ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 121
РІШЕННЯ

Іменем України

17.01.2008

Справа
№2-28/12269-2007

За
позовом - Державного підприємситва Конструкторсько - технологічного бюро
«Судокомпозит», м. Феодосія

до
відповідача - Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, Кіровський район, с.
Журавкі

про
стягнення 17 383,17 грн.

Суддя С. М. Альошина

П Р Е
Д С Т А В Н И К И:

Від
позивача - Слаква В.О. - директор, паспорт серії НОМЕР_1, виданий ІНФОРМАЦІЯ_1

Від
відповідача - не з'явився

Суть
спору:

Державне
підприємство Конструкторсько-технологічного бюро «Судокомпозит», м. Феодосія,звернулось  до господарського суду АР Крим із позовом до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, Кіровський район, с. Журавкі, про
стягнення 17 383,17 грн. боргу, у тому числі 9 500,00 грн. заборгованості за
відвантажену продукцію та  7 883,17 грн.
пені.

Представник
позивача у судовому засіданні, яке відбулось 23.10.2007 р., надав суду письмове
клопотання від 23.10.2007 р. про зміну суми пені, в якому позивач просив суд
стягнути з відповідача 9 500,00 грн. основного боргу та 782,12 грн. пені.

В
частині стягнення з відповідача 7 101,05 грн. пені позивач відмовився від
позову та просив припинити провадження у справі в цій частині на підставі п. 4
ст. 80 ГПК України, зазначивши, що наслідки часткової відмови від позову
позивачу відомі.

Представник
позивача позовні вимоги, з урахуванням вищевказаного клопотання позивача від
23.10.2007 р., підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач
у засідання суду не з'явився, вимоги ухвали господарського суду від 20.11.2007
р. не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та
правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не надав, хоча про час та місце
розгляду справи у судовому засіданні повідомлений належним чином -
рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно
до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно
до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався, у зв'язку з неявкою
відповідача у судове засідання.

Строк
вирішення спору був продовжений за згодою представників сторін у порядку ст. 69
ГПК України, для надання сторонами додаткових документів і доказів у справі.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,  суд

В С Т
А Н О В И В:

25
червня 2002 року між сторонами був укладений договір купівлі - продажу                         № 9.

Відповідно
до п. 1.1. даного договору продавець (позивач) зобов'язувався передати у
власність покупця (відповідача) майно, яке належить продавцю, а    покупець -
прийняти це майно та оплатити його.

Пунктом
2.1. розділу 2 договору передбачено, що ціна договору складає 11 600,00
грн.

Ціна
договору включає в себе ПДВ у розмірі 20 % в сумі 1 933,33 грн.                          (п. 2.2. договору).

Згідно
з пунктом 4.2. договору покупець зобов'язувався оплатити майно у наступні
строки: 5 800 грн. - до 01.08.2002 року; 5 800,00 грн. - до 01.09.2002 року.

На
виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов'язання виконав у
повному обсязі.

Так,
відповідно до товарно-транспортної накладної серії 02ААС № 429884, наявної у
матеріалах справи, відповідачу було поставлено товар на суму (з ПДВ) 11 600,00
грн.

Однак,
відповідач, у порушення умов п. 4.1. вищевказаного договору купівлі - продажу,
свої зобов'язання виконав не своєчасно та не у повному обсязі.

Так,
відповідач 24 вересня 2002 року сплатив позивачу 2 000,00 грн. у рахунок
погашення боргу, що підтверджено квитанцією № 13, доданою позивачем до
матеріалів справи (арк. справи - 16), у зв'язку з чим решта заборгованості
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, с. Журавкі Кіровського району,
склала 9 600,00 грн.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач на адресу відповідача направляв
претензію № 220 від 08.09.2004 р., у відповідь на яку відповідачем на адресу
позивача було направлено лист від 06.10.2004 р., в якому СПД ОСОБА_1
зобов'язався погасити заборгованість та направив копії квитанцій про часткову
сплату боргу.

З
вказаних копій квитанцій вбачається, що, зокрема, 27 вересня 2004 року
відповідачем у рахунок погашення боргу було сплачено Державному підприємству
Конструкторсько - технологічного бюро «Судокомпозит» 100,00 грн.
заборгованості, що підтверджено копією квитанції № 32 від 27 вересня 2004 року.

Відповідно
до абзацу 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України
щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Частиною
1 статті 264 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг  позовної давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання  нею  свого боргу або  іншого обов'язку.

Таким
чином строк позовної давності у даній справі було перервано здійсненою
позивачем частковою сплатою заборгованості.

За
викладених обставин, заборгованість відповідача, на день розгляду справи,
склала  9 500,00 грн.

Вищевикладене
свідчить про наявність зобов'язання у відповідача перед позивачем.

Згідно
зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання  та
інші  учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог
щодо  виконання  зобов'язання
- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею
509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення,
в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися
належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Також,
п. 6.5. вищевказаного договору визначено, що за несвоєчасну або неповну оплату
майна покупець сплачує пеню в розмірі 0,3 % не перерахованої суми за кожен день
прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку
України.

Статтею
3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР передбачено, що розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Частиною
6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що  нарахування штрафних  санкцій
за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо
інше  не встановлено законом або
договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Також,
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в
один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Таким
чином, строк позовної давності щодо стягнення пені у даній справі сплинув.

Як
вбачається з матеріалів справи, представник позивача у ході розгляду справи
надав суду клопотання від 23.10.2007 р., в якому позивач просив суд стягнути з
відповідача 9 500,00 грн. основного боргу та 782,12 грн. пені, а в частині
стягнення з відповідача 7 101,05 грн. пені позивач відмовився від позову та
просив припинити провадження у справі на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

За
таких обставин суд вважає, що часткова відмова позивача від позову не
суперечить закону та інтересам сторін і тому може бути прийнята господарським судом,
а провадження у справі в частині стягнення 7 101,05 грн. пені підлягає
припиненню на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Також,
у зв'язку з тим, що позивачем було пропущено строк позовної даності щодо
пред'явлення вимоги про стягнення з відповідача пені, передбачений                 ст. 258 Цивільного кодексу
України, то відносно стягнення з відповідача пені в розмірі 782,12 грн. у
позові повинно бути відмовлено.

Факт
наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 9 500,00 грн.,
документально встановлений та підтверджений матеріалами справи.

Жодних
письмових заперечень щодо предмету спору у даній справі відповідачем суду
надано не було.

За
таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Витрати
на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

За
згодою представника позивача, згідно зі ст. 85 ГПК України,  у засіданні суду були оголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

Рішення  оформлене
у  відповідності  до  ст.  84
ГПК  України  і
підписане 22.01.2008 року.

Керуючись
ст. ст. 49, 75, п. 4 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р
І Ш И В:

1).
Позов задовольнити частково.

2).
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, відомості про банківські реквізити у матеріалах
справах відсутні) на користь Державного підприємства Конструкторсько
-технологічного бюро «Судокомпозит» (98100, АР Крим,                    м. Феодосія, вул.
Куйбишева, 16, р/р 0105 у філії відділення ПІБ                м. Феодосії, МФО 324388,
ідентифікаційний код 14310554) 9 500,00 грн. основного боргу, а також 95,00
грн. державного мита та 64,49 грн. витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу.

3). В
частині стягнення 7 101,05 грн. пені провадження у справі припинити.

4). В
іншій частині у позові відмовити.

Видати
наказ після набрання рішенням господарського суду АР Крим  законної сили

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Альошина С.М.