Господарський суд Чернігівської області
м.Чернігів,пр.Миру,20 Тел.678-853
Р І Ш Е Н Н Я

16 жовтня 2008р. справа №14/133

За позовом: Закритого акціонерного товариства „КГХ „Новий Чернігів”,

вул.П’ятницька,50, м. Чернігів, 14000

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „НЛД”,

вул.П’ятницька,50, м. Чернігів, 14000

Про визнання п.3.2. договору №11/05 від 11.05.04р. недійсним

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН

Від позивача: Брагар В.С. представник, довіреність №26/08-04 від 26.08.08р.

Від відповідача: Черненко Н.П. директор

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про визнання недійсним та таким, що не підлягає виконанню п.3.2. договору оренди з наступним викупом №11/05 від 11.05.04р.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивачем подано клопотання про уточнення позовних вимог від 12.09.08р., в якому зазначено, що договір про сумісну діяльність з наступним викупом від 11.05.04р. №11/5 укладено та підписано директором товариства, до повноважень якого не входить укладання договорів купівлі-продажу, оренди та інших правочинів стосовно об’єктів нерухомості, що згідно протоколу від 17.05.05р. чергового засідання ради товариства з питань затвердження договорів оренди, було зазначено, що договір №11/05 від 11.05.04р. не затверджувати, як такий що не відповідає нормам законодавства та просив суд визнати недійсним п.3.2. договору про сумісну діяльність з наступним викупом №11/05 від 11.05.04р.

Враховуючи, що позивач відповідно до приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, суд приймає подане позивачем уточнення позовних вимог яке за суттю є зміною позивачем предмету позову, відповідно до якого позивач просить визнати недійсним п.3.2. договору про сумісну діяльність з наступним викупом №11/05 від 11.05.04р., про що вказано в ухвалі суду від 02.10.08р.

В письмовому поясненні від 26.08.08р. та від 15.09.08р. позивач повідомив про те, що 12.12.06р. позивач звернувся до Деснянського районного суду з позовом до ТОВ „НЛД” про визнання договору №11/05 недійсним в частині п.3.2., що ухвалою від 02.03.07р. провадження у справі було закрите оскільки визначено, що даний спір відноситься до категорії господарських спорів. Позивач вважає, що звернення до Деснянського районного суду перервало строк позовної давності по спору, що розглядається господарським судом, новий перебіг строку позовної давності почався 02.03.07р.

У відзиві на позовну заяву від 08.09.08р. відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на виконання ТОВ зобов’язань по укладеному між позивачем та відповідачем договору №11/05 від 11.05.04р. про сумісну діяльність з послідуючим викупом щодо встановлення окремого електролічильника по використанню електроенергії, лічильників обліку використання води, посилаючись на невиконання позивачем умов договору щодо підготовки пакету документів для укладання договору купівлі-продажу, на уникнення позивача виконати умови договору, подаючи позов про виселення з займаних приміщень, витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідач повідомляє, що звертався до суду з позовом про зобов’язання позивача виконати умови договору №11/05 від 11.05.04р., який був задоволений господарським судом Чернігівської області (справа №8/317/34), що Київський апеляційний господарський суд (постанова від 14.05.07р.) та Вищий господарський суд України (постанова від 27.09.07р.) залишили рішення суду від 26.03.07р. у справі №8/317/34 без змін. У відзиві на позов відповідач вважає, що звертаючись з позовом про визнання договору про сумісну діяльність з наступним викупом №11/05 від 11.05.04р. недійсним позивач не звернув увагу на те, що судами вже встановлено, що договір відповідає вимогам діючого законодавства і підлягає виконанню. Крім того, відповідач зазначив про звернення до господарського суду Чернігівської області з позовом про укладання договору купівлі-продажу, що ухвалою суду від 01.11.07р. була призначена судова експертиза для визначення ринкової вартості об’єкта нерухомості, та за клопотанням позивача призначена повторна експертиза, а провадження по справі №9/168/28 зупинено. Також відповідач зазначив, що з моменту укладання договору пройшло більше трьох років, і не погоджується з тим, що позивач саме зараз дізнався про порушення свого права, оскільки починаючи з жовтня 2004р. позивач, намагаючись уникнути виконання умов договору, звертався з різними позовами та ставив під сумнів як компетенцію директора ЗАТ „КГХ „Новий Чернігів” Кнуренка С.В. так і намагався довести те, що договір не відповідає вимогам діючого законодавства.

