ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

17.11.2008

Справа №2-30/9758-2008

За заявою кредитора Управління ПФУ в м. Армянськ АРК, м. Армянськ, вул. Шкільна,55-А.

До боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Біодизельмаш», м. Армянськ, Промзона ВАТ «САФЗ».

Про порушення справи про банкротство.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від кредитора – Баязітова С.А., представник за дов. від 30.07.2008р. № 371907-05.

Від боржника – не з’явився

Обставини справи: кредитор - Управління ПФУ в м. Армянськ звернувся до господарського суду АРК із заявою про порушення справи про банкрутство у відношенні боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Біодизельмаш», м. Армянськ, згідно ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч.1 ст. 52 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі-Закон) у разі, якщо керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Застосування ініціюючим кредитором ст.52 Закону мотивоване відсутністю керівних органів боржника за його місцезнаходженням – м. Армянськ, Промзона ВАТ «САФЗ», що підтверджується актом перевірки місцезнаходження платника податків від 24.10.2008р. (а.с. 25).

Проте, акт обстеження місцезнаходження платника податків, складений Управління ПФУ в м. Армянськ АРК, м. Армянськ, не може визнаватися належним доказом відсутності боржника за місцезнаходженням з огляду на такі нормативні приписи.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, згідно з ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», мають міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців. Статтею 18 цього ж Закону, яка визначає статус відомостей Єдиного державного реєстру, передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були внесені до нього внесені, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, лише факт внесення таких відомостей до реєстру може слугувати допустимим доказом відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням. Такі відомості стосовно боржника у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців відсутні, що підтверджується витягом з реєстру (а.с. 22 – 23).

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїй постанові від 22.05.2007 р. у справі № 21/19-06-518.

Крім того, згідно з довідкою Красноперкекопської ОДПІ в АРК № 728915-0 від 29.10.2008р. (а.с. 28) Товариство з обмеженою відповідальністю «Біодизельмаш», м. Армянськ представило у 2008р. в ДПІ звітність, а саме: з декларації по ПДВ – 17.09.2008р., розрахунку комунального податку – 11.07.2008р., розрахунку збору за спеціальне використання водних ресурсів – 11.07.2008р., декларації по податку на прибуток – 08.08.2008р.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заява про визнання боржника банкрутом подається до суду у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової інспекції згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності.

Однак заява про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біодизельмаш», м. Армянськ була подана з порушенням строку, встановленим ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки божником подана остання податкова звітність 17.09.2008р., заява про визнання банкрутом була подана кредитором 10.10.2008р.

Таким чином, оскільки господарські суди розглядають заяви про порушення справ про банкрутство у разі наявності передбачених ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» підстав, а також з урахуванням особливостей передбачених ст. 52 цього Закону, суд приходить до висновку про недоведеність Управління ПФУ в м. Армянськ АРК, м. Армянськ підстав для визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Біодизельмаш», м. Армянськ відсутнім боржником, а відтак, припиняє провадження у справі, оскільки така справа не підлягає розгляду у господарських судах України.

Керуючись п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШІВ:

Провадження у справі про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біодизельмаш», м. Армянськ припинити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.