ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" січня 2008 р.

Справа № 33/338-07-8818

за позовом: державного інституту по проектуванню підприємств по переробці

плодоовочевої продукції „Діпроплодоовочгосп”, м. Одеса;

до відповідача: приватного підприємства „Плот”, м. Одеса;

про виселення

та зустрічним позовом: приватного підприємства „Плот”, м. Одеса

до відповідача: державного інституту по проектуванню підприємств по переробці плодоовочевої продукції „Діпроплодоовочгосп”, м. Одеса

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні ДІП „Діпроплодовоочгосп”:

-          регіональне відділення Фонду Державного майна України по Одеській області, м. Одеса

-          Управління охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, м. Одеса;

про визнання договору оренди пролонгованим

За участю представників сторін:

від ДІП „Діпроплодовоочгосп”: Колотов С.В., довіреність в матеріалах справи;

Шепеленко В.М., довіреність в матеріалах справи;

від ПП „Плот”: Левченко А.Г., довіреність в матеріалах справи;

від регіонального відділення Фонду Державного майна України по Одеській області: Стогнійчук С.О., довіреність в матеріалах справи;

від Управління охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації: Запольський О.А., довіреність в матеріалах справи.

СУТЬ СПОРУ: державний інститут по проектуванню підприємств по переробці плодоовочевої продукції „Діпроплодоовочгосп” звернувся до господарського суду області з позовною заявою про виселення приватного підприємства „Плот” з орендованого приміщення інституту по вул. Пастера,25 у м. Одесі площею 11,6 м2.

У зустрічній позовній заяві ПП „Плот” просить відмовити у задоволенні первісного позову та визнати пролонгованим договір оренди нежилого приміщення.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

4 квітня 2003 року державним інститутом по проектуванню підприємств по переробці плодоовочевої продукції „Діпроплодоовочгосп” та приватним підприємством „Плот” укладено договір оренди № 1/13, відповідно до умов якого, приватному підприємству надано у оренду нежиле приміщення інституту площею 11,6 м2 у будинку по вул. Пастера,25 у м. Одесі строком до 31 грудня 2006 року.

Відповідно до виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради свідоцтва № 010656 від 2 листопада 2000 року 983/1000 частини домоволодіння по вул. Пастера,25 у м. Одесі загальною площею 3396,4м2 є державною власністю. Зазначене приміщення знаходиться в оперативному управлінні ДПІ „Діпроплодоовочгосп” як балансоутримувача.

Зазначаючи, що орендарем у повному обсязі виконуються умови договору оренди у т.ч. з урахуванням положень щодо розміру орендної плати визначених постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами та доповненнями) „Про Методику розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна”, позивач у справі просить господарський суд виселити ПП „Плот” з орендованого приміщення, у зв’язку з спливом строку дії договору оренди, та відсутності у відповідача договору оренди з регіональним відділенням Фонду державного майна України.

Після порушення провадження у справі за первісним позовом до господарського суду області надійшов зустрічний позов ПП „Плот” у якому приватним підприємством заявлені вимоги про визнання договору оренди між сторонами у справі від 4 квітня 2003 року продовженим на строк його дії та відмові у задоволенні первісного позову.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Аналогічні підстави застосування Господарського кодексу України містяться у п. 4 Прикінцевих положень ГК України.

Крім того, п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Враховуючи, що договір оренди приміщення укладено 4 квітня 2003 року строком до 31 грудня 2006 року, а правовідносини між сторонами у справі з приводу оренди приміщення продовжують існувати, при розгляді справи підлягають застосуванню діючі Цивільний та Господарський кодекси України.

Згідно ст.11 ЦК України (ст. 4 ЦК УРСР) цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства у т.ч. зокрема з договорів та інших правочинів.

