ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2008 р.

№ 05-5-42/1432

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Черкащенка М.М., за участю представників сторін В. Ващенка (дов. від 15.01.08), О. Лисенка (дов. від 10.04.06), О. Тетерятник (дов. від 15.01.08), О. Андреєвої (дов. від 20.03.08), І. Хрипун (дов від 31.01.08), С. Яворського (дов. від 19.06.08), прокурора відділу Генеральної прокуратури України С. Громадського, розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги відкритого акціонерного товариства “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат” та Компанії “Велбей Холдінгс Лімітед” на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2008 року у справі № 05-5-42/1432 за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до закритого акціонерного товариства “АвтоВАЗ-Інвест”, Компанії “Велбей Холдінгс Лімітед”, акціонерно-комерційного банку соціального розвитку “Укрсоцбанк”, акціонерного банку “ІНГ Банк Україна”, треті особи - відкрите акціонерне товариство “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат”, відкрите акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України”, Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України, про розірвання договорів та зобов’язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 9 лютого 2008 року господарський суд м. Києва повернув заступнику Генерального прокурора України позовну заяву без розгляду з мотивів порушення порядку її подання.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2008 року зазначена ухвала скасована, справа передана господарському суду для розгляду по суті.

Відкрите акціонерне товариство “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат” та Компанія “Велбей Холдінгс Лімітед” просять постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарським судом статей 1, 2, 3, 5, 8 Угоди між Україною та Республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах від 6 вересня 2004 року, статті 5 Угод держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав про порядок вирішення спорів, пов’язаних із здійсненням господарської діяльності від 22 січня 1993 року, статей 62, 63, 123 Господарського процесуального кодексу України та залишити в силі ухвалу.

Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Міністерство фінансів України та прокурор проти доводів касаційних скарг заперечують і в їх задоволенні просять відмовити.

Відкрите акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України” ставлення до поданих касаційних скарг не висловило.

Колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, господарський суд виходив з того, що в позовній заяві прокурор не виклав обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку “Укрсоцбанк”, як до особи, яка від імені закритого акціонерного товариства “АвтоВАЗ-Інвест” уклала з Компанією “Велбей Холдінгс Лімітед” договір від 24 березня 2006 року купівлі-продажу акцій, і не була стороною вказаного договору, а також вимоги до акціонерного банку “ІНГ Банк Україна”, що є порушенням пункту 3 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Також господарський суд дійшов висновку про порушення прокурором правила об’єднання позовних вимог - вимоги розірвати угоди від 8 лютого 2001 року та від 24 березня 2006 року купівлі-продажу пакета акцій відкритого акціонерного товариства “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат” не можуть бути об’єднанні в одній позовній заяві, оскільки їх умови містять арбітражні застереження.

Апеляційний господарський суд визнав помилковим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви без розгляду.

Постанова господарського суду мотивована неправильним застосуванням місцевим господарським судом Закону України “Про міжнародний комерційний арбітраж”, статті 30 Закону України “Про приватизацію державного майна”, статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з позовної заяви, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку “Укрсоцбанк” у спірних правовідносинах діяв від імені закритого акціонерного товариства “АвтоВАЗ-Інвест” і розірвання в судовому порядку договору може стосуватися прав і обов’язків повіреного.

Вимоги позову до відкритого акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”, як до зберігача акцій, випливають з правових наслідків розірвання угод купівлі-продажу - повернення об’єкта приватизації в державну власність.

За таких обставин колегія суддів вважає законним і обґрунтованим висновок апеляційного господарського суду про неправильне застосування місцевим господарським судом пункту 3 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України при повернення позовної заяви прокурора.

За змістом статті 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об’єднано кілька вимог, які пов’язані між собою фактичними обставинами, на яких ґрунтуються вимога позивача, або поданими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, позов подано прокурором з підстав невиконання боржником зобов’язання та заміною сторони у зобов’язанні. Вимоги позову об’єднані також поданими доказами.

За таких обставин слід визнати, що у господарського суду були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви з мотивів порушення прокурором пункту 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас правила об’єднання позовних вимог і підвідомчості справ не є тотожними.

Наведений у статті 63 Господарського процесуального кодексу України перелік підстав для повернення позовної заяви є вичерпним і розширенню не підлягає. Пункт 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України не містить такої підстави повернення позовної заяви, як не підвідомчість справи господарському суду.

Якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви або припиняє провадження у справі.

У даному випадку суддя у прийнятті позовної заяви не відмовляв.

Переглядаючи ухвалу в апеляційному порядку, господарський суд дійшов висновку про те, що договори купівлі-продажу пакета акцій відкритого акціонерного товариства “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат” від 8 лютого 2001 року та від 24 березня 2006 року є договорами щодо приватизації державного майна. Водночас у мотивувальній частині постанови суд не зазначив, на підставі яких фактів він дійшов таких висновків.

Крім того, передаючи справу до місцевого господарського суду для розгляду по суті, господарський суд апеляційної інстанції питання про недійсність арбітражних застережень (такими, що втратили чинність або не можуть бути виконані), які містяться в тексті спірних договорів, не вирішував.

Зазначене позбавляє суд касаційної інстанції надати належну юридичну оцінку висновкам суду щодо підвідомчості даної справи господарському суду в контексті домовленостей учасників спірних правовідносин про передачу певних спорів, що випливають з договорів купівлі-продажу акцій, на вирішення третейського суду.

Отже висновки господарських судів стосовно підвідомчості даної справи є передчасними і зазначене питання має бути вирішене господарським судом при новому розгляді.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги відкритого акціонерного товариства “Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат” та Компанії “Велбей Холдінгс Лімітед” залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2008 року у справі № 05-5-42/1432 без змін.

Головуючий, суддя

М.В. Кузьменко

Суддя

І.М. Васищак

Суддя

М.М. Черкащенко