КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2008                                                                                           № 30/184

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:           Малетича М.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Верба О.В., довіреність б/н від 10.11.2007р., Брусліновський С.В., голова правління,

від відповідача - не з”явився,

від Третьої особи - не з”явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "50 років Жовтня"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.12.2007

у справі № 30/184

за позовом                               Житлово-будівельний кооператив "50 років Жовтня"

до                                                   Головне управління комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Державне комплексне торгівельне підприємство "Хрещатик"

третя особа

про                                                  визнання недійсним свідоцтва про право власності

Суть рішення і скарги:

Житлово-будівельний кооператив “50 років Жовтня” (надалі – ЖБК “50 років Жовтня”, Позивач) звернувся в господарський суд міста Києва з позовом до Головного управління комунальної власності м. Києва (Київської міської державної адміністрації (надалі – ГУ комунальної власності м. Києва, Відповідач), про визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Ухвалою суду від 01.02.2006р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача було залучено Державне комплексне торгівельне підприємство “Хрещатик” (надалі – ДКТП “Хрещатик”, Третя особа).

В наступному, 31.10.2007р. представником Позивача було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої ЖБК “50 років Жовтня” просив визнати недійсним свідоцтво серії ЯЯЯ № 7345690 від 10.11.2005р. про право власності на нежилі приміщення з № 2 по № 6 і з № 13 по № 17, загальною площею 126,40 кв. м, які розташовані по Печерському узвозі № 8 (літера А) в м. Києві, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.12.2007р. у справі № 30/184 в задоволенні позовних вимог ЖБК “50 років Жовтня” було відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник Позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2007р. у справі № 30/184 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було неповно з”ясовано обставини, які мають значення для справи і які суд першої інстанції визнав встановленими, а самі висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, на думку заявника, судом першої інстанції було також порушено норми матеріального права, зокрема: п. 14 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затв. Постановою Ради Міністрів УРСР № 1065 від 10.02.1962р., п. 23 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затв. Постановою Ради Міністрів УРСР № 297 від 27.06.1972 р., який діяв на момент завершення виплат Позивачем державної позики, а також, п. 19 Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу, затв. Постановою Ради Міністрів УРСР №186 від 30 квітня 1985р., що є підставами для скасування такого судового рішення.

Відповідач та Третя особа, або їх представники, незважаючи на те, що про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, в судові засідання по розгляду апеляційної скарги, так і не з”явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки, що на думку апеляційної інстанції, в даному випадку, не перешкоджає розгляду і вирішенню справи без їх участі.

Заслухавши пояснення представників Позивача в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вказувалось вище, ЖБК “50 років Жовтня” звернувся в господарський суд міста Києва з позовом до ГУ комунальної власності м. Києва, у якому просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати недійсним свідоцтво серії ЯЯЯ № 7345690 від 10.11.2005р. про право власності на нежилі приміщення з № 2 по № 6 і з № 13 по № 17, загальною площею 126,40 кв. м, які розташовані по Печерському узвозі № 8 (літера А) в м. Києві, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) і рішенням господарського суду м. Києва від 10.12.2007р. у справі № 30/184 в задоволенні вимог Позивача було відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів належності ЖБК “50 років Жовтня” на праві власності спірних приміщень суду надано не було, а посилання Позивача на те, що будинок № 8 по Печерському узвозі в м. Києві було збудовано за рахунок коштів його членів, не було підтверджено належними засобами доказуваннями.

У зв”язку з цим, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволені позовних вимог, з огляду на наступне.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції і не заперечувалось сторонами по справі, рішенням виконкому Київської міської Ради депутатів трудящих №1177 від 09.08.1966р. Управлінню капітального будівництва міськвиконкому було відведено земельну ділянку площею близько 0,6 га, що по Печерському узвозі 8-10 в Печерському районі м. Києва під будівництво житлових будинків.

Рішенням цього ж Виконкому № 281 від 21.02.1967р. було затверджено проектно-кошторисну документацію (проектне завдання та кошторисно-фінансовий розрахунок) на будівництво жилого будинку ЖБК “50 років Жовтня” по Печерському узвозі 8-10 в Печерському районі міста Києва. При цьому, управліннями в справах будівництва та архітектури та капітального будівництва міськвиконкому рекомендовані такі показники:

– кубатура будинку - 24529 куб. м.;

– жила площа - 3042 кв. м.;

– кошторисна вартість будівництва по зведенню витрат - 587,28тис.крб., в т.ч.:

а) вартість будинку - 578,73тис.крб.;

б) вартість об”єктів комунального будівництва - 0,69 тис. крб.;

в) вартість додаткових робіт по влаштуванню сараїв в підвалі будинку - 7,86тис.крб.;

– вартість 1 куб. м. будинку - 23,55 крб.;

– вартість 1 кв. м. житла - 190,25 крб.

