ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"15" квітня 2008 р.            Справа № 21/18-04/14/6

11.30 год.

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медкар», м. Обухів

про стягнення 11 217, 50 грн.

Суддя Маляренко А.В.

Представники:

від позивача Добов Г.О. (довіреність № 6 від 15.01.08 р.)

від відповідача не з'явився

від прокуратури Трубчакінов С.О. (посвідчення № 628 від 06.10.06 р.)

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медкар» (далі - відповідач) про стягнення 11 217, 50 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач безпідставно отримав майно та повинен повернути його вартість в сумі 11 217, 50 грн.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позов №31 від 29.06.06 р. посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем відсутні будь –які зобов'язання, як договірні так і позадоговірні, а отже сума боргу є безпідставною.

Відповідно до ухвали від 02.04.08 р. справа була прийнята до провадження та розгляду по суті за правилами ГПК України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, 11.03.2001 р. позивач, знаходячись у позадоговірних відносинах з відповідачем відвантажив та передав відповідачу матеріальні цінності (лінолеум) на суму 30 010 грн. за накладною № 7/040 від 11.03.01 р.

Відповідно до листа № 859/юр від 03.11.03 р. який позивач направив відповідачу, позивач виставив відповідачу вимогу протягом 7 днів повернути безпідставно одержані товарно –матеріальні цінності або сплатити його грошову вартість.

На вищенаведений лист відповідач направив відповідь за № 113 від 10.11.03 р., з якого вбачається, що відповідач повернув позивачу частину лінолеуму в кількості 751, 7 кв. м. по накладній №548 від 28.12.01 р., а у зв’язку із тим , що був проведений аудит підприємства і частина документів була вилучена, то відповідач зобов’язав своїх працівників перевірити наявні документи, що пов’язані із лінолеумом та скласти із позивачем акт звірки.

Приймаючи до уваги наявні матеріали справи та пояснення представників сторін суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам справи, порушують права та законні інтереси відповідача, а отже позовна заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Як свідчать матеріали справи, позивач посилається на той факт, що лінолеум, про який йде спір був отриманий працівником відповідача за довіреністю серії КАЛ №084099 від 14.02.01 р., яка видана на ім’я Бурсака О.О. Але, як видно із пояснень Бурсака О.О. взятих з приводу отримання ним вищевказаного лінолеуму слідує, що Бурсак О.О. лінолеум за довіреністю серії КАЛ №084099 від 14.02.01 р. не отримував, свого підпису на накладній № 39 від 21.02.01 р. не ставив, а паспортні дані, які вказані в довіреності на отримання лінолеуму не відповідають дійсним реквізитам його паспорту. Також у вищенаведених поясненнях Бурсак О.О. зазначив, що довіреність серії КАЛ №084099 від 14.02.01 р. та накладну № 39 від 21.02.01 р. він вперше бачить.

Також відповідач посилається на той факт, що взаємовідносин між позивачем та відповідачем не було, що підтверджується бухгалтерською звітністю.

Як видно із пояснень директора відповідача бланк довіреності з підписом директора та печаткою відповідача (довіреність серії КАЛ №084099 від 14.02.01 р.) була надана директору ТОВ «Юрінком»Івашину Є.В., з яким відповідач мав договірні відносини відповідно до договору про правове обслуговування №3/ю від 28.02.01 р. Слід відмітити, що громадянин Івашин Є.В. виступав в якості представника позивача по даній справі.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до листа прокуратури Київської обл. №07/3-2891-04 від 06.07.04 р., з якого вбачається, що прокуратурою Київської обл. встановлено, що відповідач в період з 06.06.04 р. по 21.06.04 р. перед позивачем ніяких зобов’язань не має, підтверджено факт того, що Бурсак О.О. ніяких документів щодо отримання лінолеуму не підписував і на накладних не розписувався, при цьому по довіреності серії КАЛ №084099 від 14.02.01 р. Бурсак О.О. лінолеум не отримував, а вказане підтверджується тим, що він не міг його отримати, оскільки паспортні дані, які вказані в довіреності на отримання лінолеуму не відповідають дійсним паспортним даним Бурсака О.О. Прокуратурою Київської обл. встановлено, що невідомими особами, на підставі довіреності серії КАЛ №084099 від 14.02.01 р. , в яку було внесено відомості, які не відповідають дійсності, за адресою місцезнаходження позивача було отримано лінолеум в кількості 1200 кв. м.

Отже, під час розгляду справи позивачем не доведено факт отримання відповідачем вищенаведеного лінолеуму, судом встановлено, що працівник відповідача Бурсак О.О. фактично не отримували лінолеум, свій підпис на довіреності та на накладній не ставив.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми в розмірі 11 217,50 грн. є не законною, а отже задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 49 ГПК України судові (господарські) витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.33, 43, 44, 49,82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити в повному обсязі.

Дане рішення набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його оформлення та підписання і може бути оскаржене в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя