ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2008

Справа №2-2/10205-2008

За позовом СПД Марковцев Павло Олександрович (юр.адр: м.Алушта, вул.Леніна, 52, кв.66; пошт.адр: м.Алушта. вул.60 років СССР, б.10, кв.21)

До відповідачів: 1) Виконавчого комітету Малоріченської сільської ради (м.Алушта, вул.Комсомольська, 8); 2) Малоріченської сільської ради (м.Алушта, вул.Комсомольська, 8)

про визнання права власності.

Суддя Толпиго В.І.

Представники сторін:

Від позивача : не з’явився

Від відповідачів : 1,2) не з’явився

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом про визнання права власності на об’єкт нерухомого майна - буфет з підсобними приміщеннями, розташований за адресою м. Алушта, с. Солнечногірське, 24км. автодороги Алушта-Судак.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Виконавчого комітету Малоріченської сільської ради м. Алушти від 29.06.2000р. № 106 Б був затверджений технічний звіт по перенесенню в натуру меж земельної ділянки під розміщення буфета з літнім майданчиком підприємця Марковцева П.О. в с. Солнечногірське, нижче траси Алушта-Судак. Так само було вирішено надати підприємцеві із земель сільської ради в тимчасове користування строком на один рік, на умовах оренди, земельну ділянку площею 0,011 га, з них забудовані землі, використовувані в комерційних цілях, - 0,011га, розташовану в с. Солнечногірське, нижче траси Алушта – Судак. Починаючи з 2000р. позивачем проводилися будівельні роботи по зведенню буфету з літнім майданчиком на вказаній земельній ділянці. Побудований позивачем спірний об'єкт не відповідає характеристикам тимчасового об'єкту, демонтаж його не можливий без спричинення збитку його призначенню. Згідно акту обстеження земельної ділянки № 506 від 09.10.2006р., було проведено обстеження зазначеної земельної ділянки площею 0,0110га, та за наслідками проведеного обстеження був зроблений вивід про можливість закріплення земельної ділянки площею 0,0110га за СПД Марковцевим П.А. для розміщення і обслуговування існуючого буфета з літнім майданчиком в районі набережної в с. Солнечногірське м. Алушти. З метою здачі побудованого об'єкту в експлуатацію позивач звернувся у виконавчий комітет Малоріченської сільської ради м. Алушти АР Крим із заявою про надання йому дозволу на введення в експлуатацію нерухомого майна. Але рішенням виконавчого комітету Малоріченської сільської ради м. Алушти АР Крим від 20.08.2008р. №283 позивачу було відмовлено у визнанні права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна. Використання об’єкту не порушує нічиїх прав та інтересів.

24 листопада 2008 року до суду від позивача надійшло повідомлення, відповідно до якого позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та просить суд розглянути справу за наявними у її матеріалах документами.

26 листопада 2008 року до суду від відповідачів також надійшли повідомлення про неможливість явки у судове засідання представників відповідачів, крім того, відповідачі у своїх повідомленнях просять суд розглянути позовну заяву по наявним у матеріалах справи документам.

Відповідно до ст. 75 Господарського кодексу України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

У 1999 році позивачу був оформлений паспорт на установку і зовнішню обробку об'єктів дрібно роздрібної торгівлі і побуту, де вказана адреса установки с. Солнечногірське, нижче траси Алушта – Судак і відомча приналежність - підприємець Марковцев П.О. Вказаний паспорт оформлявся на розміщення буфета з майданчиком на підставі рішення Малоріченського виконкому від 27.05.1999р. № 71 «Про доповнення до рішення сільвиконкому від 29.04.1999р. №53 «Про затвердження адресної дислокації розміщення об'єктів торгівлі і обслуговування на курортний сезон 1999 року на території Малоріченського сільвиконкому»

Рішенням Виконавчого комітету Малоріченської сільської ради м. Алушти від 29.06.2000р. № 106 Б був затверджений технічний звіт по перенесенню в натуру меж земельної ділянки під розміщення буфета з літнім майданчиком підприємця Марковцева П.О. в с. Солнечногірське, нижче траси Алушта-Судак. Так само було вирішено надати підприємцеві Марковцеву П.О. із земель сільської ради в тимчасове користування строком на один рік, на умовах оренди, земельну ділянку площею 0,011 га, з них забудовані землі, використовувані в комерційних цілях, - 0,011га, розташовану в с. Солнечногірське, нижче траси Алушта - Судак.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України від 20.04.2000 р. № 1699-III «Про планування та забудову територій» у разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об’єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об’єкта.

