ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"29" січня 2008 р., 12 год. 50 хв., м. Чернігів          Справа № 6/384/10

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Блохіної Ж.В.

при секретарі Кузьміні М.М.,

за участю представників

позивача: Фетисової Н.В., довіреність № 2791/06 від 30.05.07р.,

відповідача: Замури Л.П., довіреність №718 від 01.06.07р.,

прокурора відділу прокуратури

Чернігівської області Єреп В.В., посвідчення №1345 від 05.09.07р.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

позов Прилуцького міжрайонного прокурора в інтересах

держави в особі Управління Пенсійного фонду України

в м. Прилуки, вул. 1 Травня, 48-А, м. Прилуки

до Державного підприємства підприємство Прилуцької

виховної колонії УДДУ з питань виконання покарань в

Чернігівській області, вул. Київська, 234, м. Прилуки

про стягнення 23378,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з Державного підприємства підприємство Прилуцької виховної колонії УДДУ з питань виконання покарань в Чернігівській області (надалі –підприємство Прилуцької виховної колонії; Відповідач) 30486,57 грн. боргу, в тому числі 18067,77 грн. внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, 9497,72 грн. фінансових санкцій та 2921,08 грн. пені. Заборгованість існувала станом на 29.10.2007 року.

Від позивача на адресу суду 13.12.2007р. надійшло уточнення позовних вимог, в якому позивач просить стягнути 23378,13 грн., в тому числі 13857,63 грн. внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, 7208,00 грн. фінансових санкцій та 2312,50 грн. пені.

В судовому засіданні від 22.01.2008р. представник позивача подав заяви про зменшення розміру позовних вимог та про зміну підстав позову та просить стягнути 23378,13 грн. боргу, в тому числі 13857,63 грн. внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, 7208,00 грн. фінансових санкції та 2312,50 грн. пені. Заборгованість існує станом на 01.12.2007 року.

Прокурор в судовому засіданні також подав заяви про зменшення розміру позовних вимог та про зміну підстав позову та просить стягнути 23378,13 грн. боргу, в тому числі 13857,63 грн. внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, 7208,00 грн. фінансових санкції та 2312,50 грн. пені.

Відповідача позовні вимоги не визнає.

Представник позивача та прокурор підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити, посилаючись на те, що борг виник у зв’язку з неповною сплатою відповідачем зобов’язань, визначених ним у поданих розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за період з 1 січня 2004 року по 1 грудня 2007 року, та відповідно до рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені.

У судових засіданнях представник відповідача позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що за період з 01.01.2004р. по 01.01.2006р. відповідачем своєчасно сплачувались страхові внески. За період з 01.01.2006р. по 01.12.2007р. відповідач несвоєчасно проводив сплату розрахованих внесків оскільки на його рахунках були відсутні кошти. Також представник відповідача зазначив, що на момент подання позовної заяви (листопад 2007 року) вимоги про стягнення заборгованості з Підприємства Прилуцька виховна колонія знаходились на виконанні у регіональному відділенні ДВС м. Прилуки і були відкликані тільки у січні 2008 року. Тому, враховуючи сплату боргу по виконавчим провадженням, сплату поточних зобов’язань до Пенсійного фонду України, відповідач визнає суму боргу в розмірі 13050,52 грн., в іншій частині позову просить відмовити.

Вислухавши представників сторін, прокурора дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Державне підприємство підприємство Прилуцької виховної колонії УДДУ з питань виконання покарань в Чернігівській області зареєстровано Виконавчим комітетом Прилуцької міської ради Чернігівської області, ідентифікаційний код юридичної особи 08681117. В якості платника внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України м. Прилуки 29.01.1991р.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058 (Далі - Закон № 1058) підприємство Прилуцької виховної колонії подавало до Управління ПФУ в м. Прилуки розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Згідно розрахунків суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за період з січня 2004 року по листопад 2007 року, сума нарахованих страхових внесків до сплати становить 226334,11 грн.

Сплачено відповідачем за даний період 226334,11 грн., що підтверджується банківськими виписками та розрахунком боргу.

В зв’язку з тим, що в 2006 –2007 роках підприємством Прилуцькою виховною колонією несвоєчасно сплачувались внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, позивачем були прийняті рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, а саме: № 33 від 06.02.2006р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 34,41 грн. та нарахована пеня в розмірі 1,2 грн.; № 108 від 06.04.2006р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 37,34 грн. та нарахована пеня в розмірі 4,54 грн.; № 136 від 10.05.2006р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 519,62 грн. та нарахована пеня в розмірі 119,76 грн.; № 176 від 07.06.2006р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 1062,68 грн. та нарахована пеня в розмірі 203,21 грн.; № 206 від 04.07.2006р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 335,14 грн. та нарахована пеня в розмірі 74,79 грн.; № 235 від 04.08.2006р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 907,81 грн. та нарахована пеня в розмірі 166,18 грн.; № 261 від 05.09.2006р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 567,83 грн. та нарахована пеня в розмірі 105,57 грн.; № 363 від 09.01.2007р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 1619,24 грн. та нарахована пеня в розмірі 225,52 грн.; № 1 від 07.02.2007р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 487,89 грн. та нарахована пеня в розмірі 60,06 грн.; № 55 від 05.04.2007р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 1344,68 грн. та нарахована пеня в розмірі 350,85 грн.; № 83 від 08.05.2007р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 457,83 грн. та нарахована пеня в розмірі 127,11 грн.; № 224 від 05.09.2007р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 5995,67 грн. та нарахована пеня в розмірі 1918,07 грн.; № 264 від 04.10.2007р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 3044,22 грн. та нарахована пеня в розмірі 875,90 грн.; № 316 від 07.11.2007р., яким застосовані фінансові санкції в розмірі 1994,35 грн. та нарахована пеня в розмірі 736,67 грн.