У запереченнях на відзив від 25.09.08р. позивач зазначив, що дійсно господарським судом Чернігівської області розглядалася справа №8/317/34, що суд розглядаючи спір в частині підписання договору №11/05 від 11.05.04р. посилався на протоколи про відчуження майна ЗАТ КГХ „Новий Чернігів” фізичним особам, а не ТОВ „НЛД”, що предметом того спору не було визнання недійсним п.3.2. договору, до того ж судом у тій справі договір №11/05 від 11.05.04р. дійсним теж не визнавався та просив суд не приймати до уваги заперечення відповідача, а самостійно дати оцінку факту неправомірного підписання посадовою особою договору.

Від позивача надійшли додаткові заперечення на відзив від 02.10.08р., в яких він зазначив, що суд не може приймати рішення по справі №8/317/34 як преюдиціальний акт, оскільки у вказаному рішенні суд встановив, що Радою товариства надано згоду на продаж у майбутньому нежитлового приміщення фізичній особі Черненко Н.П., в той час як теперішній спір стосується продажу об’єкта юридичній особі, що у справі №8/317/34 предметом доказування не було визнання недійсним п.3.2. договору про сумісну діяльність з наступним викупом №11/05 від 11.05.04р.

Розглянувши подані матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, з’ясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків

У відповідності до ч.1 та 2 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 26.03.07р. по справі №8/317/34 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „НЛД” до Закритого акціонерного товариства „КГХ „Новий Чернігів” про зобов’язання виконати умови договору про сумісну діяльність з послідуючим викупом від 11.05.04р. №11/05 позов задоволено та зобов’язано ЗАТ “Комбінат громадського харчування “Новий Чернігів” (м. Чернігів, вул.П’ятницька, 50) у місячний термін з моменту набрання рішенням законної сили створити робочу групу, підготувати пакет документів, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу об’єктів нерухомості та підготувати проект договору купівлі-продажу нежитлових приміщень: чарочної “Накати” площею 63,9кв.м., букмекерської контори площею 32,6кв.м, зал гральних автоматів “Бармалей” площею, 36,8кв.м, двох зовнішніх туалетів площею 6,5кв., всього загальною площею 138,8кв.м, що знаходяться за адресою: м. Чернігів, вул.П’ятницька, 50, і яке предметом договору про сумісну діяльність з наступним викупом №11/05 від 11.05.04р., укладеного між ЗАТ “КГХ “Новий Чернігів” та ТОВ “НЛД”.

Вказане рішення залишено без змін згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.05.07р. у справі №8/317/34. Вищий господарський суд України згідно постанови від 27.09.07р. у справі №8/317/34 залишив без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.07р. у вказаній справі.

Оскільки, сторонами у справі №8/317/34 є ті ж самі сторони, що у справі №14/133, факти, встановлені судовими рішенням у справі №8/317/34, які набрали законної сили, відповідно до приписів ст.35 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доведенню. Зокрема, рішенням господарського суду Чернігівської області від 26.03.07р. у справі №8/317/34 встановлено, що 11.05.04р. між орендодавцем –ЗАТ КГХ „Новий Чернігів”, в особі голови правління Кнуренка С.В., який діє на підставі статуту та орендарем –ТОВ „НЛД”, в особі директора Черненко Н.П., який діє на підставі статуту укладено договір сумісної діяльності з наступним викупом №11/05. Відповідно до п.1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в орендне користування приміщення чарочної „Накати”, площею 63,9кв.м., букмекерської контори площею 32,6кв.м., зала гральних автоматів „Бармалей” площею 36,8кв.м., двох зовнішніх туалетів площею 6,5кв.м. Всього загальною площею 138,8кв.м., а також територію 60кв.м. (згідно додатку №1) і обладнання (згідно додатку №2), яке належить орендодавцю в м. Чернігові за адресою вул.П’ятницька, 50. Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.02.07р. №13643795, ЗАТ КГХ „Новий Чернігів” є власником вказаних приміщень, та факт передачі приміщень орендодавцем на виконання умов договору підтверджується актом прийому-передачі від 14.05.04р.

У п.3.2 договору сторони визначили зобов’язання орендодавця, а саме за час дії договору оренди з наступним викупом №11/05 від 11.05.2004р. робочій групі, яка створена орендодавцем, підготувати пакет документів для укладення договору купівлі-продажу площ та укласти договір.

Вказаний пункт договору позивач просить визнати недійсним, так як правочин в частині, що стосується наступного викупу майна не може бути дійсним, оскільки його вчинено особою з перевищенням повноважень та він не був схвалений вищим органом товариства, до компетенції якого відноситься вирішення таких питань.

У відповідності до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст.628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укладати договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.4 ст. 635 Цивільного кодексу України договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

За своїм змістом та правовою природою договір про сумісну діяльність з наступним викупом №11/05 від 11.05.04р. є договором оренди. Текст договору №11/05 від 11.05.04р. не містить волевиявлення сторін щодо надання окремим його умовам сили попереднього договору.

За огляду на викладене, п.3.2 договору за своїм змістом є угодою сторін про наміри, та сторони в подальшому не звільненні від дотримання загального порядку укладення договорів, передбаченого чинним законодавством України.

Як свідчать матеріали справи та підтверджує позивач, сторонами виконувалися умови договору щодо оренди приміщень, в тому числі відповідачем повністю сплачена орендна плата за період з 11.05.04р. по 31.08.04р., встановлені лічильники обліку електроенергії, холодної води.

Відповідно до ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи виступає від її імені, зобов’язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно із частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюються печаткою.

Відповідно до пункту 8.33 (в редакції яка зареєстрована розпорядженням Чернігівського міського голови від 22.08.01р. №285-р) статуту позивача голова правління розпоряджається майном товариства, включаючи його грошові кошти в межах, які визначені цим статутом, укладає без довіреності від імені товариства угоди і забезпечує виконання.

У п.8.33 статуту позивача передбачено, що голова правління укладає договори купівлі-продажу, міни, дарування, застави транспортних засобів та об’єктів нерухомості у випадку прийняття відповідного рішення Радою Товариства.

У п.8.27 (в редакції яка зареєстрована розпорядженням Чернігівського міського голови від 22.08.01р. №285-р) статуту позивача передбачено компетенція Ради товариства до компетенції якої належить прийняття рішень про укладення договорів купівлі-продажу, дарування, застави транспортних засобів та об’єктів нерухомості.

Як свідчить текст статуту позивача він не містить будь-яких застережень та умов про прийняття Радою товариства рішення про укладення договору купівлі-продажу об’єктів нерухомості щодо конкретно визначеного покупця.

Як вбачається із протоколу №21 від 30.03.04р. засідання Ради Товариства ЗАТ КГХ “Новий Чернігів” Радою товариства прийнято рішення про продаж нежитлових приміщень загальною площею 137кв.м. на першому поверсі ЗАТ КГХ “Новий Чернігів” Черненко Н.П. за ціною 24849грн. Тобто, фактично в межах своїх повноважень Радою товариства висловлено волевиявлення щодо об’єктів нерухомості та надано згоду на продаж в майбутньому нежитлових приміщень.

Як свідчать матеріали справи, при наявності рішення Ради товариства від 30.03.04р. головою правління ЗАТ КГХ „Новий Чернігів” Кнуренко С.В. був укладений договір №11/05 від 11.05.04р., в якому сторони передбачили спірний пункт 3.2. Як вбачається із матеріалів справи та не спростовується позивачем, до моменту укладення сторонами договору №11/05 від 11.05.04р. Радою товариства позивача не приймалося рішення щодо не відчуження об’єктів нерухомості та не укладення головою правління відповідного договору купівлі-продажу.

Протокол засідання Ради товариства від 06.08.04р., в якому прийнято рішення не укладати договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з ТОВ „НЛД”, складений після укладення сторонами договору №11/05 від 11.05.04р., тобто рішення Радою товариства позивача прийнято після того, як у позивача та відповідача виникли відповідні зобов’язання, і таке рішення фактично є односторонньою відмовою від виконання договору.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на протокол Ради товариства від 17.05.05р., в якому прийнято рішення не затверджувати договір №11/05 від 11.05.04р., оскільки статутом позивача не передбачено компетенції Ради товариства щодо затвердження будь-яких договорів укладених товариством, а також чинним законодавством України не ставиться правомірність укладених договорів юридичною особою (товариством) у залежність від їх подальшого затвердження Радою товариства, загальними зборами акціонерів.

Враховуючи вище викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним п.3.2 договору про сумісну діяльність з наступним викупом №11/05 від 11.05.04р., оскільки правочин вчинено головою правління в межах повноважень.

Керуючись ст.173, 179, 207 Господарського кодексу України, ст.ст. 92, 203, 215, 627, 628 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити.

Суддя Н.Ю.Книш

Рішення підписано 21.10.08р.

Суддя Н.Ю.Книш