”

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Будуніпром”

про

визнання права власності

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Агроівпок” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Будуніпром” про визнання права власності на нерухоме майно.

За приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна із чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцем знаходження майна.

У пункті 27 Рекомендації Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 року № 04-5/120 “Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам” (далі Рекомендація) зазначено, що місцезнаходження майна має бути достовірно встановлено і підтверджено документально.

Права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”. Згідно ст. 5 зазначеного Закону, державна реєстрація прав проводиться місцевими органами державної реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна. Отже, місцем знаходження нерухомого майна слід вважати місце державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Таким чином за наявності у позивача державної реєстрації прав на спірне нерухоме майно та підтвердження останнім належними доказами його місцезнаходження підсудність справи визначається відповідно до вимог ст. 16 ГПК України.

Разом з тим з матеріалів позовної заяви вбачається, що державна реєстрація прав на спірне нерухоме майно позивачем не здійснювалась. За таких обставин у останнього відсутня можливість подати до суду документальне підтвердження місцезнаходження спірного майна відповідно до вимог вищезазначеного Закону.

Згідно приписів п. 27 Рекомендації у разі неможливості подання позивачем документального підтвердження місцезнаходження майна, підсудність справ визначається на загальних підставах, тобто згідно зі статтею 15 ГПК України.

Відповідно до вимог ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги перелічені вимоги законодавства та положення Рекомендації Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 року № 04-5/120 “Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам” суд прийшов до висновку, що підсудність даної справи визначається на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 15 ГПК України, в зв’язку з чим зазначений спір повинен розглядатися господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

В позовній заяві зазначено, що відповідач знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 13, оф. 3.

Згідно із ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю.

Враховуючи наведене позовні матеріали підлягають передачі за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 15, 17, 86 ГПК України –

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Агроівпок” передати за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи на 61 арк., в тому числі оригінал платіжного доручення про сплату державного мита № 24 від 11.08.2008р. та оригінал платіжного доручення про сплату витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу № 23 від 11.08.2008р.

Суддя Подоляк Ю.В.