ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

07.10.08                                                                                           Справа № 6/87-38

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя                                                            Бонк Т. Б.

судді                                                                                Бойко С. М.

Марко Р. І.

при секретарі Гунька О. П.

за участю представників сторін:

від позивача –Павлишина Н. А. –представник

від відповідача (скаржника) –не з’явився

розглянув апеляційну скаргу ТзОВ Виробничо-комерційної фірми «Луцьккондитер», м. Луцьк б/н від 27.08.2008 р.

на рішення господарського суду Волинської області від 11.08.2008 р.

у справі № 6/87-38

за позовом ПП «Євротара», м. Львів

до відповідача ТзОВ Виробничо-комерційної фірми «Луцьккондитер», м. Луцьк

про стягнення 73 439, 31 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Волинської області від 11.08.2008 р. у справі № 6/87-38 задоволено позов ПП «Євротара», стягнуто з ТзОВ ВКФ «Луцьккондитер»73 439, 31 грн. заборгованості за поставлену гофпродукцію (гофротару в асортименті), 734, 39 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 118 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем зобов’язання за договором виконані належним чином, а відповідачем оплата здійснена лише частково, у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість за поставлений товар.

У своїй апеляційній скарзі відповідач просить дане рішення повністю скасувати та прийняти нове, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме на те, що за клопотанням відповідача суд першої інстанції не відклав розгляду справи, як цього вимагає ст. 77 ГПК України, а прийняв рішення, чим позбавив відповідача права на належний правовий захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами даної справи встановлено, що 05.05.2008 р. між ПП «Євротара»(продавець) та ТзОВ ВКФ «Луцьккондитер»(покупець) укладено договір, відповідно до умов якого продавець поставляє (продає), а покупець приймає (купує) гофпродукцію (товар) на умовах, передбачених цим договором (п. 1). Товар поставляється партією (партіями) в асортименті, кількості і за цінами згідно накладних (п. 1.2). поставка товару здійснюється за замовленнями покупця у терміни, що погоджуються сторонами (п. 1.3). приймання товару по кількості здійснюється покупцем згідно накладних. Відмітка покупця на накладній про прийняття товару є незаперечним доказом поставки (п. 1.5). продавець відпускає товар особам, які уповноважені на це належним чином оформленими дорученнями покупця (п. 1.6).

Договором передбачено, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до його припинення за домовленістю сторін після повного розрахунку покупцем за одержаний товар чи на інших законних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Євротара»поставило ТзОВ ВКФ «Луцьккондитер»гофпродукцію (гофротару в асортименті) на загальну суму 87 416, 91 грн., що підтверджується накладними № 05/13-01 від 13.05.2008 р. (а. с. 10), № 05/20-01 від 20.05.2008 р. (а. с. 8), № 05/28-03 від 28.05.2008 р. (а. с. 6), товаро-транспортними накладними серії 02 АБИ № 323158 від 12.05.2008 р., серії ААК № 002649 від 19.05.2008 р., серії 02 АБЗ № 839022 від 27.05.2008 р. (а. с. 12 – 14), а також довіреностями серії ЯОЦ № 530863 від 20.05.2008 р., № 530895 від 27.05.2008 р., № 530822 від 13.05.2008 р. (а. с. 21 –23).

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов’язки виникають, зокрема, із договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 укладеного між сторонами договору, за першу поставку (партію) товару оплата здійснюється з відстрочкою платежу на термін 10 днів з дня отримання цієї партії товару. Покупець може в межах цього терміну на свій розсуд проводити повну оплату або часткові розрахунки за товар (за окремі частини партії товару). За наступні партії товару покупець повинен здійснювати оплату протягом 14 календарних днів. Цей термін може бути продовжено без санкцій для покупця лише за згодою сторін.

Виписка з банківського рахунку № 260017407 від 27.05.2008 р. (а. с. 20) свідчить про оплату відповідачем (покупцем) за отриману тару, згідно рахунку19055 від 19.05.2008 р., в сумі 13 977, 60 грн.

Отже, станом на день розгляду спору в апеляційному порядку заборгованість відповідача перед позивачем становить 73 439, 31 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.06.2008 р. позивачем направлена на адресу відповідача вимога про необхідність погашення заборгованості (а. с. 16). Факт отримання даної претензії відповідачем 26.06.2008 р. підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 5407202 (а. с. 19). Однак, вимога позивача залишеня відповідачем без розгляду.

Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції процесуальних норм як на підставу скасування рішення суду, то апеляційний суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 104 ГПК України, порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. А в даному випадку враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст.ст. 99, 101 –105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Волинської області від 11.08.2008 р. у справі № 6/87-38 залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ Виробничо-комерційної фірми «Луцьккондитер», м. Луцьк –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                                      Бонк Т. Б.

Суддя                                                                                          Бойко С. М.

Суддя                                                                                          Марко Р. І.