ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"19" лютого 2008 р.                                        Справа № 16/36

„12” год. „00 ” хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Фесюри М.В.,

при секретарі - Козацькому А.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Замура Л.П.; Бусел С.В.,

від відповідача –Дудко О.В.

розглянувши в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні справу

За позовом:           Домницького виправного центру № 135

(Чернігівська обл. Менський р-н с. Домниця)

До відповідача:           Контрольно –ревізійного управління в Чернігівській області

(м. Чернігів вул. Бєлінського,11)

Про визнання акту в частині таким, що не відповідає дійсності.

Заявлено позов про визнання таким, що не відповідає дійсності, акту ревізії контрольно –ревізійного відділу Менського районі від 05.07.2007р. № 11-25-12 в частині правильності витрачання коштів на утримання автотранспорту, оплати транспортних послуг, списання паливно –мастильних матеріалів в кількості 5182,49 л на суму 17418,58 грн.

Вимоги обґрунтовані невідповідністю висновків акту ревізії фактичним обставинам та діючому законодавству.

Відповідач письмових заперечень не надав, але в судовому засіданні представник відповідача висловив думку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог через відсутність предмету спору. Відповідач, посилаючись на Закон України „ Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні”, постанову Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006р.,КАС України, вважає, що акт ревізії не може бути окремим предметом спору , оскільки не породжує правових наслідків і не є рішення органу у розумінні процесуального закону.

Позивач, в свою чергу, вважає, що акт ревізії породив правові наслідки у вигляді вимоги вищестоящої установи –Департаменту щодо відшкодування безпідставно списаних паливно –мастильних матеріалів.

На запитання суду позивач повідомив , що він остаточно визначився з предметом спору.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ

В період з 04.06. по 05.07.2007р. контрольно –ревізійним відділом в Менському районі проведена ревізія фінансово господарської діяльності Домницького виправного центру № 135 за період з 01.01.2006р. по 30.04.2007р., за результатами якої складено акт № 11-25-12 від 05.07.2007р.

Як відображено в акті ревізії, в частині, що оспорюється позивачем, власні автомобілі працівників установи не можуть вважатися службовими, відповідно, установа не має права оформляти на них подорожні листи. Звідси, на думку перевіряючих, паливно - мастильні матеріали, використані за 2006 рік списані установою незаконно в кількості 5182,49 л на суму 17418,58 грн. Внаслідок допущеного порушення завищено видатки в формі „Звіт про виконання спеціального фонду кошторису установи” за 2006 рік по КЕКВ 1135 „Оплата транспортних послуг” на 17,42 тис. грн.., що є порушенням п.1.2 Порядку складання річних фінансових звітів за 2006 рік установами та організаціями, які отримують кошти державного та місцевого бюджетів”, затвердженого наказом Державного казначейства України від 09.01.2007р. № 1 та п.1 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.

Ревізія проводилась начальником контрольно –ревізійного відділу Крючок М.І. та старшим контролером –ревізором КРВ Примаковою Н.М.

Акт перевірки підписаний начальником КРВ Крючок М.І., начальником Домницького виправного центру Анікієнко П.Б. та головним бухгалтером центру Шульга О.М.

Відповідно до ч.1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Юридичним актом є офіційний письмовий документ державного чи іншого органу (посадової особи), виданий в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб’єктів.

Відповідно до ст.10 Закону України „ Про державну контрольно – ревізійну службу в Україні” контрольно-ревізійним управлінням в областях, контрольно-ревізійним підрозділам у районах, надається право, зокрема:

П.1) перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо);

П.7) пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

П.10) звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п.3 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550, акт ревізії - це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Пунктом 46 цього Порядку передбачено, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Таким чином, як слідує з наведених норм Закону та Порядку акт ревізії не породжує правових наслідків для позивача, а є результатом оціночної діяльності фахівця контрольно –ревізійної служби, констатуюча частина цього акту відповідно до п.35 Порядку містить лише інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

За таких обставин оскаржуваний акт ревізії не є актом державного органу у розумінні ст.17 КАС України, натомість обов’язкові для виконання та породжуючі правові наслідки вимоги відповідача позивачем не оскаржуються, відомості про їх надсилання позивачу у справі відсутні.

Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати предмет спору, оскільки таке право надане ст.51 КАС України виключно позивачу, який в судовому засіданні заявив про остаточне визначення ним предмету позову.

Відповідно до приписів п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України , господарський суд як окружний адміністративний суд розглядає ті справи, які підвідомчі йому згідно з Господарським процесуальним кодексом України, а отже він не може розглядати спір про визнання недійсним акту ревізії відповідача, тому у позові має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Постанова набирає законної сили і може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.254,           185,186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова у повному обсязі складена 22 лютого 2008 року.

Суддя                                                                                                              М.В.Фесюра