ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.08                                                                                           Справа№ 7/174А

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовом:

Управління Пенсійного фонду України у Миколаївському районі Львівської області, м. Миколаїв Львівської області

до відповідача:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Миколаївському районі Львівської області, м. Миколаїв Львівської області

про:

спонукання до вчинення дій –включення до акту звірки виплати допомоги на поховання.

Суддя Артимович В.М.

При секретарі Митник М.Б.

Представники:

від позивача: Красій Н.Р. –представник;

від відповідача: Кошевий А.Л. –представник.

Сторонам роз’яснено права та обов”язки відповідно до ст.ст. 49, 51 КАС України, зокрема, право заявляти відводи суду.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Управління Пенсійного фонду України у Миколаївському районі Львівської області, м. Миколаїв, до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Миколаївському районі Львівської області, м. Миколаїв, про спонукання до вчинення дій –включення до акту звірки виплати допомоги на поховання.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 17.06.2008 р. призначено попереднє судове засідання на 10.07.2008 р.

В судове засідання 10.07.2008 р. сторони з’явилися, надали суду пояснення по суті спору, позивач позовні вимоги підтримав, з мотивів вказаних у позові, а представник відповідача позовні вимоги заперечив.

Ухвалою від 10.07.2008 р. судом закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.09.2008 р.

Сторони в судове засідання 16.09.2008 р. забезпечили явку своїх уповноважених представників. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав, вказавши, зокрема, на тому, що згідно ст. 53 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двохмісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Тому позивачем у зв'язку зі смертю Заторського Ігоря Михайловича у лютому 2008 року було виплачено гр. Гринчишин Ярославі Михайлівні, яка здійснила поховання, допомогу на поховання згідно представленої довідки про смерть від 15.02.2008 р. за № 7. Як вказано у позові виплачена допомога на поховання в розмірі 188,88 грн. була включена позивачем у списки на відшкодування допомоги на поховання за березень місяць 2008 р., однак відповідач відмовився прийняти її до відшкодування, зазначаючи, на відсутності причинно –наслідкового зв’язку між смертю і трудовим каліцтвом або професійним захворюванням.

В судовому засіданні 16.09.2008 р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови виготовлений, оформлений і підписаний 22.09.2008 р.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив:

Порядок та процедура відшкодування Пенсійному фонду України Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України витрат, пов‘язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв‘язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов‘язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв‘язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що затверджений спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697.

Як зазначено в п. 4 вказаного Порядку відшкодуванню також підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 5 зазначеного вище Порядку визначено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв‘язку із втратою годувальника, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Згідно п. 6 Порядку головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі акта щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності та пенсій у зв‘язку із втратою годувальника, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. На підставі акту звірення витрат проводиться відшкодування виплачених сум пенсій на централізованому рівні.

Проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства України, що регулюють дані правовідносини, суд дійшов висновку, що Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв‘язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, так як встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

У разі ж незгоди на підписання актів з боку відповідача вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах загальної юрисдикції, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки. Таке ж застосування норм права до подібних правовідносин міститься і в постанові Верховного суду України від 20.03.2007 р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Великобагачанському та Решетилівському районах Полтавської області про зобов’язання прийняти до заліку та відшкодування сум.

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов‘язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв‘язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України „Про загальнообов‘язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі допомоги на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію.

Таким чином, вимога позивача щодо спонукання відповідача до вчинення дій не підлягає до задоволення, оскільки не врегульовує спірних відносин, так як встановлений порядок підписання актів звірки розрахунків розрахований на відсутність спору.

При прийнятті постанови у даній справі суд виходив також з наступного.

У відповідності до ст.ст. 70, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, за допомогою належних і допустимих доказів. Проте позивачем всупереч вказаним вище нормам не представлено суду доказів в обґрунтування позовних вимог, зокрема, наявності причинно-наслідкового зв’язку між смертю Заторського І.М. та отриманою ним виробничою травмою.

У відповідності до ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 11, 14, 69-71, 86, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя