ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2008 р.

Справа № 7/17-38.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Говерла ЛТД», м.Львів

до відповідача: СУП товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфото», м.Нововолинськ

про стягнення 2715,32 грн.

Суддя          Шум М.С.

За участю представників сторін:

від позивача: Клим О. Я., директор

від відповідача: не з’явився

Відповідача належним чином (реєстр рекомендованої кореспонденції) було повідомлено про час та місце засідання суду, однак повноважного представника в судове засідання не скеровано.

Суть спору: позивач –ТзОВ «Говерла ЛТД»звернулося до господарського суду Волинської області з позовною заявою до відповідач: СУП товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфото» про стягнення 2423,77 грн. боргу, 181,78 грн., інфляційних нарахувань 17,33 грн. процентів річних, та 92,44 грн. пені.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, позову не оспорив.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву не подано, справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, - ВСТАНОВИВ: згідно видаткових накладних № 199 від 22.04.2005р. № 294 від 17.06.2005р. та відповідно доручень на отримання товару ТзОВ «Говерла ЛТД»відпустило СПУ ТзОВ «Інтерфото» папір на загальну суму 7085,77 грн.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов’язки суб’єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до п. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телефонограмами, тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень. Враховуючи зазначене, ТзОВ «Говерла ЛТД»взяло на себе зобов’язання передати у власність СПУ ТзОВ «Інтерфото» товар, а останній відповідно прийняти і сплатити за нього кошти.

Згідно з ст. 530, якщо термін виконання зобов’язання не визначений, то кредитор вправі вимагати виконання зобов’язання у будь-який час, а боржник повинен виконати зобов’язання в семиденний термін з моменту отримання вимоги про виконання зобов’язання, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки сторонами не визначено термін виконання зобов’язання, позивачем 19.09.2007р. направлено вимогу відповідачу про оплату товару.

Проте, відповідач взяте на себе зобов’язання, в частині оплати за отриманий товар на суму 7085,77 грн. виконав частково, оплативши 4662 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, інших правових актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем оплачено товар частково, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 2423,72 грн., підставні і підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками, відповідачу відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано 181,78 грн. суми інфляційних та 17,33 грн. процентів річних у відповідності до представленого розрахунку.

В частині стягнення 92,44 грн. пені слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами письмовий договір не укладався в якому б передбачалася сплата пені за неналежне виконання договірних зобов’язань, актом цивільного законодавства, пеня не передбачена, а тому нарахування 92,44 грн. пені безпідставне.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати, що пов’язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи господарським судом (сплата державного мита та оплата інформаційно-технічного забезпечення судового процесу), які поніс позивач, підлягають відшкодуванню у відповідності із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог за рахунок відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 144, 173, 181, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 551, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з СУП товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфото» (м.Нововолинськ, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Говерла ЛТД» (м. Львів, вул. Зелена, 162, ) 2423,77 грн. заборгованості, 181,78 грн. суми інфляційних нарахувань та 17,33 грн. процентів річних, всього на суму 2622,88 грн.; 98,53 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 113,98 грн. в повернення витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

3. В частині стягнення 92,44 грн. пені, відмовити.

Суддя                                                  М.С. Шум