Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
лютого 2008 року
Справа №35/553-07

Судова колегія у
складі:

головуючого судді Карбань І.С.,

судді-доповідача Бабакової Л.М.,
судді Гончар Т.В.

при
секретарі Міракові Г.А.

за участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_3

1-го відповідача -ОСОБА_2,
Севастьянов Є.В. -дов. б/н від 10.05.2007р.

2-го відповідача -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 1-го відповідача, ТОВ
"Людмила", м. Харків, (вх. № 147Х/2-4) на ухвалу
господарського суду Харківської області від 30.11.2007р. по справі № 35/553-07

за позовом ФО ОСОБА_1,
м. Харків

до 1) ТОВ "Людмила", м.
Харків;

2) ОСОБА_2, м. Харків

про визнання недійсним протоколу загальних
зборів та стягнення вартості майна

встановила:

ОСОБА_1 м. Харків звернулась до господарського суду Харківської
області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма
"Людмила" м. Харків; ОСОБА_2, в якій просила суд визнати недійсним
протокол загальних зборів ТОВ фірми "Людмила", згідно якого було
вирішено не включати спадкоємця ОСОБА_1 до складу учасників Товариства та
виділити їй 70% балансової вартості цілісного майнового комплексу  та стягнути з 1-го відповідача 70% ринкової
вартості цілісного майнового комплексу та судові витрати. Крім того, позивач
просила суд вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладання арешту на
цілісний майновий комплекс, розташований за адресою м. Харків, пр. Орджонікідзе
16а.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2007р.
(суддя Швед Е.Ю.) клопотання позивача про забезпечення позову було задоволено
частково. Заборонено ТОВ фірмі "Людмила" вчиняти будь-які дії щодо
відчуження цілісного майнового комплексу розташованого за адресою: м. Харків,
пр. Орджонікідзе, 16-а до вирішення даної справи по суті.

1-й відповідач, ТОВ "Людмила", з ухвалою суду першої
інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду
Харківської області від 30.11.2007 р. скасувати та винести нову ухвалу, якою
відмовити позивачу в задоволенні його клопотання про забезпечення позову,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач, ФО ОСОБА_1, у відзиві на апеляційну скаргу доводи 1-го
відповідача, викладені в апеляційній скарзі, вважає необґрунтованими та не
підлягаючими задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції законною та такою, що
прийнята у чіткій відповідності з нормами чинного законодавства, в якій повно
відображені обставини, що мають значення для даної справи.

2-й відповідач, ОСОБА_2, у судовому засіданні підтримав вимоги
1-го відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників
сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного
суду м. Харкова по справі №2-, що набрало законної сили та є
обов'язковим для виконання, за ОСОБА_1 визнано право власності на 70% в
статутному фонді ТОВ фірми "Людмила", що належали померлому ОСОБА_4.
Статутний фонд товариства сформовано цілісним майновим комплексом розташованим
за адресою: м. Харків, пр. Орджонікідзе, 16-а.

Забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи
може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій
стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (в подальшому -
рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія
задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати
вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком
випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або
змінились певні обставини, що спричинились до застосування заходів забезпечення
позову.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав
позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову
як гарантія реального виконання рішення суду. Забезпечення позову допускається
в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України визначено, що позов забезпечується:

-          накладенням
арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

-          забороною відповідачеві вчиняти певні
дії;

-          забороною іншим особам вчиняти дії,
що стосуються предмету спору;

-          зупинення стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у
безспірному порядку.

Однак, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення
позову

господарським судам слід також враховувати, що цими заходами не
повинна

блокуватися господарська діяльність товариства, порушуватися права
осіб, що

не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не
пов'язані з

предметом спору. Зокрема, не допускається винесення ухвал про
накладення арешту на все майно підприємства.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано не задовольнив клопотання
позивача про вжиття заходів про забезпечення позову накладанням арешту на майно
підприємства відповідача.

Згідно ст. 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним
майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької
діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі
види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки,
будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги,
борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права,
якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий
комплекс є нерухомістю.

Суд вправі забезпечити позов шляхом заборони відчуження основних
засобів, нерухомого майна та іншого визначеного майна товариства, тільки чітко
визначивши в ухвалі про забезпечення позову перелік майна, відчуження якого
забороняється.

Однак, судом першої інстанції помилково заборонено відповідачу
вчиняти буд-які дії щодо відчуження цілісного майнового комплексу розташованого
за адресою: м. Харків, пр. Орджонікідзе, 16-а не визначивши чітко перелік
майна, чим порушив інтереси відповідача і паралізував діяльність підприємства.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання
рішення.

Предметом позовних вимог в даній справі є стягнення спадкоємцем
ОСОБА_1 з відповідача частини ринкової вартості майна товариства, пропорційної
частці позивача у статутному фонді, визнаної за нею рішенням Київського
районного суду м. Харкова по справі №2-, що набрало законної сили та
є обов'язковим для виконання.

Ринкова вартість на момент пред'явлення позову не визначена і
повинна бути визначена спеціалістами, тому заходи до забезпечення позову мають
пряме відношення до того обсягу вимог, які були заявлені позивачем і не
перевищує їх.

Вжити заходів до забезпечення позову згідно з ст. ст. 66, 67 ГПК
України суд має право з власної ініціативи.

Суду першої інстанції правомірно було заборонити відповідачу
вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна (будівлі літ. А-3,
розташованої за адресою: м. Харків, пр. Орджонікідзе, 16-а), так як відчуження
вказаного майна третім особам може суттєво порушити майнові інтереси позивача,
якому належить право власності на 70% статутного фонду відповідача, та зробити
неможливим виконання рішення по даній справі

В апеляційній скарзі апелянт також посилається на те, що
оскаржувана ухвала про забезпечення позову судом першої інстанції була винесена
в той же день, коли і ухвала про зупинення провадження у справі -30.11.2007р.

Однак, згідно ст. 50 ГПК України перебіг процесуального строку,
обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після
календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Тому, суд першої інстанції мав право винести ухвалу про
забезпечення позову 30.11.2007р.

На підставі викладеного, ухвалу господарського суду Харківської
області від 30.11.2007р. про забезпечення позову необхідно змінити і так як
згідно ст. 66 забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у
справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду, та керуючись ст. ст. 66, 67, 99, 101,
102,  п. 4 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104,
ст. ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України судова колегія,
-

постановила:

Апеляційну скаргу 1-го відповідача, ТОВ "Людмила",
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 30.11.2007р. по
справі № 35/553-07 змінити.

Залишити без задоволення клопотання позивача про застосування
заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на цілісний майновий
комплекс ТОВ фірма "Людмила", розташований за адресою м. Харків, пр.
Орджонікідзе 16а.

Абзац 2 резолютивної частини ухвали господарського суду
Харківської області від 30.11.2007р. викласти в наступній редакції:

"За власною ініціативою застосувати заходи забезпечення
позову шляхом заборони ТОВ "Людмила" вчиняти будь-які дії щодо
відчуження нерухомого майна (будівлі літ. А-3, розташованої за
адресою: м. Харків, пр. Орджонікідзе, 16-а), що ввійшло до цілісного майнового
комплексу ТОВ "Людмила"".

Головуючий суддя
Карбань І.С.

Судді
Бабакова Л.М.

Гончар Т.В.