донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

05.02.2008 р.
справа №8/433в

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

не з'явився,

від відповідача-1:
від відповідача-2: від відповідача-3:

не з'явився не з'явився не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м. Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від

23.10.2007 року

по справі

№ 8/433в (судді: О.Є.Донець,
Н.В.Ломовцева, К.Г.Наумова)

за позовом

суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Донецьк

до

1) суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Донецьк 2) суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи, м. Донецьк 3) суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи, м. Донецьк

про

спонукання виконати дії та
стягнення 4 800 000, 00 грн.

В С Т А Н О В
И В:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 23.10.2007р. по справі № 8/433в відмовлено в задоволенні
позову суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (далі -
позивач) до: суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 (далі
-відповідач-1), суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3
(далі -відповідач-2) та суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_4(далі - відповідач-3) про стягнення 4800000,00 грн. та спонукання
виконати дії.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, позивач по справі звернувся до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення
суду першої інстанції. В обгрунтування своїх вимог посилається на порушення
місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.  Ліцензійний договір від 20.05.2000р.
укладений між сторонами вважає  належним
доказом по справі. Крім того, заявник апеляційної скарги вважає, що судом
першої інстанції безпідставно відмовлено в розгляді всіх заявлених вимог,
оскільки, ним не змінювались предмет та підстави позову, а лише було уточнено
та доповнено позовні вимоги.

15.12.2007 року на адресу суду
апеляційної інстанції  від позивача
надійшли уточнення до апеляційної скарги, які є по суті  заявою
про виправлення помилок.

Відповідач-2, суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну
скаргу заперечень по суті скарги суду не надав. Проте,  просить суд апеляційної інстанції скасувати
рішення місцевого господарського суду, оскільки останній не в повному обсязі
з'ясував всі обставини по справі.

Відповідач-1 та відповідач-3 у
відзиві на апеляційну скаргу вимоги скаржника не визнали. Рішення
господарського суду Донецької області вважають законним та обгрунтованим, а
апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно  до положень
ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України  здійснювалась
фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

Розглянувши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, судова колегія
встановила наступне.

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Донецької області  з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, у якому просив суд зобов'язати відповідача
припинити дії, що порушують права позивача на здійснення підприємницької
діяльності, а саме: усунути перешкоди у користуванні орендованими приміщеннями,
розташованими у м. Донецьку по вул. Зайцева, 120, 9, 2, вул. Горького, 1-а, та
обладнаннями, що знаходиться у цих приміщеннях; визнати дії відповідача при
виробництві фіточаю "Доктор Селезнев" недобросовісними стосовно
позивача;  зобов'язати відповідача
припинити виробництво зазначеного фіточаю; вилучити з цивільного обігу фіточай
"Доктор Селезнев", випущений після 26.04.2004р., як виготовлений та
введений в цивільний обіг з порушенням права інтелектуальної власності;
стягнути з відповідача суму заподіяних збитків в розмірі 3300000,00 грн.;
стягнути  з відповідача компенсацію
заподіяної позивачеві моральної шкоди в розмірі 1500000,00 грн.

В подальшому  позивач зменшив розмір суми моральної шкоди,
та за його клопотанням до участі у справі у якості відповідачів було залучено
суб'єктів підприємницької діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_3. При цьому позивач
просив суд визнати  дії всіх відповідачів
недобросовісними стосовно позивача, зобов'язати відповідачів припинити
виробництво та реалізацію фіточаю "Доктор Селезнев", вилучити з
цивільного обігу фіточай "Доктор Селезнев", випущений після
10.04.2004р. стягнути з відповідачів збитки в сумі 3300000,00 грн.

В ході розгляду справи позивачем
уточнювались позовні вимоги. При цьому позивач просив суд: визнати дії
відповідачів з виробництва фіточаю "Доктор Селезнев" по ТУ У
15.8.--001-2004 р. недобросовісними стосовно позивача; зобов'язати
відповідачів припинити дії з виробництва та реалізації фіточаю "Доктор
Селезнев" за зазначеними ТУ; заборонити продаж фіточаю "Доктор
Селезнев" за зазначеними ТУ; стягнути з відповідачів у

солідарному порядку заподіяні
збитки в сумі 3300000,00 грн., зобов'язати відповідача-1 припинити дії, що
порушують права позивача на здійснення підприємницької діяльності, зокрема,
усунути перешкоди в користуванні орендованими приміщеннями, розташованими у м.
Донецьку по вул. Горького, 1-а, по вул. Зайцева, 120, 9, 2; зобов'язати
відповідача-1 та відповідача-3 повернути позивачеві в справному стані захоплене
ними виробниче обладнання; зобов'язати відповідача-3 офіційно спростувати
наклепницькі ствердження щодо виробництва фіточаю "Доктор Селезньов",
що містяться в її листі.

