ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.08 р.                     Справа № 12/287пн

Господарський суд Донецької області у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача – Гартенко В.Ф. за доруч.

від відповідача – Дрожжина С.В. за доруч.

від третьої особи – Дрожжина С.В. за доруч.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Мобінет” м. Донецьк

до Донецького національного університету економіки та торгівлі імені Михайла Туган-Барановського м. Донецьк

за участю третьої особи: Міністерства освіти і науки

про припинення права спільної власності та визнання права власності на нежитлові приміщення

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю “Мобінет” м.Донецьк звернулося до господарського суду з позовною заявою до Донецького національного університету економіки та торгівлі імені Михайла Туган-Барановського м.Донецьк про припинення права спільної власності на частку у розмірі 9,1 % у спільній ( разом з Товариством з обмеженою відповідальністю “Мобінет” ) власності на нежитлове прибудоване приміщення магазину та кафе загальною площею 126,1 кв.м., яке розташоване за адресою м.Донецьк, вул. 50-річча СРСР, буд 157 та на частку у розмірі 9,8 % у спільній ( разом з Товариством з обмеженою відповідальністю “Мобінет” ) власності на нежитлове прибудоване приміщення магазину та кафе загальною площею 148,6 кв.м., яке розташоване за адресою м.Донецьк, вул. 50-річча СРСР, буд 153 та визнання за позивачем права власності на вказані приміщення.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається, що він є співвласником спірних нежитлових приміщень, частка відповідача є незначною, сумісне користування вказаними приміщеннями неможливо, ст. 365 Цивільного кодексу України, тощо.

Відповідач вважає себе не належним, посилаючись, що він не є співвласником приміщень.

До участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство освіти і науки

Представники Міністерства проти задоволення позову заперечували, вважаючи його безпідставним. Крім того посилалися на Розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.12.2007 року за № 1231-р “Деякі питання розпорядження об”єктами державної власності” та на Розпорядження Міністерства освіти і науки України за № 220-р від 29.12.2007 року, якими міністерствам, Фонду державного майна та іншим суб”єктам управління об”єктами державної власності заборонялося прийняття рішень щодо відчуження об”єктів державної власності та зупинялося виконання раніше прийнятих рішень з цього питання.

Дослідивши обставини справи, вислухав пояснення представників сторін господарський суд встановив

Господарським судом Донецької області визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю “Мобінет” право спільної ( разом з Донецьким національним університетом економіки та торгівлі імені Михайла Туган-Барановського ) власності на прибудоване нежитлове приміщення під магазин та кафе загальною площею 126,10 кв.м., яке розташоване за адресою м.Донецьк вул.50-річча СРСР, буд 157 та на нежитлове прибудоване приміщення під магазин та кафе загальною площею 148,6 кв.м. , розташоване за адресою: м.Донецьк вул.50-річча СРСР буд 153. ( рішення господарського суду Донецької області по справі № 20/289пн від 06.09.2007 р.)

Цим же рішенням визначено, розміри часток позивача та відповідача які складають у праві спільної власності на нежитлове прибудоване приміщення під магазин та кафе по вул. 50-річча СРСР буд 157 у співвідношенні 90,9 % за позивачем та 9,1 за відповідачем. Розміри часток позивача та відповідача які складають у праві спільної власності на нежитлове прибудоване приміщення під магазин та кафе про вул. 50-річча СРСР буд 153 складають 90,2 % за позивачем та 9,8 – за відповідачем.

Зазначені вище нежитлові прибудовані приміщення було створено позивачем за згодою відповідача під час оренди, як нові об”єкти нерухомості. Вказані обставини встановлена під час розгляду справи № 20/289пн за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Мобінет” м. Донецьк до Донецького національного університету економіки і торгівлі ім. М.І.Туган-Барановського про визнання права власності.

Згідно статуту Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського, затвердженого Міністерством освіти і науки України від 03.05.2007 року , за Донецьким національним Університетом економіки та торгівлі імені Михайла Туган-Барановського з метою забезпечення діяльності, передбаченої цим Статутом закріплюється на правах оперативного управління або передаються у власність ( якщо це визначено відповідним законодавством) будівлі, споруди, майнові комплекси, а також інше необхідне майно на підставі ст. 63 п.1 Цивільного кодексу України. ( Розділ статуту “Майно та кошти Університету” )

Відповідач зобов”язаний оперативно управляти будівлями, спорудами, майновими комплексами, обладнанням, іншим майно, що закріплено власником за Університетом. ( п.3.4.21 Статуту)

Суд зазначає, що ст.63 ЦК України пунктом 1 регулює призначення опікуна або піклувальника та визначає, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки або піклування. Тому, посилання в статуті відповідача на вказану статтю є, на думку суду, опискою.

Пунктом 6.2. Статуту відповідача, майно, яке знаходиться у державній власності та передане в оперативне управління, а також доходи від використання цього майна не підлягають вилученню або передачі будь-яким підприємствам, установам, організаціям, крім випадків передбачених законодавством.

Суд зазначає, що спірне майно – нежитлові прибудовані приміщення , співвласниками яких є як позивач так і відповідач, в оперативне управління відповідачу не передавалося, а було створено саме позивачем під час оренди.

Згідно приписів частини 4 ст. 778 ЦК України та ст.331 ЦК України, в цьому випадку, позивач та відповідач стали співвласниками новостворених об”єктів ( прибудованих приміщень) , що і було встановлено, як зазначалося вище , рішенням господарського суду Донецької області по справі № 20/289пн від 06.09.2007 р.

Рішення не оскаржено та набуло чинності.

