ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2008 р.

№ 13/284-07-8289

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Першиков Є.В.

суддів: Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор"

на рішення

господарського суду Одеської області від 06.12.2007р.

у справі

№ 13/284-07-8289

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Просперітет"

до

державного підприємства "Одеська залізниця"

про

за участю представників сторін:

скаржника –

позивача –

відповідача –

зобов'язання повернути 697т продукції

не з’явився

Сліпчук А.О. дов. № 147 від 05.04.2008

Слюсар М.М. дов. № 349 від 20.02.2008

Розпорядженням № 02-12.2/127 від 09.04.2008. у зв'язку з виходом із відпустки судді Першикова Є.В. змінено склад колегії суддів у справі № 13/284-07-8289, призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Кравчук Г.А., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Просперітет" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської залізниці, який оцінив у 25952,21 грн., з вимогою зобов’язати Одеську залізницю повернути Товариству відсів гранітний в кількості 697 тонн на підставі ст.1212 та 1213 Цивільного кодексу України як безпідставно набуте майно.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.12.2007 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності із п.130 та п.133 Статуту залізниць України позивач не є належним заявником позову до залізниці. Крім того, залізницею в судове засідання були надані для огляду документи, які свідчать про одержання вантажу вантажоодержувачем по залізничній накладній - Дочірнім підприємством "Миколаївський облавтодор".

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

Дочірнє підприємство "Миколаївський облавтодор" Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України", не погоджуючись із мотивувальною частиною рішення, на підставі ст.107 Господарського процесуального кодексу України, звернувся до Вищого господарського суду України із скаргою, в якій посилається на порушення процесуальних та матеріальних прав "Миколаївського облавтодору", який не було залучено до участі у справі, а рішення винесено відносно його прав та обов’язків.

Заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із позовом до суду, ТОВ "ВКФ "Просперітет" зазначав, що згідно рознарядки ДП "Укрдорпостачсерсіс" 16 жовтня 2004 року ВАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" на станцію Врадіївка Одеської залізниці на під’їзну колію "Трансмоноліт" було відвантажено відсів гранітний в кількості 697 тонн у 10 піввагонах дочірньому підприємству "Миколаївський облавтодор", підтвердженням чого є залізнична накладна № 32109852 від 16.10.2004.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.09.2007 по справі №16/595/07 встановлено, що "Миколаївський облавтодор" вантаж не отримував, тому ТОВ "ВКФ "Просперітет" вважає вантаж привласненим залізницею без достатніх правових підстав та просить зобов’язати залізницю повернути відсів гранітний в кількості 697 тонн.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно з квитанцією про приймання вантажу до перевезення на маршрут або групу вагонів від 16.10.2004 № 32109852 Південно-західна залізниця прийняла до перевезення від вантажовідправника ВАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" 10 вагонів з вантажем –відсівом гранітним в кількості 697 тонн . Зазначений вантаж повинен був отримати на станції Врадіївка Одеської залізниці вантажоодержувач – ДП "Миколаївський облавтодор".

Позивач вважає, що залізниця привласнила вантаж, який за договором перевезення прийняла до перевезення та не видала вантажоодержувачу.

Однак, пункт 130 Статуту залізниць України встановлює, що у разі втрати вантажу право на пред’явлення до залізниці претензій та позовів мають –у разі втрати вантажу: відправник –за умови пред’явлення оригіналу вантажної квитанції та документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу; одержувач –за умови пред’явлення оригіналу вантажної квитанції з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу. У разі неможливості пред’явлення вантажної квитанції подається довідка станції відправлення про прийняття вантажу до перевезення з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу.

При цьому пункт 117 Статуту залізниць надає право відправнику або одержувачу вважати вантаж втраченим без будь-яких доказів втрати і вимагати відшкодування за втрату, якщо вантаж не було видано одержувачу протягом 30 діб з моменту закінчення терміну доставки.

Пункти 113 та 114 Статуту залізниць передбачають відповідальність залізниці за прийнятий до перевезення вантаж у вигляді відшкодування вартості втраченого або недостачі, порчі або псування вантажу; Статут залізниць України не передбачає обов’язок залізниці відшкодувати втрату або недостачу вантажу в натурі.

Пункт 133 Статуту залізниць України встановлює, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред’явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред’явлення претензії і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи –довіреністю, оформленою згідно із законодавством. У цьому разі позивачем у справі виступає вантажовідправник або вантажоодержувач, що видав довіреність на право подання позову від свого імені.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Просперітет", яке не є вантажовідправником або вантажоодержувачем, і не має довіреності, - є неналежним позивачем по справі.

Посилання позивача ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Просперітет" на те, що Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.09.2007 по справі №16/595/07 встановлено, що "Миколаївський облавтодор " вантаж не отримував, правильно не прийнято Господарським судом Одеської області до уваги, оскільки у відповідності із ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, - а у справі №16/595/07 Одеська залізниця участі не приймала.

Оскаржуване Дочірнім підприємством "Миколаївський облавтодор " в касаційному порядку додаткове мотивування судового рішення в тій частині, що судом зазначено, що в судовому засіданні представником залізниці були надані для огляду оригінали та належним чином засвідчені копії довіреності від 04.02.2004 № 4, виданої філією "Врадіївський райавтодор" ДП "Миколаївський облавтодор" головному інженеру Чабановському А.В. на отримання та відправлення вантажів, пам’ятки про користування вагонами № 819, відомості плати за користування вагонами в жовтні 2004 року, повідомлення вантажоодержувача про здачу 10 вагонів у жовтні 2004 року, виписка з книги вивантаження вантажів за жовтень 2004 року, які свідчать про одержання вантажу вантажоодержувачем, –ДП "Миколаївський облавтодор", є констатацією наданих залізницею суду документів та підтвердженням того, що залізниця видала одержувачу спірний гранітний відсів та не зберігає його як безпідставно набуте майно до дня розгляду спору у суді.

Касаційна скарга дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" не ґрунтується на нормах чинного транспортного законодавства, оскільки у разі неотримання ним відвантаженого йому як вантажоодержувачу вантажу саме "Миколаївський облавтодор" мав право заявити Одеській залізниці вимоги про відшкодування вартості втраченого вантажу в порядку, встановленому пунктами 110, 113, 114, 117, 130, 131 Статуту залізниць України в межах 6-місячного строку позовної давності, встановленого пунктами 134 та 136 Статуту залізниць.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції з наведених у касаційній скарзі мотивів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 06.12.2007р. у справі №13/284-07-8289 залишити без змін.

Головуючий                                                   Є. Першиков

Судді                                                             Т. Данилова

І. Ходаківська