ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№ 4/196-26/7 (4/2343-17/323)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Стела-2000"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.07

у справі

№ 4/2343-17/323 (4/196-26/7)

господарського суду

Львівської області

за позовом

Приватного підприємства "Амікар"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Стела-2000"

про

стягнення 50171,41 грн.

за участю представників від:

позивача

не з'явилися, були належно повідомлені

відповідача

не з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Амікар" звернулося до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стелла-2000" 50171,48 грн. Справа розглядалася судами неодноразово.

За результатом нового розгляду справи рішенням господарського суду Львівської області від 29.03.07 (суддя Ділай У.І.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.07 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Краєвської М.В., суддів: Юркевича М.В., Городечної М.І.), позов задоволено частково (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 16.04.07): з відповідача на користь позивача стягнуто 36783,18 грн. основного боргу, 12601,11 грн. інфляційних втрат, 3182,78 грн. - 3 % річних, а в задоволенні решти позовних вимог (стягнення 3310,76 грн. пені) відмовлено в зв’язку зі спливом строків позовної давності.

Не погоджуючись із судовими актами у справі, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду. Касаційна скарга мотивована тим, що судами дана невірна оцінка актам прийняття робіт.

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 01.10.03 між сторонами по справі укладений договір про надання послуг по виготовленню швейних виробів з давальницької сировини, за яким ТОВ "Стелла-2000" (замовник за договором, відповідач у справі) і ПП "Амікар" (виконавець за договором, позивач у справі) домовились про те, що виконавець на власний ризик виконує відповідно до умов даного договору роботи по пошиттю швейних виробів, а замовник приймає цю роботу й оплачує її у встановленому порядку - до 28 числа наступного календарного місяця за весь обсяг виконаних робіт у попередньому календарному місяці згідно з актами виконаних робіт (п.6.1 договору). У разі порушення замовником термінів оплати він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (п.9.2 договору).

Позивачем виготовлено, а відповідачем прийнято роботи по пошиттю швейних виробів за період з жовтня 2003 року по квітень 2004 року на загальну суму 164 222, 96 грн. Даний факт скаржником не заперечувався. Фактично згадані роботи оплачені тільки в сумі 96263 грн. Таким чином заборгованість по оплаті за виконані роботи становить 67957,96 грн., яка і мала бути стягнена.

На підставі вищезгаданих обставин судами попередніх інстанцій зроблено висновки про необхідність задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача 36783,18 грн. основного боргу, 12601,11 грн. інфляційних втрат, 3182,78 грн. - 3 % річних, а в задоволенні решти позовних вимог (стягнення 3310,76 грн. пені) відмовлено в зв’язку зі спливом строків позовної давності.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується із правовою позицією судів попередніх інстанцій з огляду на те, в порушення вимог ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України факт виконаних робіт на суму 164222,96 грн. і оплати їх в сумі 96263 грн. скаржником не спростовано, доказів оплати як суду першої, так і суду апеляційної інстанції не надано. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин судами обґрунтовано стягнуто з відповідача суму основної заборгованості, інфляційні та річні. Доводи скаржника, які по-суті є переоцінкою доказів у справі, не приймаються до уваги, оскільки всилу приписів ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України не наділений повноваженнями щодо переоцінки обставин справи та доказів.

Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні судами всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стела-2000" залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.07 у справі № 4/2343-17/323 (4/196-26/7) залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко