ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2008

Справа №2-7/9932-2008

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітмет» (95034, м. Сімферополь, вул. Репіна, 122, ідентифікаційний код 24029801)

До відповідача Відкритого акціонерного товариства «Керченський завод залізобетонних виробів» (98100, м. Керч, вул. Р. Люксембург, 23, ідентифікаційний код 01267353)

Про виділ майна в натурі.

Суддя І. І. Дворний

представники:

Від позивача – Александрова Х. О., предст., дов. від 01.10.2008 р.

Від відповідача: не з’явився.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітмет» звернулося до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Керченський завод залізобетонних виробів», в якій просить виділити зі складу майнового комплексу (виробничі будівлі й споруди) за адресою: АРК, м. Керч, вул. Р. Люксембург, буд.23, об'єкт нерухомого майна - 77/1000 часток комплексу, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітмет" на праві приватної власності та складаються з літер Ц, ц2, ц3, ц4 (КПД), загальною площею 3376,2 кв. м. і літер XІ (склад готової продукції арматурного цеху), XІІ (склад готової продукції панельний) із проведенням перереєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Витмет" на даний об'єкт нерухомості в цілому з привласненням зазначеному об'єкту самостійної адреси: АРК, м. Керч, вул. Р. Люксембург, буд.23 "а".

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу №17НК від 08.07.2005 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітмет» є власником 77/1000 часток нерухомого майна, розташованого в м. Керч по вул. Р. Люксембург, 23, яке складається з літер Ц, ц2, ц3, ц4 (КПД), загальною площею 3376,2 кв. м. і літер XІ (склад готової продукції арматурного цеху), XІІ (склад готової продукції панельний). Позивач стверджує, що придбані ним об’єкти нерухомості є подільною річчю, оскільки є відокремленими від іншої складової частини майнового комплексу, яка належить ВАТ «Керченський завод залізобетонних виробів», приміщення ізольовані від майна відповідача, мають окремі входи та виходи, суміжні приміщення відсутні. За таких обставин, позивач, керуючись статтею 364 Цивільного кодексу України, просить суд виділити в натурі належну йому частку майна, що знаходиться в спільній частковій власності.

Ухвалою ГС АР Крим від 23.10.2008 р. в порядку підготовки справи до розгляду була призначена будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої було поставлено наступне питання:

- чи можливий виділ зі складу майнового комплексу (будівлі та споруди), розташованого за адресою: АР Крим, м. Керч, вул. Р. Люксембург, б. 23, належного на праві спільної часткової власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Вітмет» та Відкритому акціонерному товариству «Керченський завод залізобетонних виробів», в якості самостійного нерухомого майна – 77/1000 часток комплексу, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Вітмет» та складаються з літер Ц, ц2, ц3, ц4 (КПД), загальною площею 3376,2 кв. м. та літер ХІ (склад готової продукції арматурного цеху), ХІІ (склад готової продукції панельний), з привласненням вказаному об’єкту окремої адреси?

28.10.2008 р. до ГС АР Крим надійшов висновок від експертної установи.

Відповідач у судове засідання не з’явився, однак направив до суду відзив на позовну заяву, в якому визнав вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітмет» в повному обсязі та просить розглянути справу за наявними в ній матеріалами без присутності свого представника. Наданий відзив був прийнятий судом до розгляду.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

На підставі протоколу №1 проведення цільового аукціону та договору купівлі-продажу №17НК, що був зареєстрований 08.07.2005р. Керченською філією Української універсальної біржі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітмет" придбало у власність 77/1000 часток комплексу об'єктів виробничого призначення, розташованого за адресою: м. Керч, вул. Р. Люксембург, буд.23, як майно, що було відчужене Керченською міжрайонною Державною податковою інспекцією відповідно до вимог Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Право власності ТОВ «Вітмет» на вказане нерухоме майно було зареєстровано ОП «БТІ м. Керч» 15.09.2005р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8355893.

Відповідно до розширеного витягу з реєстру, виданого Керченським орендним підприємством бюро технічної інвентаризації, належна на праві власності частка ТОВ "Вітмет" становить 77/1000 частин виробничих будинків і споруд та складається з літер Ц, ц2, ц3, ц4 (КПД), загальною площею 3376,2 кв. м. і літер XІ (склад готової продукції арматурного цеху), XІІ (склад готової продукції панельний), розташованих за адресою: АРК, м. Керч, вул. Р.Люксембург, буд.23, а співвласником іншої частин (923/1000) виробничих будинків і споруд є ВАТ "Керченський завод залізобетонних виробів".

З досліджених судом матеріалів справи та фактичних обставин випливає, що позивач звертався до ВАТ "Керченський завод залізобетонних виробів" з пропозицією про розподіл майнового комплексу на два самостійних об’єкта нерухомості, але така пропозиція була залишена відповідачем поза увагою, що підтверджується відзивом останнього на позовну заяву.

У зв’язку з неможливістю врегулювання питання про розділ майнового комплексу у позасудовому порядку позивач змушений був звернутися за захистом свого права до суду з вимогою про примусовий виділ своєї частки нерухомого майна зі спільної часткової власності.

Після дослідження матеріалів справи та наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Вітмет» засновані на законі та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб’єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (ст. 356 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже вказана стаття закріплює презумпцію правомірності набуття права власності. Незаконність набуття права власності має бути встановлена рішенням суду. До набрання рішенням суду законної сили право власності вважається набутим правомірно.

Відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна особа повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення фактів такого роду.

Проте, в матеріалах справи відсутні відповідні судові рішення, які б констатували факт незаконності володіння позивачем на праві спільної часткової власності з відповідачем спірним об’єктом нерухомого майна.

Згідно зі ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав всіх суб’єктів права власності та господарювання. Усі суб’єкти права власності рівні перед законом.

Ч.1 ст.386 Цивільного кодексу України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що перебуває в спільній частковій власності.

Згідно з частиною другою ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Таким чином, однією з головних умов можливості виділу у натурі частки із спільного майна є відсутність законодавчих обмежень для такого виділу та наявність фізичної можливості здійснити виділ частки з огляду на подільність чи неподільність речі.

З метою встановлення обставин, що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарським судом в порядку ст. 41 Господарського процесуального кодексу України була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено ПП «Фірма «Амата».

Згідно з наданим суду висновком експертної установи №50 від 27.10.2008 р. після проведення досліджень експертом було дано наступну відповідь на поставлене судом питання: виділ зі спільного майна, що є спільною власністю ТОВ «Відмет» та ВАТ "Керченський завод залізобетонних виробів", частки ТОВ «Відмет» (77/1000) в якості окремого об’єкту нерухомого майна з привласненням вказаному об’єкту самостійної адреси – є можливим.

При цьому, суд зазначає, що експерт має відповідну кваліфікацію в області будівельно-технічних експертиз, в ході проведення експертних досліджень, експертом було проведено вивчення технічної документації, огляд спірного майна на місцевості, дослідження інвентарної справи домоволодіння в цілому та дана оцінка графічної документації, експерта було попереджено про кримінальну відповідальність, а отже, у суду відсутні підстави не довіряти висновкам експерта.

До того ж, суд вважає, що висновок експерта разом з наданими позивачем документами дозволяють зробити висновок про те, що на виробничі будинки й споруди за адресою: АРК, м. Керч, вул. Р.Люксембург, буд.23, не поширюються норми ч.2 ст. 364 ЦК України, і дане майно не є неподільною річчю в розумінні ч. 2 статті 183 ЦК України – тобто, даний об'єкт нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, можливо розділити без втрати його цільового призначення, що відповідно до вимог ч. 1 статті 183 ЦК України характеризує об'єкт нерухомого майна в цілому як подільну річ, при тому, що будь-які законодавчі обмеження щодо такого поділу – відсутні.

Також, між співвласниками виробничих будинків і споруд, розташованих за адресою: АРК, м. Керч, вул. Р.Люксембург, буд.23, фактично визначений порядок користування й володіння приналежними їм частками майнового комплексу, а також дорогами загального користування: позивач і відповідач самостійно користуються ізольованими приміщеннями; кожний із співвласників має самостійний вхід і вихід із належних їм приміщень; згідно з наявним у справі висновком Управління архітектури та містобудування Керченської міськради про можливість цільового використання земельної ділянки (№14 від 06.02.2007р.) визначені дорогі спільного користування; ТОВ "Вітмет" самостійно здійснюється оплата за користування комунікаціями, електроосвітленням; суміжних приміщень у загальному користуванні не існує.

На підставі ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, а у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Оскільки передбачена ч.3. ст.367 ЦК України домовленість про поділ майна не досягнута шляхом укладення нотаріального договору, то суд вважає, що вимога позивача про примусовий поділ спільного майна шляхом виділення з його складу приналежної позивачу частки у вигляді окремого об’єкта нерухомості цілком відповідає приписам ст. ст. 15, 16 ЦК України про способи захисту порушених прав та інтересів.

При цьому, суд враховує, що відповідно до п. 3.8. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5, обов’язковою умовою внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно, окрім інших відомостей, є інформація щодо адреси (місцезнаходження) нерухомого майна – тобто, кожен самостійний об’єкт нерухомого майна має самостійну адресу, яка ідентифікує його місцезнаходження.

З огляду на те, що через примусовий поділ нерухомого майна, право спільної часткової власності позивача і відповідача на підставі ст. 367 ЦК України припиняється, у записі в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності позивача на певні об’єкти нерухомості повинні бути внесені зміни, як про припинення права спільної часткової власності, так і про нову адресу нерухомого майна, а тому, суд вважає обґрунтованою вимогу ТОВ «Відмет» про привласнення виділеному зі складу спільного майна об’єкту нерухомості наступної вільної адреси, а саме: АРК, м. Керч, вул. Р. Люксембург, буд.23 "а", оскільки це не буде суперечити адресній схемі району та не призведе до порушення прав та інтересів будь-яких третіх осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Виділити зі складу майнового комплексу (виробничі будівлі й споруди) за адресою: АРК, м. Керч, вул. Р. Люксембург, буд.23, об'єкт нерухомого майна - 77/1000 часток комплексу, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітмет" (95034, м. Сімферополь, вул. Репіна, 122, ідентифікаційний код 24029801) на праві приватної власності та складаються з літер Ц, ц2, ц3, ц4 (КПД), загальною площею 3376,2 кв. м. і літер XІ (склад готової продукції арматурного цеху), XІІ (склад готової продукції панельний) із проведенням перереєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Витмет" (95034, м. Сімферополь, вул. Репіна, 122, ідентифікаційний код 24029801) на даний об'єкт нерухомості в цілому та з присвоєнням зазначеному об'єкту самостійної адреси: АРК, м. Керч, вул. Р. Люксембург, буд.23 "а".

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.