Таким чином, відповідач набув саме право спільної власності на підставах визначених законом , що не протирічить статуту відповідача ( Розділ статуту “Майно та кошти Університету” )

Стаття 355 ЦК України встановлює, що майно, що є у власності двох або більш осіб ( співвласників) належить їм на праві спільної власності ( спільне майно).

Майно може належить особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав не заборонених законом.

Стаття 356 ЦК України закріплює, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб”єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Стаття 364 ЦК України встановлює, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( частина друга ст.183 Кодексу . “ Речі подільні та неподільні) співвласник який бажає виділу , має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Стаття 365 ЦК України встановлює, що право особи на частку у спільному майні може бути припинена за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

- частка є незначною і не може бути виділена в натурі.

- річ є неподільною

- спільне володіння і користування майном є неможливим

- таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім”ї

Позивач просить суд припинити право власності на частки у прибудованих приміщеннях з посиланням на ст.365 ЦК України.

Згідно матеріалів справи частка відповідача у спірних приміщеннях є незначною і складає 9,1 % та 9,8 % відповідно.

Відповідно висновку експерта з проведення будівельно-технічних експертиз за № 185/07 від 16.11.2007 року, поділ приміщення, яке розташоване за адресою м.Донецьк, вул.50 річча СРСР 153 з метою виділення частки 9, 8 % яка становить 14,6 кв.м. потребуватиме в кінцевому результаті обладнання відокремленого виходу, підведення інженерних мереж, що є неможливим з огляду на планувальні особливості прибудованого приміщення і може причинити втрату цільового призначення приміщення.

У висновку спеціаліста за № 190/07 від 16.11.2007 року зазначено, що поділ приміщення адреса м.Донецьк, вул.50-річча СРСР,157 з метою виділення частки 9,1 % також є неможливим з огляду на планувальні особливості прибудованого приміщення і можливість втрати цільового призначення приміщення.

Враховуючи висновки спеціаліста, суд вважає доведеним, що спірні приміщення є неподільними .

Прибудовані нежитлові приміщення загальною площею 148,6 кв.м. за цільовим призначенням поділяються на магазин 41,2 кв.м і кафе 107,4 кв.м. , прибудовані нежитлові приміщення загальною площею 126,10 кв.м. поділяються на магазин та кафе.

Враховуючи цільове призначення вказаних вище прибудованих нежитлових приміщень , а також з врахуванням мети створення і діяльності відповідача ( некомерційна діяльність) вбачається, що спільне володіння і користування приміщеннями з дотриманням їх цільового призначення є неможливим.

Суд також зазначає, що у висновках спеціаліста №№ 185/07, 190/07 визначена вартість приміщень і відповідних частин кожного із співвласників. На час розгляду справи у суді, вартість часток, які належать відповідачу у спільних приміщеннях, перерахована відповідачу на його рахунок позивачем, що підтверджується копією платіжного доручення за № 8927 від 09.01.2008 року та № 9085 від 23.01.2008 р. та довідкою відповідача.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача є такими , що підлягають задоволенню.

Посилання відповідач та третьої особи на розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.12.2007 року за № 1231-р “Деякі питання розпорядження об”єктами державної власності” та на відповідне розпорядження Міністерства не може бути застосовано в даному випадку, так як вказаними документами зупинялося виконання та прийняття рішень щодо відчуження об”єктів державної власності, Фондом державного майна України та іншими суб”єктами управління об”єктами державної власності.

В даному випадку таке рішення як третьою особою так і відповідачем не приймалося та не виконувалося, а право на звернення з такими вимогами надано співвласникам майна та регулюється Цивільним кодексом України

Стаття 386 ЦК України проголошує, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб”єктів праав власності.

Стаття 2 ЦК України встановлює, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, держава України, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб”єкти публічного права.

Стаття 11 ЦК України закріплює, що цивільні права та обов”язки виникають із дій особи, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов”язки.

Цивільні права та обов”язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Суд також зазначає, що доля, яка належить відповідачу у спільному майні не може бути відчужена шляхом приватизації, так як не може бути об”єктом приватизації ( згідно законодавства об”єктами приватизації є частки, паї у статутних фондах господарських товариств).

Частина 2 ст.346 ЦК України закріплює, що право власності може бути припинено в інших випадках, встановлених законом.

У зв”язку з припиненням права власності відповідача на частки у спільному майні, позивач набув право власності на прибудовані приміщення під маазин та кафе загальною площею 126,1 кв.м. розташоване за адресою м.Донецьк, вул. 50-річчя СРСР буд. 157 та прибудоване приміщення під магазин та кафе загальною площею 148,6 кв.м. розташоване за адресою м.Донецьк, вул. 50-річчя СРСР, буд. 153.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49 , ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити

Припинити право власності Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського на частку у розмірі 9.1 відсотків у спільній ( разом із Товариством з обмеженою відповідальністю “Мобінет”) на нежитлове прибудоване приміщення магазину та кафе загальною площею 126,1 кв.м., яке розташоване за адресою м.Донецьк, вул. 50- річчя СРСР буд.157

Припинити право власності Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського на частку у розмірі 9,8 відсотків у спільній ( разом із Товариством з обмеженою відповідальністю “Мобінет” власності на нежитлове прибудоване приміщення магазину та кафе загальною площею 148,6 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Донецьк вул.50річча СРСР, буд.157

Визнати право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю “Мобінет” ( м. Донецьк, вул. Овнатаняна, 16а, ) на нежитлове прибудоване приміщення під магазин та кафе загальною площею 126, 1 кв.м. розташоване за адресою: м.Донецьк, вул.50- річча СРСР, буд. 157 та нежитлове прибудоване приміщення під магазин та кафе загальною площею 148,6 кв.м. розташоване за адресою м. Донецьк вул.50річча СРСР, буд 153.

Суддя Склярук О.І.