На замовлення Позивача з дозволу Ради Міністрів України (лист № 24-807 від 23.11.1966р., адресований Київському міськвиконкому, Українській республіканській конторі Будбанку СРСР та Житлово-будівельному кооперативу “50 років Жовтня”) Державним проектним інститутом “Укргіпроцукор” був розроблений індивідуальний проект 9-поверхового житлового будинку по Печерському узвозі 8–10 з відкриттям відповідного фінансування.

Індивідуальний проект будинку був узгоджений Будівельно–архітектурною Радою Управління у справах будівництва і архітектури Київського міськвиконкому (протокол №20 від 15.02.1967р.) та затверджений рішенням Київського міськвиконкому № 281 від 21.02.1967р.

Плановим завданням з проектування житлового будинку по Печерському узвозі, 8-10 в Печерському районі м. Києва замовником будівництва було визначено Управління капітального будівництва Київського міськвиконкому.

З матеріалів справи вбачається, що фінансування будівництва будинку здійснювалося Позивачем. При цьому, 240 350,00 крб. (що становило 40% від проектної кошторисної вартості будинку) було внесено за рахунок пайових внесків членів кооперативу, а 292 733 крб. – за рахунок позичкових коштів, наданих Позивачеві Київською обласною конторою Будбанку СРСР за відповідним договором позики.

Згідно з Актом державного приймання від 30.09.1970р., житловий будинок № 8-10 по Печерському узвозі був прийнятий в експлуатацію і на підставі вказаного Акту Позивач був визначений організацією, на яку покладено експлуатацію будинку. При цьому, загальний об”єм будинку склав 24529 куб.м., загальна корисна площа – 5175 кв.м., жила площа (90 квартир) – 3364 кв.м., вбудовані приміщення на першому (цокольному) поверсі – відсутні, підвальні приміщення – службові приміщення площею 495,60 кв.м.

В наступному, рішенням Виконкому Київської міської Ради депутатів трудящих №1757 від 30.09.1970р. був затверджений акт Державної приймальної комісії про введення в експлуатацію житлового будинку по Печерському узвозі 8–10.

Одночасно, Управляння капітального будівництва Київського міськвиконкому було зобов”язано передати, а Позивача – прийняти будинок на баланс.

Рішенням Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих №1757 від 30.09.1970р. акт Державної приймальної комісії про введення в експлуатацію будинку було затверджено і дозволено експлуатацію цього будинку за призначенням.

На виконання цього рішення, актом-розпорядженням УКБ Київського міськвиконкому від 23.04.1971р. було проведено звірку розрахунків та витрат з Позивачем. Звіркою розрахунків підтверджені фактичні витрати на будівництво на момент його передачі на баланс Позивачеві (536399 крб., в тому числі: 4272 крб. – вартість сараїв в підвалі (комори, які будувалися за рахунок членів кооперативу, вартість яких була включена до суми паїв), а 23.04.1971р. Позивач прийняв від Управління капітального будівництва Київського міськвиконкому на баланс будинок за відповідним актом-розпорядженням.

Як видно з матеріалів справи, погашення позики банку в загальній сумі 292733 крб. здійснювалося Позивачем за рахунок коштів членів кооперативу до 1-го кварталу 1984 року включно.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, 10.11.2005р. на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 1548-В від 10.11.2005р. “Про оформлення права власності на об”єкт нерухомого майна”, ГУ комунальної власності м.Києва було видано свідоцтво про право власності, у відповідності до якого посвідчено, що нежилі приміщення з № 2 по № 6 і з № 13 по № 17 (групи приміщень № 1Б) загальною площею 126,40 кв. м, які розташовані в м. Києві по Печерському узвозі, 8 (літера А) дійсно належать Державі Україна (код 00019593) на праві держаної власності.

При цьому, відповідно до наказу Міністерства аграрної політики України № 413 від 27.12.2002р. “Про реорганізацію державних підприємств Мінагрополітики” та акту прийому-передачі основних фондів та основних засобів від 30.12.2002р. з балансу Державного експлуатаційного підприємства “Агро” на баланс Державного комплексного торговельного підприємства “Хрещатик” були передані спірні приміщення, які розташовані по Печерському узвозі, 8, в м. Києві.

На цій підставі, 02.11.2005р. Державне комплексне торгівельне підприємство “Хрещатик” звернулося до Головного управління комунальної власності міста Києва із заявою про оформлення права державної власності на нежитлове приміщення площею 126,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський узвіз, 8.

У зв”язку з цим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки спірні приміщення знаходяться на балансі Державного комплексного торговельного підприємства “Хрещатик” і вищевказані документи це підтверджують, Відповідачем було правомірно видано свідоцтво про право власності від 10.11.2005р., відповідно до якого нежилі приміщення з № 2 по № 6 і з № 13 по № 17 (групи приміщень № 1Б) загальною площею 126,40 кв. м., які розташовані в м. Києві по Печерському узвозі, 8 (літера А) дійсно належать Державі Україна (код 00019593) на праві держаної власності.

Разом з тим, згідно п. 14 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затв. Постановою Ради Міністрів УРСР № 1065 від 10.09.1962р., будівлі і споруди, збудовані кооперативом, належать йому на правах кооперативної власності і не можуть бути продані або передані, як в цілому, так і частинами (квартири, кімнати тощо), ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі у встановленому порядку у випадку ліквідації кооперативу.

Аналогічне випливає і з змісту п. 23 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затв. Постановою Ради Міністрів УРСР № 297 від 27.06.1972р., який діяв на момент завершення виплат Позивачем державної позики.

Частиною 1 статті 19 Закону України від 10.07.2003р. “Про кооперацію” передбачено, що джерелами формування майна кооперативу є, зокрема, вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї.

Відповідно до частини 2 статті 19 зазначеного Закону кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Отже, на думку колегії суддів, зазначене свідчить, що будинок, до якого належать спірні нежилі приміщення, був збудований Позивачем на власні кошти та належить йому на праві власності і відповідно до чинного законодавства не може бути відчуженим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на той факт, що 25.12.2007р. Судовою палатою у господарських справах Верховного Суду України було прийнято постанову у справі № 2/164 за позовом житлово-будівельного кооперативу “50 років Жовтня” до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс Ком”, треті особи: Державне комплексне торговельне підприємство “Хрещатик” та Товариство з обмеженою відповідальністю “Агротехінформ”, про визнання права власності на нежитлові приміщення, відповідно до якої було задоволено касаційну скаргу ЖБК “50 років Жовтня” та скасовано Постанову Вищого господарського суду України від 30.10.2007р. у цій справі і залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007 року, якою право власності на спірні нежитлові приміщення – № 2-6 і № 13-17 (в групі приміщень 1 Б), загальною площею 126, 4 кв. м., розташовані за адресою: Печерський узвіз, 8 “А” в м. Києві, було визнано за ЖБК “50 років Жовтня”.

Таким чином, Постановою Верховного Суду України було визнано, що на даний момент ЖБК “50 років Жовтня” є єдиним законним власником спірних нежитлових приміщень. Більш того, як зазначається в цій Постанові, вказані приміщення ніколи і не вибували із законного володіння Позивача.

В той же час, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт (роз”яснення ВАСУ від 26.01.2000р. № 02-5/35).

Крім того, обов”язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв”язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації – позивача у справі.

Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову (роз”яснення ВАСУ від 26.01.2000р. № 02-5/35).

Крім того, відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України), підприємства та організації мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи – позивача у справі.

Таким чином, Позивач, звертаючись до суду із позовом про скасування свідоцтва про право власності від 10.11.2005р., довів належними засобами доказування порушення свого права на користування зазначеними нежилими приміщеннями, у зв”язку з чим, позовні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва серії ЯЯЯ № 7345690 від 10.11.2005р. про право власності на нежилі приміщення з № 2 по № 6 та з № 13 по № 17, загальною площею 126,40 кв. м, що знаходяться по Печерському узвозі № 8 (літера А) в м. Києві, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на недоведених обставинах, що мали значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими і не відповідають в повній мірі обставинам справи, а також були зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, яке призвело до прийняття неправильного рішення (ч. 1 п.п. 2, 3 та 4 ст. 104 ГПК України), що є підставою для скасування такого рішення.

У зв”язку з цим, апеляційна скарга ЖБК “50 років Жовтня” підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду – його повному скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу “50 років Жовтня” у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 36, 91, 92, 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу “50 років Жовтня” задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2007р. у справі № 30/184 за позовом Житлово-будівельного кооперативу “50 років Жовтня” до Головного управління комунальної власності м. Києва (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: Державне комплексне торгівельне підприємство “Хрещатик”, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасувати повністю.

Прийняти у справі № 30/184 нове рішення, яким позов Житлово-будівельного кооперативу “50 років Жовтня”, задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво серії ЯЯЯ № 7345690 від 10.11.2005р. про право власності на нежилі приміщення з № 2 по № 6 і з № 13 по № 17, загальною площею 126,40 кв.м, що знаходяться по Печерському узвозі № 8 (літера А) в м. Києві, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

2. Справу № 30/184 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Малетич М.М.

21.02.08 (відправлено)