ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2008

Справа №2-28/5732-2008

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Біокон»,м. Київ,

до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Кво», м. Керчь,

про стягнення 45 630,88 грн.

Суддя С. М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – не з’явився (клопотання)

Від відповідача – не з’явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аптека Біокон», м. Київ, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Кво», м. Керчь, про стягнення та звернення стягнення на майно в сумі 45 630,88 грн., у тому числі 40 555,34 грн. основного боргу, 334,35 грн. пені, 2 421,04 грн. штрафу, 3 % річних у розмірі 50,15 грн., 920,00 грн. індексу інфляції та 1 350,00 грн. збитків, понесених позивачем, у зв’язку з захистом та відновленням свого порушеного права.

10.06.2008 р., на адресу господарського суду АР Крим надійшло клопотання № 1097 від 06.06.2008 р., в якому позивач вказав на те, що відповідачем була погашена сума основного боргу, у зв’язку з чим зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 5 075,54 грн., у тому числі 334,35 грн. пені, 2 421,04 грн. штрафу, 3 % річних у розмірі 50,15 грн., 920,00 грн. індексу інфляції та 1 350,00 грн. збитків, понесених позивачем, у зв’язку із захистом та відновленням свого порушеного права.

Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, однак, 01.09.2008 р., до розгляду справи у засіданні суду, на адресу господарського суду АР Крим надійшло клопотання № 1299 від 28.08.2008 р., в якому позивач просив розглянути справу без участі його представника за наявними у ній матеріалами та уточнив, що просить стягнути з відповідача 5 075,54 грн., у тому числі 334,35 грн. пені, 2 421,04 грн. штрафу, 3 % річних у розмірі 50,15 грн., 920,00 грн. індексу інфляції та 1 350,00 грн. збитків, понесених позивачем, у зв’язку із захистом та відновленням свого порушеного права.

В частині стягнення 40 555,34 грн. основного боргу позивач просив провадження у справі припинити, у зв’язку з оплатою відповідачем цієї суми.

Відповідач явку свого представника у засідання суду не забезпечив, вимоги ухвал господарського суду від 08.05.2008 р., від 02.06.2008 р., від 17.06.2008 р., від 25.06.2008 р. та від 21.08.2008 р. не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не надав, хоча про час та місце розгляду справи у судовому засіданні кожен раз повідомлявся належним чином – рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, суд

В С Т А Н О В И В :

17.11.2006 р. між сторонами був укладений договір постачання товару № 0561/06.

Відповідно до п. 1.1. цього договору постачальник (позивач) зобов’язувався поставити та передати у власність (повне господарське відання) лікарські засоби та вироби медичного призначення, надалі товар, а покупець (відповідач) – прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Згідно з п. 2.1. договору ціна та загальна вартість товару, який поставляється покупцю, вказана у видаткових накладних на кожну поставку, які є невід’ємною частиною договору.

Пунктом 3.1. договору передбачалось, що платежі за поставлений по даному договору товар проводяться покупцем в терміни, зазначені у видатковій накладній.

Оплата за отриманий товар здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, згідно способу оплати вказаного у п. 3.1. даного договору не пізніше строку, визначеного в накладних (п. 3.2. договору).

На виконання умов вказаного договору, позивач свої зобов’язання виконав, поставивши відповідачу товар на загальну суму 41 116,26 грн. за накладними, належно завірені копії яких додані позивачем до матеріалів справи.

Проте, відповідач, у порушення умов договору, свої зобов’язання перед позивачем виконав лише частково, сплативши позивачу 560,92 грн. заборгованості, у зв’язку з чим решта заборгованості відповідача перед позивачем склала 40 555,34 грн.

Вищевикладене свідчить про наявність зобов’язання у відповідача перед позивачем.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Однак, як було зазначено вище, 10.06.2008 р., на адресу господарського суду АР Крим надійшло клопотання № 1097 від 06.06.2008 р., в якому позивач вказав на те, що відповідачем була погашена сума основного боргу, у зв’язку з чим зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 334,35 грн. пені, 2 421,04 грн. штрафу, 3 % річних у розмірі 50,15 грн., 920,00 грн. індексу інфляції та 1 350,00 грн. збитків, понесених позивачем, у зв’язку із захистом та відновленням свого порушеного права.

Факт оплати відповідачем основного боргу підтверджений належно завіреними копіями банківських виписок, представлених позивачем.

Проте, з цих виписок вбачається, що 1 000,00 грн. основного боргу сплачено відповідачем 23.04.2008 р., тобто до подачі позивачем даної позовної заяви, у зв’язку з чим у позові в частини стягнення 1 000,00 грн. основного боргу повинно бути відмовлено.

Оскільки спір між сторонами в частини стягнення 39 555,34 грн. основного боргу врегульований після звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Біокон», м. Київ, до суду, то провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно з п. 7.2. договору у випадку прострочення платежу, покупець сплачує постачальнику одноразовий штраф у розмірі 10% від суми несплаченого у строк товару.

Так, згідно розрахунку позивача, відповідачу нараховано 2 421,04 грн. штрафу, який і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 7.3. договору покупець за порушення термінів оплати товару сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,7% від суми заборгованості за кожний день прострочки платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України.

Статтею 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, згідно розрахунку позивача, відповідачу нараховано 334,35 грн. пені, яка і підлягає стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином відповідачу, згідно розрахунку позивача, нараховано 3 % річних у розмірі 50,15 грн. та 920,00 грн. індексу інфляції, які також підлягають стягненню з відповідача.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 3 725,54 грн., у тому числі 2 421,04 грн. штрафу, 334,35 грн. пені, 3 % річних у розмірі 50,15 грн. та 920,00 грн. індексу інфляції, документально встановлений, підтверджений матеріалами справи та не оспорювався відповідачем.

Контррозрахунків сум штрафу, пені, 3% річних та індексу інфляції відповідачем суду надано не було.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення 1 350,00 грн. збитків, понесених позивачем, у зв’язку із захистом та відновленням свого порушеного права.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вказані кошти є витратами, пов’язаними з наданням позивачу правової допомоги.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 10 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 02-5/78 від 04.03.1998 р. передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

У матеріалах справи наявні договори № 6/3-3 від 17.03.2008 р. та № 6/4-1 від 01.04.2008 р. про надання юридичних послуг, укладені між ТОВ «Аптека Біокон», м. Київ, та ПП «Юридична фірма «Евіденс», м. Київ, а також платіжні доручення № 1068 від 02.04.2008 р. на суму 675,00 грн. та № 1206 від 16.04.2008 р. на суму 675,00 грн.

Однак, у матеріалах справи відсутні, зокрема, докази того, що ПП «Юридична фірма «Евіденс», м. Київ, є адвокатським об’єднанням.

Оскільки зазначені позивачем витрати на юридичні послуги не є оплатою послуг адвоката, то відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України не є збитками та не належать до складу судових і не підлягають стягненню з відповідача, у зв’язку з чим у позові в частині стягнення 1 350,00 грн. збитків, понесених позивачем, у зв’язку із захистом та відновленням свого порушеного права, повинно бути відмовлено.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Також, позивачем при подачі позовної заяви було зайве сплачено 3,69 грн. державного мита, у зв’язку чим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» державне мито, внесене в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, підлягає поверненню.

Таким чином, зайве сплачене державне мито у розмірі 3,69 грн. підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 44, 47, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1). Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Кво» (юридична адреса: 98312, АР Крим, м. Керч, вул. Горького, буд. 12, фактична адреса: 98310, АР Крим, м. Керч, вул. Орджонікідзе, 37, р/р 9001 у банку «Надра» м. Сімферополь, МФО 384823, ідентифікаційний код 30411239, або з інших рахунків) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Біокон» (юридична адреса: 03151, м. Київ, вул. Мішина, 3, фактична адреса: 02098, м. Київ, вул. Березняківська, 29, р/р 00 в АБ «Брокбізнесбанк» м. Києва, МФО 300249, ідентифікаційний код 30263519, або на інші рахунки) 3 725,54 грн., у тому числі 2 421,04 грн. штрафу, 334,35 грн. пені, 3 % річних у розмірі 50,15 грн. та 920,00 грн. індексу інфляції, а також 432,81 грн. державного мита та 111,92 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3). В частині стягнення 39 555,34 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

4). В іншій частині у позові відмовити.

5). Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Аптека Біокон» (юридична адреса: 03151, м. Київ, вул. Мішина, 3, фактична адреса: 02098, м. Київ, вул. Березняківська, 29, р/р 00 в АБ «Брокбізнесбанк» м. Києва, МФО 300249, ідентифікаційний код 30263519, або на інші рахунки) з Державного бюджету м. Сімферополя (р/р № 0002 у банку одержувача – Головному Управлінні Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, м. Сімферополь, МФО 824026, код ЗКПО 34740405) зайве сплачене державне мито в сумі 3,69 грн.

Видати накази після набрання рішенням господарського суду АР Крим законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.