Позивач перерахував на рахунок Малоріченської сільської ради орендну плату, що підтверджує законність перебування позивача на названій земельній ділянці і використання її під розміщення буфету з літнім майданчиком.

Починаючи з 2000р. позивачем проводилися будівельні роботи по зведенню буфету з літнім майданчиком на земельній ділянці, розташованій в с. Солнечногірське на набережній, нижче траси Алушта - Судак.

Факт будівництва позивачем спірного об'єкту і закупівлі будівельних матеріалів підтверджується наступними документами: товарно-транспортною накладною від 29.03.2000р. на закупівлю позивачем і доставку в с.Солнечногірске піску.; товарно-транспортною накладною від 15.05.2000р. на закупівлю позивачем і доставку в с. Солнечногірське цементу; товарно-транспортними накладними від 19.12.2003р. № 33316 і від 20.12.2003р. №32866 на закупівлю позивачем в ВАТ «Шархинський кар'єр» щебеня; квитанціями ВАТ «Шархинський кар'єр» до прибутковий-касових ордерів № 3595 від 19.12.2003р., № 3613 від 19.12.2003р., № 3626 від 19.12.2003р., № 3637 від 19.12.2003р., № 3653 від 20.12.2003р., № 3661 від 20.12.2003р., № 3673 від 20.12.2003р., № 3689 від 20.12.2003р., № 3701 від 20.12.2003р., № 3708 від 20.12.2003р., № 4109 від 25.12.2003р., № 4121 від 25.12.2003р., №4142 від 25.12.2003р., № 4162 від 25.12.2003р; товарним чеком № 271 від 27.12.2003р. на закупівлю бетону; квитанцією ВАТ «Шархинський кар'єр» до прибутковий-касового ордера № 14259 від 29.04.2004р.; товарно-транспортною накладною від 25.12.2004р. № 33087 на закупівлю позивачем в ВАТ «Шархинський кар'єр» відсіву; товарно-транспортними накладними від 17.05.2004р. №0040997, від 17.05.2004р. №0040978 і від 29.04.2004р. №0043045 на закупівлю позивачем в ВАТ «Шархинський кар'єр» щебеня; товарним чеком від 14.09.2005р. на закупівлю арматури, дошки, бруса; товарним чеком від 30.09.2005р. на закупівлю арматури, дошки, бруса.

Побудований позивачем спірний об'єкт не відповідає характеристикам тимчасового об'єкту, демонтаж його не можливий без спричинення збитку його призначенню.

У 2000р. за замовленням позивача був розроблений і зданий по акту здачі-приймання науково-технічної продукції від 31.05.2000р. проект зовнішніх електричних мереж для буфета в с.Солнечногірске.

17 липня 2003р. між позивачем і Алуштінським ВП ВКГ був укладений договір на відпустку води з комунального водопроводу і прийом стічних вод в комунальну каналізацію. Згідно розділу 12 названого договору він був укладений на водоспоживання, а водовідведення повинне було здійснюватися у вигріб. У п. 2.3. договору вказаний об'єкт, на який Алуштінським ВП ВКГ подавалася вода - кафе в с. Солнечногірське. Позивач здійснював оплату за отриману воду, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера Алуштінського ВП ВКГ від 13.08.2003р., 18.08.2004р., від 13.09.2004р.

Також в 2005р. і в 2008р. для забезпечення водою об'єкту позивача в с. Солнечногірське між позивачем і Алуштінським ВП ВКГ (у 2008р. КРП ВП ВКГ м. Алушти) були укладені договори на відпустку води з комунального водопроводу і прийом стічних вод в комунальну каналізацію. Позивачем оплачувалися послуги з водозабезпечення, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера КРП ВП ВКГ м. Алушти від 05.07.2008р., 13.08.2008р.

Крім того, пізніше - 16 травня 2008р. між позивачем і Комунальним підприємством «Малоріченське» був укладений договір на вивіз ТПВ (твердих побутових відходів). Загальна сума даного договору складає 800грн. (р. 3.5. договору). Згідно квитанціям КП «Малоріченське» від 25.04.2008р. і від 16.05.2008р. позивачем були сплачені послуги з вивозу ТПВ в повному об'ємі.

07 квітня 2005р. Рішенням 25-ої сесії 4-го скликання Малоріченської сільської ради м.Алушти № 25/114 позивачу було надано дозвіл на складення проекту відведення земельної ділянки площею 0,0110га, розташованої в с. Солнечногірське, в районі набережної, із земель сільської ради, для розміщення і обслуговування існуючого буфета з літнім майданчиком.

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 09.10.2006р., висновку рескомітету з охорони культурної спадщини від 18.10.2006р №10746 можливо закріплення земельної ділянки площею 0,0110га за СПД Марковцевим П.А. для розміщення і обслуговування існуючого буфета з літнім майданчиком в районі набережної в с. Солнечногірське м. Алушти.

18 жовтня 2006р. Реськомітетом по охороні культурної спадщини було дано висновок №10746 про можливість відведення земельної ділянки площею 0,0110га в районі набережної в с. Солнечногірське для розміщення і обслуговування існуючого буфета з літнім майданчиком.

Оскільки відповідно до ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до ведення виконавчого органу міської ради відноситься прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, з метою здачі побудованого об'єкту в експлуатацію, позивач звернувся у виконавчий комітет Малоріченської сільської ради м. Алушти АР Крим із заявою про надання йому дозволу на введення в експлуатацію нерухомого майна - буфету з підсобними приміщеннями, розташованого за адресою м. Алушта, с. Солнечногірське, 24км. автодороги Алушта-Судак.

Рішенням виконавчого комітету Малоріченської сільської ради м. Алушти АР Крим від 20.08.2008р. №283 позивачу було відмовлено у визнанні права власності на об'єкт нерухомого майна - буфету з підсобними приміщеннями, розташованого за адресою м. Алушта, с. Солнечногірське, 24км. автодороги Алушта-Судак.

03 жовтня 2008р. Кримським республіканським підприємством «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації» на ім’я Виконкому Малоріченської сільради було зроблено повідомлення про самовільну будову позивачем в с. Солнечногірське буфету літ. «А» з підвалом загальною площею 174,5кв.м. У повідомленні відмічено про необхідність привласнення об'єкту поштової адреси.

Згідно інформаційного листа Вищого Арбітражного суду України №01-8/1998 від 31.01.2001р. «Про деякі приписах законодавства пов'язаних із здійсненням права власності і його захисту» основним критерієм правомірності володіння є джерело фінансування - власні або централізовані засоби.

Судом в результаті розгляду справи встановлено, що спірний об'єкт нерухомості побудований за рахунок власних засобів позивача, як господарюючого суб'єкта, отриманих в результаті господарської діяльності.

Майно, створене в результаті господарської діяльності є власністю господарюючого суб'єкта.

Збудований позивачем об’єкт є придатними для експлуатації, та будівництво виконано за діючими державними будівельними нормативами, що також підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, судом встановлено, що в результаті господарської діяльності позивачем було створено нове майно.

Отже, впродовж тривалого часу, не порушуючи законних прав і інтересів третіх осіб, а також Малоріченської сільської ради та виконавчого комітету Малоріченської сільської ради, позивач правомірно користується земельною ділянкою цільовим призначенням, на якій за рахунок власних засобів побудував спірний об'єкт, проводить роботи по його ремонту, користується об'єктом, а також проводить необхідні заходи, пов'язані з його експлуатацією, несе витрати, пов'язані з його утриманням і обслуговуванням

У зв'язку з тим, що здійснене будівництво є самовільним, позивач не має можливості у встановленому законом порядку здати державній приймальній комісії збудовану будівлю в експлуатацію.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Обмеження права власності не допускається.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, створену особою набувається нею, якщо інше не встановлене договором або законом.

Згідно до ч.ч.3, 5 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб і за умови можливості надання земельної ділянки під вже побудоване самовільне майно.

Статтею55 Конституції України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини, що виникають в державі.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995р (із змінами і доповненнями), судами розглядаються позовні заяви про захист права приватної власності осіб, які хоч і не є власниками, проте володіють майном на підставах, передбачених законом.

Правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація власності на об'єкти нерухомого майна, відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обмежень», разом з іншими документами, є і рішення судів.

Згідно ст. 20 Господарського кодексу України, що встановлює шляхи захисту прав суб'єктів господарювання, кожен суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів у тому числі шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнанні або заперечування. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способи захисту цивільних прав і інтересів перераховані в ч. 2 ст. 16 ЦК України, крім того, згідно ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим договором або законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач набув право власності на спірний об'єкт, у відповідності з діючим законодавством, у зв'язку з чим, його вимоги щодо визнання права власності є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

За згодою представників сторін в судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення підготовлений і підписаний 01.12.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,75,82,84,85 ГПК України

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за СПД Марковцевим Павло Олександровичем (юр.адр: м.Алушта, вул.Леніна, 52, кв.66; пошт.адр: м.Алушта. вул.60 років СССР, б.10, кв.21, ІНН ) право власності на об’єкт нерухомого майна - буфет з підсобними приміщеннями, розташований за адресою м. Алушта, с. Солнечногірське, 24км. автодороги Алушта-Судак.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.