Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2008 року справа №3/505-07

Колегія суддів у складі: головуючого судді О.В.Шевель,

судді А.І.Бухана,

судді В.О.Демченка

при секретарі Парасочці Н.В.,

за участю представників:

позивача           -          Кучменка С.В.

відповідача           -          не явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання № 5 Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 3678С/3-9) на рішення господарського суду Сумської області від 19 листопада 2007 року у справі № 3/505-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радосинь плюс", м. Київ

до Приватного підприємства "Зевс", м. Ромни, Сумська область

про стягнення 24300,00 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Сумської області від 19 листопада 2007 року у справі №3/505-07 (суддя Левченко П.І.) позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 24300,00 грн. попередньої оплати, 243,00 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням господарського суду області не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 19 листопада 2007 року та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Радосинь плюс" у задоволенні позовних вимог. Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідно до встановленого законодавством порядку він належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить прийняте по справі рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, при цьому він зазначив, що господарський суд Сумської області належним чином дослідив усі матеріали справи та дав правильну правову оцінку обставинам спору. Разом з тим його представник в судовому засіданні повідомив про те, що яких-небудь інших документів, які можуть мати відповідне відношення до розгляду поданої апеляційної скарги в нього немає, і розгляд справи може здійснюватися на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Сумської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що Згідно укладеного між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу від 30.11.2004р. № 2/2004, відповідач (продавець) зобов’язався передати у власність позивача (покупець) товар (вироби з дерева) вартістю 24300,00 грн. відповідно до специфікації (додаток № 1 до Договору), а позивач зобов’язався прийняти цей товар і оплатити його вартість.

Умовами укладеного між сторонами договору (пункти 2.2, 2.3) передбачено, здійснення позивачем попередньої оплати у розмірі 50 відсотків від вартості товару за 30 днів до поставки товару та в день отримання товару зробити остаточний розрахунок у розмірі 50 відсотків від вартості товару.

Факт перерахування коштів позивачем відповідачу в якості попередньої оплати підтверджується платіжними дорученнями від 01.12.2004р. № 38, від 06.12.2004р. № 48 та банківськими виписками з особового рахунку позивача про рух коштів.

Пунктом 2.4 укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 30.11.2004р. № 2/2004 передбачено, що після отримання попередньої оплати, згідно пункту 2.2 цього Договору, в строк, не пізніше 30 днів продавець (відповідач) зобов’язаний підготувати товар для відвантаження продавцю (позивачу).

Пунктом 2.5 сторонами встановлено, що після отримання повної оплати, згідно пункту 2.2 цього Договору, продавець (відповідач) зобов’язаний передати покупцеві (позивачу) товар.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим для виконання сторонами .Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання не допускається. Крім того, частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У зв’язку з невиконанням умов договору, позивачем відповідачу рекомендованою кореспонденцією 03.10.2007р. була надіслана вимога про повернення попередньої оплати, яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Через це господарський суд першої інстанції визнав вимоги позивача правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не подав доказів передання позивачу товару на суму 24300,00 грн. згідно договору від 30.11.2004р. № 2/2004 та специфікації, не подав доказів повернення позивачу попередньої оплати, у зв’язку з невиконанням умов вказаного договору, та згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати поклав на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправомірних дій (невиконання господарського зобов’язання).

Викладені вище висновки господарського суду на думку колегії суддів відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, через що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі судового рішення, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчать матеріали справи, господарський суд Сумської області забезпечив додержання вимог статті 43 Господарського процесуального Кодексу України, всебічно, повно та об’єктивно дослідив фактичні обставини справи та оцінив наявні у ній докази в їх сукупності, керуючись при цьому чинним законодавством України.

Наведені відповідачем у обґрунтування своєї апеляційної скарги доводи не підтверджені матеріалами справи та не відповідають нормам чинного законодавства України. Відповідач як в суді першої, так і апеляційної інстанції не надав доказів передання позивачу товару на суму 24300,00 грн., не подав доказів повернення позивачу попередньої оплати.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду Сумської області від 19 листопада 2007 року по справі № 3/505-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя О.В.Шевель

суддя            А.І.Бухан

суддя                    В.О. Демченко