Із матеріалів справи вбачається, що договір оренди приміщення площею 11,6м2 укладено сторонами у справі 4 квітня 2003 року. Після закінчення строку дії зазначеного договору 31 грудня 2006 року ДПІ „Діпроплодоовочгосп” та/або ПП „Плот” на протязі одного місяця не зверталися з заявою про припинення або зміну умов договору оренди, у розумінні ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна, ст.764 ЦК України. Орендар продовжує користуватися орендованим приміщенням за відсутності заперечень орендодавця та виконувати свої зобов’язання за договором оренди, у зв’язку з чим строк дії договору оренди вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах які були передбачені договором. Таким чином, укладений договір оренди між сторонами у справі від 4 квітня 2003 року на 2 роки 8 місяців і 26 днів вважається поновленим на аналогічний термін і після 31 грудня 2006 року строк його дії визначається до 27 вересня 2009 року.

Зазначена позиція підтверджується постановою Верховного Суду України від 28 лютого 2006 року у справі № 1/135-20/51.

Твердження позивача за первісним договором про можливість оренди приміщення у домоволодінні по вул. Пастера,25 м. Одеси, що належить до державної власності, тільки за договором оренди приміщення з регіональним відділенням Фонду державного майна України в Одеській області є помилковим, у зв’язку з неправильним тлумаченням ст. 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, що визначає компетенцію Фонду державного майна, органів місцевого самоврядування та підприємств щодо передачі в оренду державного та комунального майна.

Закріплене ч. 1 ст. 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” положення надає право підприємствам бути самостійними орендодавцями щодо окремого індивідуально визначеного державного майна на нерухомого державного майна, загальна площа яких не перевищує 200 м2, а для того щоб підприємство мало право передати в оренду структурний підрозділ (філію, цех, дільницю) або нерухоме державне майно (будівлю, споруду, приміщення) площею понад 200м2, воно (підприємство) повинно одержати дозвіл Фонду державного майна України, його регіонального відділення, представництва (Роз’яснення Вищого господарського суду України № 02-5/237 від 25 травня 2000 року із змінами від 31 травня 2002 року № 04-5/609).

Таким чином, укладення та виконання договору оренди приміщення первісним позивачем у справі ПП „Плот” не порушує вимоги чинного законодавства.

Предметом спору у справі є вимоги ДПІ „Діпроплодоовочгосп” про виселення ПП „Плот” з орендованого ним приміщення та зустрічні вимоги орендаря про визнання пролонгованим договору оренди між сторонами у справі від 4 квітня 2003 року на термін його дії.

Вимоги щодо визнання права власності на 983/1000 частин домоволодіння по вул. Пастера, 25 у м. Одесі, балансоутримувачем якого є ДПІ „Діпроплодоовочгосп”, у справі не заявлені і не розглядаються. Крім того, відповідно до або 2 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі переходу права власності до інших осіб договір оренди, а також права та обов’язки за ним зберігають чинність для нового власника (наймодавця).

За наявності договірних відносин, відповідно до умов, викладених в угоді сторін у справі від 4 квітня 2003 року, вимоги ДПІ „Діпроплодоовочгосп” про виселення ПП „Плот” із приміщення площею 11,6м2 в будинку по вул. Пастера, 25 м. Одеси, не підлягають задоволенню, оскільки орендар користується орендованим майном на підставі пролонгованого договору оренди, який у визначеному чинним законодавством порядку не змінено, не розірвано, нечинним (нікчемним) не визнано.

Зустрічні позовні вимоги ПП „Плот” про визнання дійсним договору оренди державного нерухомого майна в будинку по вул. Пастера, 25 у м. Одесі площею 11,6м2 підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі, понесені сторонами у рівних обсягах, не стягуються.

Керуючись ст. 764 ЦК України, ст. ст. 5; 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Відмовити у задоволенні позовних вимог ДПІ „Діпроплодоовочгосп” про виселення ПП „Плот” із орендованого приміщення площею 11,6м2 у будинку № 25 по вул. Пастера м. Одеси.

2.          Визнати договір оренди нерухомого майна № 1/3 від 4 квітня 2003 року укладений державним інститутом по проектуванню підприємств по переробці плодоовочевої продукції „Діпроплодоовочгосп” та приватним підприємством „Плот” поновленим до 27 вересня 2009 року.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.85 ГПК України.

Суддя Мазур Д.Т.