Усього згідно вищевказаних рішень до підприємства Прилуцька виховна колонія застосовані фінансові санкції в розмірі 18408,71 грн. та нарахована пеня в сумі 4969,43 грн.

Таким чином, за період з січня 2004 року по грудень 2007 року відповідач зобов’язаний був сплатити на рахунки позивача страхові внески в сумі 226334,11 грн., фінансові санкції в сумі 18408,71 грн. та пеню в сумі 4969,43 грн., всього 249712,25 грн.

Відповідачем фактично перераховано позивачу за даний період 226334,11 грн., що підтверджується банківськими виписками та розрахунком боргу.

Отже, заборгованість відповідача становить 23378,14 грн.

В зв’язку з тим, що за підприємством обліковувались несплачені суми страхових внесків, фінансових санкцій та пені, а підприємство здійснювало сплату лише поточних сум страхових внесків, ці суми зараховувались управлінням шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, фінансових санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Так, на підставі ч. 5 ст. 106 Закону № 1058, управлінням в 2006 –2007 роках вручались посадовим особам підприємства повідомлення про перерозподіл сум, які надійшли від підприємства на погашення недоїмки, фінансових санкцій та пені, про що свідчать копії корінців повідомлень про перерозподіл сум.

Як вбачається з повідомлень про перерозподіл сум, сплату в розмірі 13857,63 грн. управлінням було перерозподілено на сплату фінансових санкцій та пені, а саме 11200,71 грн. на сплату фінансових санкцій та 2656,93 грн. на сплату пені.

В зв’язку з тим, що зі сплаченої відповідачем за даний період суми 226334,11 грн. страхових внесків, частину сплати в сумі 13857,63 грн. управлінням було перерозподілено на сплату фінансових санкцій та пені, виникла заборгованість підприємства по сплаті внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в розмірі 13857,63 грн., що підтверджується Розрахунком боргу позивача.

Окрім того, оскільки в результаті перерозподілу 11200,71 грн. було направлено на сплату фінансових санкцій та 2656,93 грн. на сплату пені, заборгованість відповідача по застосованим вищевказаними рішеннями фінансовим санкціям склала 7208 грн. (18408,71 –11200,71), по нарахованій пені склала 23312,50 грн. (4969,43 –2656,93).

Отже, заборгованість відповідача становить 23378,14 грн., в т.ч. 13857,63 грн. по внескам на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, 7208 грн. по фінансовим санкціям та 23312,50 грн. по пені.

Порядок стягнення заборгованості за страховими внесками визначається виключно Законом № 1058 і поширюється на суми боргу по страхових внесках, який виник як до, так і після 1 січня 2004 р.

Згідно зі ст.1 Закону № 1058 страхові внески –це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в ч.1 ст. 12 цього Закону. Страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду, а особи, визначені ч. 1 ст.12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь.

Статтею 14 Закону № 1058 визначено коло страхувальників, зокрема якими, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Згідно ст. 17 Закону № 1058 страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідач вказаний обов’язок належним чином не виконує.

Згідно п. 2 ст. 106 Закону № 1058 суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч.3 ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно ч. 1-3 п. 3 ст. 106 Закону № 1058 територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Відповідно до абз. 8 ч. 3 ст. ст. 106 Закону № 1058 у разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

31.05.2007р. відділом ДВС м. Прилуки було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вимоги №Ю-383У від 10.05.2007р. про стягнення заборгованості з Прилуцької виховної колонії в розмірі 4088,59 грн.

24.07.2007р. управлінням було направлено повідомлення про сплату боргу та відкликання вимоги №Ю-383У від 10.05.2007р. Постановою відділу ДВС в м. Прилуки від 22.11.2007р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання вимоги №Ю-383У на суму 4088,59 грн. в зв’язку з фактичною сплатою.

Також управлінням були відкликані з відділу ДВС вимоги №Ю-383У від 06.04.2007р. та №Ю-383У від 07.08.2007р. про стягнення з Прилуцької виховної колонії боргу в розмірі 12272,78 грн. та 9953,45 грн. відповідно.

Згідно довідки відділу ДВС від 28.01.2008р. № 03-28/194 під час виконання вимоги №Ю-383У від 07.08.2007р. борг в сумі 9953,45 грн. не стягувався.

Згідно довідки відділу ДВС від 25.01.2008р. № 03-28/176 під час виконання вимоги №Ю-383У від 06.04.2007р. Прилуцькою виховною колонією на рахунок управління було перераховано 6239,02 грн. боргу, що також підтверджується банківськими виписками за травень 2007р.

При цьому сплачені відповідачем під час виконавчого провадження суми боргу 4088,59 грн. та 6239,02 грн. враховані позивачем при визначенні боргу, заявленого до стягнення.

На день прийняття рішення борг в сумі 23378,13 грн. відповідачем не сплачений.

Враховуючи вищенаведене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача як безпідставні та доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства підприємство Прилуцької виховної колонії УДДУ з питань виконання покарань в Чернігівській області (вул. Київська, 234, м. Прилуки, код 08681117, р/р 5803 в філії відділення „Промінвестбанку” м. Прилуки, МФО 353423) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки (вул. 1 Травня, 48-А, м. Прилуки, р/р 272 в Прилуцьке відділення №221 ВАТ „Державний ощадний банк України”, МФО 343154, код 14241463) 23378,13 грн. заборгованості.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова в повному обсязі виготовлена 04.02.2008р.

Суддя Ж.В. Блохіна