Ухвалами від 23.08.0207р., від
29.08.2007р., 10.09.2007р. господарський суд Донецької області зобов'язував
позивача уточнити склад та правові підстави позовних вимог  стосовно кожного з відповідачів та щодо
кожної з позовних вимог, надати суду обґрунтовані документально письмові
пояснення щодо порушення відповідачами прав позивача із зазначенням - які саме
права позивача порушені кожним з відповідачів та яким чином.

Разом з тим, матеріали справи не
містять доказів виконання позивачем вимог суду першої інстанції.

За таких обставин господарським судом
Донецької області правомірно розглянуто позовні вимоги з урахуванням змісту
позовної заяви, вищезазначених заяви, клопотання, письмових пояснень, уточнення
та приписів ст.ст.22, 78 господарського процесуального кодексу України, якими,
зокрема, встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити
підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних вимог, а саме наступні вимоги: визнати дії
відповідачів з виробництва фіточаю "Доктор Селезнев" за ТУ У 15.8--001-2004
р. недобросовісними стосовно позивача; зобов'язати відповідачів припинити
виробництво зазначеного фіточаю; вилучити з цивільного обігу зазначений
фіточай, випущений після 26.04.2004р.; зобов'язати відповідача-1 припинити дії,
що порушують права позивача на здійсненння
підприємницької діяльності, зокрема, усунути перешкоди у користуванні
орендованими приміщеннями, що розташовані у м. Донецьку по вул. Горького, 1а,
по вул. Зайцева, 120, 9, 2, та обладнанням, що там знаходиться; стягнути з
відповідачів у солідарному порядку 3300000,00 грн.

Вимоги щодо зменшення розміру  позовних вимог на суму моральної шкоди
1500000,00 грн. також не суперечить перечать законодавству та не порушують
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси.

Всі інші вимоги, заявлені
позивачем  та викладені в поясненнях від
05.04.05 р. (т.2, а.с.84-85), викладені в уточненні позовних вимог (т.4, а.с.
16-18) не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони одночасно змінюють і
предмет і підстави позову, що не допускається та є порушенням ст. 22
Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки
України 15.12.2000р. за № 17832 зареєстровано свідоцтво на знак для товарів і
послуг "Доктор Селезнев" за фізичною особою ОСОБА_5, а саме: чаю з
лікарняних трав, чаю лікарняного для схуднення.

Позивач вважає, що вищезазначеною
особою йому передані права на використання об'єктів інтелектуальної власності,
а саме -виключна  ліцензія на
використання винаходу, що охороняється 39 патентами, на склади та збори з
рослинної сировини; виробництво та реалізація продукції під загальною назвою
"Фіточай "Доктор Селезнев"; ліцензія на використання знаку для
товарів та послуг "Доктор Селезнев", посилаючись на договір про
передачу ноу-хау „Фіточай "Доктор Селезнев" для апробації та
впровадження від 15.01.2001р., ліцензійні договори: на використання винаходу
від 27.06.2003р., на використання знаків для товарів і послуг від 20.05.2000р.
та 25.06.2003р.

Посилаючись на розроблену позивачем
технічну документацію (ТУ У 5802259.001-2001 "Фіточай "Доктор
Селезнев", технологічна інструкція з виробництва фіточаю "Доктор
Селезньов"), договори безоплатного користування з відповідачем-1,
гігієнічний висновок від 17.05.2001р., висновок про початок роботи
21.05.2001р., висновок державної санітарно-епідемічної експертизи від
04.02.2003р., позивач стверджує, що з квітня 2001 р. виробляв фіточай
"Доктор Селезнев" в орендованих у відповідача-1 приміщеннях,
розташованих у м. Донецьку по вул. Зайцева, 120, 9, 2, по вул. Горького, 1-а.

Як стверджує позивач, з
26.04.2004р. відповідач-1 заборонив йому допуск до спірних приміщень, розпочав
виготовлення на належному позивачеві обладнанні та за  технологією позивача фіточай "Доктор
Селезнев", а також реалізацію цього продукту, чим позивачу заподіяно  збитки в розмірі 3300000,00 грн.

Відповідно до ст. ЗЗ Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявність права  на використання торгової марки "Доктор
"Селезнев"  позивач обгрунтовує
ліцензійними  договорами від 20.05.2000р.
та від 25.06.2003р., а права  на
виготовлення фіточаю "Доктор Селезнев" - на договорі про    передачу ноу-хау "Фіточай "Доктор
Селезнев" від 15.01.2001р. та ліцензійному
договорі на використання винаходу від 27.06.2003р., які укладені із
фізичною особою - ОСОБА_5.

Як вбачається з доданого до
матеріалів справи договору від 20.05.2000р. (т.1, а.с.12)   громадянин ОСОБА_5 (ліцензіар)  надає позивачеві (ліцензіат) право на
використання знаку для товарів і послуг "Доктор Селезнев" (свідоцтво
на знак НОМЕР_2) з метою виготовлення, продажу продукції та послуг з використанням
знаку, застосування знака в рекламних та інших цілях, для чого Ліцензіар надає
Ліцензіату виключну ліцензію на використання комплексу зазначених виключних
прав (п.1 Договору).

Строк дії договору - 10 років з
моменту підписання, тобто з 20.05.2000р. (п.п.6.7  Договору).

В договорі зазначено ІНН Ліцензіара
- НОМЕР_1.

Зазначений договір 20.05.2000р. не
може бути прийнято в якості доказу позивача, оскільки ним не може бути передано
право на використання знаку для товарів та послуг, оскільки воно зареєстроване
лише у грудні 2000 року.

Крім того, як свідчить надана
відповідачами-1 та 3 копія картки фізичної особи платника податків ОСОБА_5,
датою занесення даних про зазначену особу до Державного реєстру фізичних осіб,
а отже й датою присвоєння їй ІНН, є 20.08.2002р.

Ліцензійний договір на використання
знаку для товарів і послуг від 25.06.2003р. (т.1, а.с.13-14), на який
посилається позивач, також не може бути доказом передачі позивачу права
використання знаку "Доктор Селезнев", оскільки він не містить підпис
самого ліцензіара - громадянина ОСОБА_5

Договір про передачу ноу-хау
"Фіточай "Доктор Селезнев" для апробації та впровадження від
15.01.2001р. (т.1, а.с.9) також не є доказом передачі права, оскільки в ньому
зазначено присвоєний ІНН громадянина ОСОБА_5, в той час, коли фактично  отримано лише у 2002 р.

Матеріали справи містять також
ліцензійний договір на використання винаходу від 27.06.2003р. (т.1, І.с.10-11),
на який позивач посилається як на доказ наявності у нього права на виготовлення
фіточаю "Доктор Селезнев". Предметом цього договору  є надання правоволодарем - фізичною юобою
ОСОБА_5 (Ліцензіар) позивачеві (Ліцензіат) за винагороду виключної ліцензії на
використання винаходу, що охороняється патентом, документації і
"ноу-хау", які передаються, з метою виробництва і реалізації
продукції по ліцензії (додаток 1) - фіточаю "Доктор Селезнев"
(п.п.1.2, 2.1 Поговору).

Відповідно до п.1 Договору від
27.06.2003р. Ліцензіар є володарем деклараційних патентів на винахід (39
патентів на склади чаїв та сборів з рослинної сировини), а згідно вимог п.3.1
вказаного договору, повний комплект документації, необхідної для початку
виробництва "продукції по ліцензії (додаток 1), передається Ліцензіату
протягом 10 днів з моменту підписання договору.

Разом з тим, позивачем не надано
суду документів, які свідчили б про наявність вищезазначених патентів та  доказів, що підтверджують  передачу Ліцензіату повного комплекту
документації за договором.

Крім того, до матеріалів справи не
долучено  додаток 1 до вказаного договору,
текст договору не містить посилання на свідоцтво на знак для товарів і послуг
НОМЕР_2, опису винаходу, стосовно якого Ліцензіату передано право використання,
тобто у договорі відсутні ознаки, що ідентифікують цей винахід.

Таким чином і вказаний документ  не є належним доказом в розумінні ст. 34
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до  п.4 ст. 5 Закону України "Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг", обсяг правової охорони, що надається
знаку, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними
до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, і
засвідчується свідоцтвом з наведеними у цьому копією внесеного до реєстру
зображення знака та переліком товарів і послуг.

Згідно  ст. 16 вищезазначеного закону, свідоцтво
надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без
його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом:

- зареєстрований знак стосовно
наведених у свідоцтві товарів і послуг;

- зареєстрований знак стосовно
товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого
використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає
послуги;

- позначення, схоже із
зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо
внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати;

- позначення,   схоже
із  зареєстрованим  знаком,
стосовно  товарів  і
послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого
використання можна           ввести в оману щодо особи, яка виробляє
товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Згідно із ст. 20 Закону України
"Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", будь-яке посягання
на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі
вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та
готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва,
що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

На вимогу власника свідоцтва таке
порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику
свідоцтва заподіяні збитки.

Власник свідоцтва може також
вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або
позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення
виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх
можна сплутати.

Вимагати поновлення порушених прав
власника свідоцтва може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію.

Враховуючи викладене, договір від
27.06.2003р. не може бути належним доказом про передачу позивачу права на
виготовлення фіточаю "Доктор Селезнев".

Відповідно до ст. 418 Цивільного
кодексу України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної
власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності
становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові
права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права
інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є
непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи
обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 421 Цивільного кодексу
України, суб'єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об'єкта
права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші
особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної
власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Статтею 432 того ж кодексу
передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права
інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Разом з тим, ст. 463 Цивільного
кодексу України визначено, що суб'єктами права інтелектуальної власності на
винахід, корисну модель та промисловий зразок є:

1) винахідник, автор промислового
зразка;

2) інші особи, які набули прав на
винахід, корисну модель та промисловий зразок за договором чи законом.

Відповідно до вимог ст. 464
зазначеного кодексу, майновими правами інтелектуальної власності на винахід,
корисну модель, промисловий зразок є:

- право на використання винаходу,
корисної моделі, промислового зразка;

- виключне    право
дозволяти    використання    винаходу,
корисної    моделі, промислового
зразка (видавати ліцензії);

- виключне право перешкоджати
неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в
тому числі забороняти таке використання;

-інші майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю
відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 492 Цивільного кодексу
України передбачено, що торговельною маркою може бути будь-яке позначення або
будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що
виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються
(надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова,
літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно із ст. 494 Цивільного
кодексу України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку
засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва  встановлюються законом.

Відповідно   до
ст. 495   Цивільного   кодексу
України,   майновими   правами інтелектуальної власності на
торговельну марку є:

- право на використання
торговельної марки;

- виключне право дозволяти
використання торговельної марки;

- виключне право перешкоджати
неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке
використання;

-інші майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної
власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва,
володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в
установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено
договором.

Враховуючи викладене, місцевий
господарський суд обгрунтовано дійшов висновку , що позивачем не доведено, що
він є власником  знаку для товарів і
послуг (торговельної марки), патенту на винахід. Не доведено також і надання
громадянином ОСОБА_5 згоди позивачу вимагати поновлення будь-яких порушених
прав цієї особи як власника свідоцтва України на знак для товарів і послуг та
як власника патенту на винахід.

Право позивача на користування
спірними приміщеннями також є недоведеним, оскільки матеріали справи містять
висновки повторної судово-почеркознавчої експертизи від 19.03.2007р., згідно
яких підпис від імені ОСОБА_2 у графі "Володар" договорів "безвозмездного
пользования",  на які посилається
позивач як на факт, що підтверджує таке право користування спірними
приміщеннями,  виконано не вищезазначеною
особою.

Таким чином, позовні вимоги в
частині зобов'язання  відповідача-1  усунути перешкоди у користуванні зазначеними
приміщеннями та майном, що в них знаходиться
є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що позивачем не
доведено,  що збитки ним понесено саме
внаслідок неправомірних дій відповідачів не доведено їх розмір, позовні вимоги
стосовно стягнення з відповідачів збитків в сумі 3300000,00 грн. також
задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, судова
колегія не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду.

З урахуванням викладеного та
керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України,
колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Донецьк на рішення
господарського суду Донецької області від
23.10.2007р. по справі № 8/433в  -
залишити  без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 23.10.2007р. по справі № 8/433в за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Донецьк до суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Донецьк, суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи, м. Донецьк та суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи, м. Донецьк про спонукання виконати дії та стягнення 4 800
000,00 грн. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний
господарський суд.

Результати розгляду апеляційної
скарги оголошені в судовому засіданні.

Головуючий

Судді:

Надрук.
6 прим.: 1- позивачу; 3- відповідачу; 1-у справу; 1-ДАГС