ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/83

03.07.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

до

третя особа-1

третя особа-2

третя особа-3

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-будівельний дім «Олді»

Шевченко Ю.В.

Марюхіна Л.С.

Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»

про

стягнення 258 572,95 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача:

Нескромна Т.А. (довіреність б/н від 10.09.2007);

Танчук М.Ю. (довіреність № 08-03-14/119-07від15.06.2007);

від відповідача –

від третьої особи-1

від третьої особи-2

від третьої особи-3

Заяць О.А. (довіреність б/н від 07.04.2008);

не з’явився;

не з’явився;

не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»(далі –Позивач) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення солідарно в порядку регресу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-будівельний дім «Олді»(далі –Відповідач) матеріальної шкоди в сумі 258 572,95 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивачем на підставі договору страхування заставлених транспортних засобів № В8950-103/06/СТ від 29.12.2006, внаслідок настання страхової події –дорожньо-транспортної пригоди (далі –ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «БМВ Х5», державний номерний знак АА 0075 СЕ, а тому Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування»та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) отримано право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Оскільки транспортний засіб –автомобіль «ТАТА», державний номерний знак АА 6106 ВА, яким скоєно ДТП, і водій якого визнаний винним у її скоєні, належить на праві власності Відповідачу, останній зобов’язаний виплатити Позивачу заявлену до стягнення суму.

Позивач в порядку статей 66, 67 Господарсько процесуального кодексу (далі –ГПК України) подав клопотання, відповідно до якого просив накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать Відповідачу.

Суд зазначене клопотання відхилів з тих підстав, що Позивачем у порушення статті 66 ГПК України не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідач позов не визнав, мотивувавши свої заперечення проти позову тим, що:

- Позивач належним чином не обґрунтував та не підтвердив документально фактів того, що саме Відповідач є особою, яка відповідно до закону, а не виключно факту ДТП, є на час пред’явлення позову особою, яка зобов’язана відшкодувати завдану шкоду;

- Позивач не довів факт отримання страхового відшкодування безпосередньо страхувальником;

- Позивач документально не підтвердив виконання Позивачем та страхувальником усіх вимог чинного законодавства України щодо переходу прав кредитора до Позивача та факту настання для Відповідача правових наслідків такого переходу.

28.05.2008 Відповідач в порядку статті 27 ГПК України подав клопотання, у якому просив з метою повного та всебічного з’ясування всіх обставин справи залучити до участі у справі особу, яка керувала транспортним засобом, Марюхіну Ларису Сергіївну та Аціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», оскільки останній є вигодонабувачем відповідно до додатку № 1 до договору страхування заставлених транспортних засобів № В8950-103/06/СТ від 29.12.2006.

Ухвалою від 28.05.2008 суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, а саме: Шевченка Юрія Васильовича (далі –Третя особа-1), Марюхіну Ларису Сергіївну (далі –Третя особа-2), Аціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»(далі –Тертя особа-3).

Третя особа-3 у судовому засіданні 02.07.2008 пояснила суду те, що згідно з платіжним дорученням № 003647 від 08.08.2007 отримала, як вигодонабувач за договором страхування заставлених транспортних засобів, від Позивача суму страхового відшкодування за вказаним договором та страховим актом у розмірі 258 572,95 грн.

Треті особи-1 та -2 письмових пояснень стосовно позову не подали, в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлена про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання, а також ухвали про відкладення розгляду справи були надіслані на адресу Третьої особи-1: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Майська, 13 та на адресу Третьої особи-2: 01054, м. Київ, вул. Павловська, 10, кв.9.

Про поважні причини неявки в судове засідання представників Третьої особи-1, Третьої особи-2 суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від Третьої особи-1, Третьої особи-2, Третьої особи-3 не надходило.

У судовому засіданні 02.07.2008 оголошувалась перерва до 03.07.2008.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та Третьої особи-3 всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з довідки Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області № 2160 від 06.03.2007 та вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2007 у кримінальні справі № 1-374/2007, 03.03.2007 біля 20 годин в м. Бровари на вул. Осипова Київської області була скоєна ДТП, а саме зіткнення автомобіля «БМВ Х5», державний номерний знак АА 0075 СЕ (далі –автомобіль «БМВ»), яким керувала Марюхіна Лариса Сергіївна із автомобілем «ТАТА», державний номерний знак АА 6106 ВА, (далі –автомобіль «ТАТА»), яким керував Шевченко Юрій Васильович.

ДТП сталася в результаті порушення Шевченком Ю.В. вимог пунктів 2.9-а, 12.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується вказаними довідкою Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області № 2160 від 06.03.2007 та вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2007 у кримінальні справі № 1-374/2007, відповідно до якого Шевченка Ю.В., визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «БМВ», яким керувала Марюхіна Лариса Сергіївна.

Відповідно до висновку № 129/05 судової автотоварознавчої експертизи, складеного експертом Приватного підприємства «Вега 999»24.05.2007, вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ»становить 454 353,35 грн., а розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику цього автомобіля складає 452 343 грн. (ринкова (дійсна) вартість автомобіля «БМВ»на дату оцінки).

Пошкоджений автомобіль «БМВ»був застрахований на підставі договору страхування заставлених транспортних засобів № В8950-103/06/СТ від 29.12.2006, укладеного між Позивачем, Марюхіною Ларисою Сергіївною (власниця автомобіля «БМВ») та Третьою особою-3 (вигодонабувач) (далі – Договір страхування).

Згідно з вказаним Договором страхування розмір страхового відшкодування визначається виходячи з фактичного розміру збитків, завданих в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду та дійсної вартості пошкодженого та/або знищеного застрахованого транспортного засобу (далі –ЗТЗ) на дату укладення цього Договору (якщо на момент укладення цього Договору проводилася експертна оцінка) або дійсної вартості ЗТЗ за даними експертної оцінки на момент настання страхового випадку або вартості нових ЗТЗ, а також інших документів, зазначених у цій статті, що підтверджують розмір спричиненого збитку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір страхової суми на кожен застрахований ЗТЗ (пункт 10.1).

Страховик відшкодовує повну страхову суму за відрахуванням франшизи по ризику «пошкодження або знищення ЗТЗ», зносу ЗТЗ та вартості залишків ЗТЗ (підпункт 10.18.2 пункту 10.18 Договору страхування).

Відповідно до пункту 10.19 Договору страхування страхове відшкодування виплачується в межах страхової суми наступним чином: Вигодонабувачу –в сумі збитків, але не більше суми вимог Вигодонабувача до Страхувальника за Договором кредиту, зазначеним в пункті 16.5 цього Договору, а у разі, якщо строк погашення цих вимог не настав, виплата страхового відшкодування на користь Вигодонабувача здійснюється за умови, що Страхувальник протягом строку, визначеного в Договорі застави, що вказаний в пункті 16.5 цього Договору, не здійснив заміну ЗТЗ на інше майно за погодженням з Вигодонабувачем, у зв’язку з чим вимоги Вигодонабувача до Страхувальника підлягають достроковому погашенню (підпункт 10.19.1); Страхувальнику –в розмірі перевищення суми страхового відшкодування над сумою вимог Вигодонабувача до Страхувальника, зазначених в підпункті 10.19.1 цього Договору (підпункт 10.19.2).

Відповідно до довідки-розрахунку Третьої особи-3 (Вигодонабувача) вих. №35.5-09/26 від 22.02.2007 згідно з Договором кредиту № 429/76274 від 27.12.2006 заборгованість Позичальника Марюхіної Лариси Сергіївни станом на 21.02.2007 складає 57 170 дол. США 56 центів. У цій довідці-розрахунку Третя особа-3 повідомила Позивача про те, що страхове відшкодування може бути виплачене в рахунок погашення кредиторської заборгованості на рахунок Банку №2804, МФО 322012, код 09322018, одержувач Київська міська філія АКБ «Укрсоцбанк».

На виконання вищевказаного Договору страхування, за страховим актом №СТ-07-1392/1 від 27.07.2007, Позивачем було виплачено вигодонабувачу –Третій особі-3 страхове відшкодування за завдану автомобілю «БМВ»матеріальну шкоду в сумі 258 572,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 003647 від 08.08.2007 та довідкою Третьої особи-3 від 02.07.2008 за № 02/1-13/1585 про надходження на його рахунок коштів згідно з цим платіжним дорученням.

При цьому, судом встановлено, що зазначена сума коштів надійшла саме на той рахунок, який було вказано Третьою особою-3 (Вигодонабувачем) у його довідці-розрахунку за вих. № 35.5-09/26 від 22.02.2007.

З матеріалів справи також вбачається, що 20.11.2007 між Позивачем та Марюхіною Ларисою Сергіївною укладено акт суброгації (передачі права вимоги), відповідно до якого Марюхіна Л.С. у зв’язку з отриманням нею страхового відшкодування у сумі 258 572,95 грн. передала, а Позивач прийняв в межах вказаної суми виплаченого страхового відшкодування право вимоги відшкодування від особи, винної в нанесені матеріальних збитків, а саме до Відповідача.

Статтею 27 Закону України «Про страхування»та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Позивача перейшло в межах суми 258 572,95 грн. право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «ТАТА», що належить Відповідачу та перебуває у його володінні, встановлена у судовому порядку.

Відтак, Відповідач є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «БМВ», в результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, заявлений до стягнення з Відповідача розмір збитків у сумі 258 572,95 грн. є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному розмірі.

Посилання Відповідача, як на підставу відмови у позові, на ті обставини, що Позивач не довів факт отримання страхового відшкодування безпосередньо страхувальником, а також те, що Позивач документально не підтвердив виконання Позивачем та страхувальником усіх вимог чинного законодавства України щодо переходу прав кредитора до Позивача та факту настання для Відповідача правових наслідків такого переходу, суд не бере до уваги з тих підстав, що вказані обставини на які посилається Відповідач спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зазначеними вище.

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідач не спростував належними засобами доказування обставин на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Розглядаючи спір по суті суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій України»місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. Згідно з частиною 1 статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі –позивачами і відповідачами –можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Таким чином, господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер. Відтак, залучення до участі у справі водіїв у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на підставі статті 27 ГПК України не суперечить правилам предметної підсудності, визначеним статтею 12 цього Кодексу.

Крім того, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідач не довів факту того, що шкоду автомобілю «БМВ»було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 22, 988, 993, 1166, 1187, 1188, 1190, 1192 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування», суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-будівельний дім «Олді»(03127, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, 120, корпус 1, ідентифікаційний код 24738845, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»(01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, ідентифікаційний код 00034186, р/р 0012 в ОПЕРУ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 300023) 258 572 (двісті п’ятдесят вісім тисяч п’ятсот сімдесят дві) грн. 95 коп. відшкодування шкоди, а також 2 585 (дві тисячі п’ятсот вісімдесят п’ять) грн. 72 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя

Сташків Р.Б.

Повний текст рішення підписано 03.07.2008