ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2008 р.

Справа № 32/225-07-7044

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.С. Петрова

суддів Г.П. Разюк, Е.І. Андрєєва

(Відповідно із розпорядженням голови Одеського апеляційного господарського суду №10 від 15.01.08 р. для розгляду справи № 32/255-07-7044 у складі колегії суддів Петрова М.С. Колоколова С.І., Разюк Г.П. суддю Колоколова замінено на суддю Андрєєву Е.І.)

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: - не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлений

від відповідача 1: Василинга С.М., довіреність № б/н від 15.01.08 р.;

від відповідача 2: не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлений;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства “Агросвіт” (далі по тексту ПБП “Агросвіт”)

на рішення господарського суду Одеської області від 21.11.2007р.

по справі № 32/225-07-7044

за позовом Кілійського управління водного господарства (далі по тексту Управління)

до відповідачів: 1) Трудівської сільської ради;

2) Приватного багатопрофільного підприємства “Агросвіт” (далі

по тексту ПБП „Агросвіт”)

про визнання недійсним договору оренди

В С Т А Н О В И В:

22.08.07 р. Управління звернулося до господарського суду Одеської області із позовом до Трудівської сільради та ПБП „Агросвіт” про визнання недійсним договору №5 про оренду Дракулівського водосховища, укладений відповідачами 17.03.2000 р., оскільки цей договір порушує його права щодо набуття права користування цим водосховищем, так як наявність вказаного незаконного договору стала для Кілійської райдержадміністрації підставою для відмови Управлінню у наданні згоди на постійне користування Дракулівським водосховищем.

Недійсність спірного договору оренди Управління обґрунтовує тим, що він суперечить чинному на час укладання договору законодавству, а саме ст.ст.19, 79 Земельного кодексу України (1991 р.), так як Трудівська сільрада не мала повноважень надавати землі водного фонду, що знаходяться за межами населених пунктів, у тимчасове користування.

Крім того, Управління вказує на те, що зазначений вище договір оренди суперечить вимогам ст.ст.15,18 Закону України „Про оренду землі” у зв’язку із відсутністю в ньому істотних умов та відмітки про державну реєстрацію.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.11.07 р. (суддя Грабован Л.І.) позов Управління задоволено, спірний договір визнано недійсним на майбутнє, оскільки Трудівська сільрада не мала повноважень щодо надання у користування земель водного фонду, що знаходяться за межами населених пунктів та зазначений договір не містить всіх істотних умов і не зареєстрований у встановленому Законом порядку, що суперечить вимогам ст.ст.15, 18 Закону України „Про оренду землі”, ч.3 ст.19, 79 Земельного кодексу України і є підставою для визнання його недійсним у відповідності із п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та ч.3 ст.215 ЦК України.

Спірний договір за висновком місцевого господарського суду перешкоджає Управлінню набути право оренди земельної ділянки під Дракулівським водосховищем, що суттєво порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Одеської області від 21.11.07 р. ПБП „Агросвіт” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення суду та припинити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ПБП „Агросвіт” посилається на те, що даний спір є адміністративним і не підвідомчий господарському суду, так як одним з відповідачів є суб’єкт владних повноважень –Трудівська сільрада. За таких обставин провадження у справі підлягає припиненню.

Крім того, скаржник зазначив на те, що місцевий господарський суд при вирішенні спору по суті не врахував тієї обставини, що Управління не є правонаступником Придунайського управління зрошувальних систем, тому неправомірно застосував документи, що стосуються останнього, як докази, підтверджуючи правомірність позовних вимог Управління. На думку скаржника місцевий господарський суд приймаючи рішення по справі, не з’ясував яким чином земля під Дракулівським водосховищем із земель водного фонду перейшла у склад земель запасу.

Трудівська сільрада відзив на апеляційну скаргу не надала, але її представник в судовому засіданні підтримала доводи позивача та просила також залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, його представник в судове засідання не з’явився, хоча про час і місце судового засідання належним чином повідомлений, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не заявляв, про причини неявки не повідомив, тобто без поважних причин не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, тому апеляційна скарга розглянута за його відсутністю.

Скаржник в судове засідання також не з’явився, про час і місце судового засідання належним чином повідомлений, директор ПБП “Агросвіт” надіслав до Одеського апеляційного господарського суду звичайну телеграму без позначки „засвідчена” з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв’язку із хворобою.

Згідно із п.255 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМ України від 09.08.05 р. №720, передбачено декілька видів телеграм, у тому числі з позначкою „засвідчена”. Відповідно із п.346 цих же Правил оператор, підприємство поштового зв’язку можуть засвідчити будь-який факт, про який повідомляється в телеграмі, підпис відправника або доручення, яке пересилається телеграмою. Для цього відправник повинен пред’явити офіційну довідку або посвідчення, де засвідчується факт, про який повідомляється в телеграмі. Довідки і посвідчення можуть бути видані підприємствами, установами, організаціями із зазначенням дати видачі і повинні бути скріплені їх печаткою. Перед адресою в такий телеграмі ставиться позначка „засвідчена”.

Враховуючи вищенаведені вимоги Правил, надіслана відповідачем телеграма не є належним доказом, підтверджуючим поважність причини його нез’явлення в судове засідання, оскільки факт його хвороби, про який повідомляється в телеграмі, не засвідчений підприємством поштового зв’язку.

Крім того, згідно із вимогами ст.77 ГПК України суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Однією з таких обставин є нез’явлення в засідання представників сторін, інших учасників процесу.

Із змісту ст.77 ГПК України випливає, що розгляд справи відкладається тільки у тому випадку, якщо обставини за якими відкладається розгляд справи є причиною неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні.

Судова колегія вважає, що наявні у матеріалах справи доказі є достатніми для розгляду апеляційної скарги без представника відповідача 2 і неявка останнього не може бути причиною неможливості розгляду апеляційної скарги у даному судовому засіданні. Явка сторін при призначенні апеляційної скарги до розгляду судовою колегією не визнавалася обов’язковою.

За вищенаведених обставин клопотання директора ПБП “Агросвіт” про відкладення розгляду апеляційної скарги залишено без задоволення, а розгляд апеляційної скарги здійснено за відсутністю скаржника.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

Рішенням Трудівської сільської ради №64-а-ХХ111-Х1 від 1.03.2000р. виділено ПБП „Агросвіт” Дракулівське водосховище в оренду терміном на 20 років в розмірі 119,7 га., вирішено укласти договір з ПБП „Агросвіт” на право тимчасового користування водосховищем на умовах оренди, зобов’язано ПБП „Агросвіт” провести реєстрацію договору у встановленому порядку та згідно чинного законодавства України.

17.03.2000р. між Трудівською сільскою радою (орендодавець) та ПБП „Агросвіт” (орендар) укладено договір №5, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду Дракулівське водосховище із прилеглими землями загальною площею 119,7 га. (п.1. договору). Передача водосховища в оренду здійснюється на підставі акту приймання-передачі (п.3 договору оренди). Орендна плата за користування водосховищем складає 2000 грн., яка сплачується орендарем 50% до 15 серпня та залишок до 15 листопада кожного місяця (п.4 договору).

За умовами п.11 договору він набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2020р.

11.07.2006р. Трудівською сільрадою та ПБП „Агросвіт” укладено та підписано доповнення до договору №5 від 17.03.2000р., відповідно до якого сторонами погоджено змінити пункт №4 договору №5 від 17.03.2000р. та викладено його в наступній редакції: „орендну плату за користування Дракулівським водосховищем встановити в сумі 90 грн. за один гектар, що складає по Трудівській сільраді –10 764 грн. за рік.

25.10.05 р. Кілійське УВГ звернулося до Кілійської державної адміністрації з клопотанням щодо надання згоди на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під Дракулівським водосховищем і прибережної захисної смуги площею 168,13 га.

Як вбачається із листа Кілійської районної державної адміністрації від 12.02.2006р. (т.1 а.с.33) останньою залишено без задоволення клопотання Кілійського УВГ про надання в постійне користування Дракулівського водосховища, у зв’язку з тим, що ПБП „Агросвіт” уклав угоду на оренду цього водосховища з Трудівською сільрадою в 2000 році, тобто до набрання чинності нового Земельного кодексу України 2001 р. Крім того, райадміністрація зазначила, що ПБП „Агросвіт” є правонаступником держгоспу „Трудове”, який має державний Акт на постійне користування водоймищем і відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.09.2005р. №5-рп/2005 зберігає право на постійне користування водоймищем.

Дізнавшись про наявність договору оренди №5 від 17.03.2000 р., укладеного між Трудівською сільрадою та ПБП „Агросвіт”, Кілійське УВГ звернулося із позовом про визнання його недійсним у зв’язку із тим, що він суперечить чинному на час його укладення законодавству та порушує його права щодо набуття права користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ч.3 статті 19 Земельного кодексу України ( від 18.12.1990р. зі змінами і доповненнями від 17.03.1999р.) районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів:

- із земель запасу для сільськогосподарського використання;

- із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу;

- для ведення селянського (фермерського) господарства, у разі відмови в наданні земельної ділянки сільською, селищною Радою народних депутатів.

Згідно із ст. 79 цього Кодексу землі водного фонду, що є в користуванні водогосподарських підприємств і організацій, можуть надаватися за рішенням районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів у тимчасове користування для сінокосіння і риборозведення.

Положення вказаного Кодексу, який діяв на момент прийняття рішення Трудівською сільською радою №64-а-ХХ111-Х1 від 1.03.2000р., не передбачали повноваження для сільських рад щодо прийняття рішення про надання земель водного фонду за межами населених пунктів у користування.

Не передбачалися й повноваження сільрад щодо надання в оренду водних об’єктів місцевого значення, оскільки такими повноваженнями згідно із ст.51 Водного кодексу України були наділені Верховна рада Автономної республіки Крим і обласні Ради народних депутатів.

Відповідно до ч.1 статті 15 Закону України „Про оренду землі” істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Спірний договір оренди в порушення вимог ч.1 статті 15 Закону України „Про оренду землі” не містить всіх істотних умов, обов’язкових для даного виду договору, а саме: відповідальності за несплату орендної плати –розміри та порядок; строку передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини.

За положеннями ч.4 статті 15 Закону невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Сторонами спірного договору не складався акт приймання-передачі об’єкту оренди.

Крім того, договір всупереч вимогам ст.20 Закону України „Про оренду землі” не містить державної реєстрації.

Згідно до ч.2 статті 15 вказаного Закону відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що спірний договір суперечить вимогам чинного на момент його укладення законодавства.

Відповідно до положень ст.9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003р.), до договорів, що були укладені до 01.01.04 р. і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладання.

Оскільки зміст наведеного пункту Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003р.) не передбачає, що в такому ж порядку мають вирішуватися і питання, пов’язані з недійсністю договорів, тобто за підставами, порядком та правовими наслідками визнання договорів недійсними, то стосовно вирішення цих питань (підстав, порядку, і правових наслідків визнання договорів недійсними) мають застосовуватися правила Кодексу, який діяв на момент укладення такого договору.

Таким чином, при визнанні спірного договору оренди недійсним слід застосовувати положення Цивільного кодексу України 1963 р.

Згідно із ст.48 ЦК України (1963 р.) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Враховуючи вимоги наведеної статті ЦК України (1963 р.) місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов Кілійського УВГ і визнав спірний договір недійсним на майбутнє, оскільки він не відповідає вимогам ч.3 ст.19, 79 ЗК України від 18.12.1990р. зі змінами і доповненнями від 17.03.1999р., ст.51 Водного кодексу України, ст.ст.15,20 Закону України „Про оренду землі” та порушує законні інтереси позивача, так як не надає останньому можливості набути право користування спірною земельною ділянкою.

Спірний договір господарським судом 1 інстанції визнано недійсним на майбутнє, оскільки відповідно із ч.2 ст.59 ЦК України 1963 р. із змісту спірного договору випливає, що він може бути припинений лише на майбутнє.

При цьому судова колегія вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано відхилив клопотання відповідача –ПБП „Агросвіт” про застосування до спірних правовідносин наслідків порушення строку позовної давності судом, оскільки як зазначалося вище позивач дізнався про наявність спірного договору із листа Кілійської районної державної адміністрації від 12.02.2006р. (т.1 а.с.33).

Судова колегія не приймає до уваги і доводи ПБП „Агросвіт”, викладені у відзиві на позов (т.1 а.с.46) про те, що спірний договір не порушує законних прав позивача, а відповідно і відсутні підстави для задоволення позову, оскільки наявність незаконного договору позбавляє позивача набути право користування спірною земельною ділянкою, тобто порушує законні інтереси позивача, які відповідно із ч.2 ст.15 ЦК України підлягають захисту і ці інтереси не суперечать загальним засадам цивільного законодавства.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що місцевий господарський суд при вирішенні спору по суті безпідставно посилався на документи, які стосуються Придунайського управління зрошувальних систем, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення суду, так як з матеріалів справи вбачається, що до Кілійської райдержадміністрації із клопотанням щодо надання згоди на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під Дракулівським водосховищем і прибережної захисної смуги зверталося не тільки Придунайське управління зрошувальних систем, а й Кілійське управління водного господарства, яке просило згоду на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під Дракулівським водосховищем і прибережної захисної смуги більшої площі - 168,13 га., ніж просило Придунайське управління водного господарства. Вказане клопотання, як зазначалося вище, було залишено без задоволення у зв’язку із наявністю спірного договору, що стало підставою для звернення позивача за захистом саме своїх законних інтересів.

В апеляційній скарзі ПБП „Агросвіт” також зазначає на те, що господарський суд 1 інстанції при розгляді даної справи не з’ясував з яких причин земельна ділянка була переведена з земель водного фонду до земель запасу. Однак, судова колегія вважає, що дослідження цієї обставини не мало значення для вирішення спору у даній справі, тому що спірний договір укладався у 2000 році, а в листі Кілійського районного відділу земельних ресурсів 2007 року за №1.10-138 йдеться про знаходження землі під Дракулівським водосховищем у складі земель запасу на час складання цього листа.

Як вбачається з матеріалів справи ПБП „Агросвіт” при розгляді спору по суті в суді 1 інстанції посилався на те, що він і без спірного договору оренди, будучи правонаступником КСП „Агросвіт” мав право постійного користування спірною земельною ділянкою, тому що згідно із актом на право постійного користування від 02.03.08 р. у КСП „Агросвіт” в постійному користуванні знаходилася спірна земельна ділянка.

Однак, ці доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки наявність правонаступництва не свідчить про „автоматичне” набуття ним права на користування земельною ділянкою, так як відповідно із п.3 ч.1 ст.27 ЗК України від 18.12.1990р. зі змінами і доповненнями від 17.03.1999р., із припиненням діяльності КСП „Агросвіт” припинилося його право користування землею, а відповідно із цим до ПБП „Агросвіт” не могло перейти право користування спірною земельною ділянкою під Дракулівським водосховищем. Право користування на спірну земельну ділянку ПБП „Агросвіт” могло набути лише на загальних підставах, підтвердженням цьому є укладання останнім спірного договору оренди земельної ділянки під Дракулівським водосховищем для набуття права користування цією земельною ділянкою.

Судова колегія не приймає до уваги і доводи скаржника про те, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції та провадження у справі підлягає припиненню за непідвідомчістю даного спору господарському суду з наступних підстав.

Відповідно із ч.1 ст.3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування , їхня посадова чи службова особа або іншій суб’єкт, якій здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із вказаної статті КАС України випливає, що в порядку адміністративного судочинства розглядаються лише публічно-правові спори.

Спір у даній справі виник у зв’язку із наявністю господарського договору, тобто спірні правовідносини є господарсько-правовими і підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, тому підстав для припинення провадження у справі не має.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга ПБП”Агросвіт” підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін, оскільки спір по суті вирішено правильно.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49,99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного багатопрофільного підприємства „Агросвіт” залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 21.11.07 року –без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.С. Петров

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Е.І. Андрєєва