ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.08 Справа № 4/200

Господарський суд Львівської області у складі судді Гриців В.М. при секретарі Москалі Р.М. за участю представників відповідача Пилиповича В.О., Василиці Я.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом дочірнього підприємства „Львівський облавтодор” до відкритого акціонерного товариства „Яворівський завод залізобетонних конструкцій” про стягнення заборгованості у сумі 4818,00 грн. та судових витрат

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство „Львівський облавтодор” звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до відкритого акціонерного товариства „Яворівський завод залізобетонних конструкцій”, просить суд стягнути з відповідача 4818,00 грн. заборгованості за матеріальні цінності, отримані уповноваженими особами Пазюк І.Б., Василиця Я.М., Зайченко М.І. за накладними: № 113 від 23 липня 2001 року на суму 295,68 грн.; № 134 від 27 серпня 2001 року на суму 845,64 грн.; № 154 від 25 вересня 2001 року на суму 4617,96 грн.; № 170 від 19 жовтня 2001 року на суму 430,08 грн.; № 181 від 1 листопада 2001 року на суму 215,04 грн.; № 15 від 12 листопада 2002 року на суму 1018,56 грн.; № 18 від 25 листопада 2002 року на суму 417,89 грн. Позивач стверджує, що частково відповідач борг оплатив.

Відповідач позов заперечує, як безпідставний і незаконний. Також відповідач вважає, що позивач пропустив строк позовної давності. Просить у позові відмовити.

Суд неодноразово відкладав розгляд справи, в судове засідання для надання пояснень суду викликав директора дочірнього підприємства „Львівський облавтодор” Тарасовича Ю.М. Суд зобов’язував позивача надати суду пояснення, за які саме отримані матеріальні цінності і яку саме суму відповідач оплатив борг, надати суду належні докази оплати. Суд також зобов’язав сторони провести взаємозвірку заборгованості за накладними: № 113 від 23 липня 2001 року на суму 295,68 грн.; № 134 від 27 серпня 2001 року на суму 845,64 грн.; № 154 від 25 вересня 2001 року на суму 4617,96 грн.; № 170 від 19 жовтня 2001 року на суму 430,08 грн.; № 181 від 1 листопада 2001 року на суму 215,04 грн.; № 15 від 12 листопада 2002 року на суму 1018,56 грн.; № 18 від 25 листопада 2002 року на суму 417,89 грн., акт звірки надати суду.

Вимоги суду не виконано. Про місце, дату і час розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Тому суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами в порядку ст.75 ГПК України.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, дослідив надані докази суд вважає, що в позові слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди; інші юридичні факти.

Предметом спору є вимога позивача стягнути з відповідача на його користь 4818,00 грн. заборгованості за матеріальні цінності, отримані уповноваженими особами Пазюк І.Б., Василиця Я.М., Зайченко М.І. за накладними: № 113 від 23 липня 2001 року на суму 295,68 грн.; № 134 від 27 серпня 2001 року на суму 845,64 грн.; № 154 від 25 вересня 2001 року на суму 4617,96 грн.; № 170 від 19 жовтня 2001 року на суму 430,08 грн.; № 181 від 1 листопада 2001 року на суму 215,04 грн.; № 15 від 12 листопада 2002 року на суму 1018,56 грн.; № 18 від 25 листопада 2002 року на суму 417,89 грн. При цьому зазначені накладні, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги, видавались не позивачем, а, як у них вказано „ Яворів РАД” або „Яворівський райавтодор”.

Відповідно до вимог ст.ст.33,34 ГПК України обов’язком сторони є належними і допустимими доказами доводити суду обставини, які є підставою вимог чи заперечень. Проте у позовній заяві позивач не пояснив та не надав доказів в чому саме полягає порушення прав позивача, яке саме відношення до позивача має особа, що видавала матеріальні цінності відповідачу за вказаними вище накладними. Отже, підстав для задоволення позову немає.

Судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 32, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд–

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                       Гриців В.М.