ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.08 р.                     Справа № 33/310

Господарський суд Донецької області у складі судді Новікової Р.Г., при секретарі судового засідання Ващенко О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства „Транспортне підприємство „Партнер” м. Шахтарськ

до Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк

про стягнення збитків в розмірі 3243грн.30коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Тітко О.М. за дов. №4 від 14.01.2008р.

від відповідача: Подобєдов Л.І. за дов. №7 від 01.01.2007р.

Суть справи: Комунальне підприємство „Транспортне підприємство „Партнер” м. Шахтарськ звернулося до Державного обласного комунального підприємства „Донецькоблводоканал” м. Донецьк з позовною заявою про стягнення збитків в розмірі 6533грн.62коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на заподіяння відповідачем збитків в розмірі 6533грн.62коп. через користування автобусом ПАЗ 3205 випуску 1998р. державний номер №21569 без належних правових підстав, норми статей 628, 631, 632, 638, 640, 641, 644, 645, 649 Цивільного кодексу України, статей 179-181, 188 Господарського кодексу України.

Як визначає позивач, протягом лютого 2007р. - червня 2007р. між сторонами відбулось листування з приводу укладення нового договору оренди автомобілю -

-          02.02.2007р. на адресу відповідача направлений проект договору оренди;

-          06.03.2007р. на адресу позивача надійшов лист відповідача з проханням роз’яснити розрахунок орендної плати;

-          28.03.2007р. позивач направив листа з відповідними поясненнями, на який не отримав відповіді протягом 20днів;

-          26.04.2007р. позивач вдруге направив пропозицію щодо укладення договору оренди автомобілю;

-          07.05.2007р. відповідач повернув договір від 02.02.2007р. із протоколом розбіжностей;

-          в листі від 21.05.2007р. позивач не погодився із редакцією пунктів договору оренди, запропонованою відповідачем;

-          листом від 20.06.2007р. позивач запропонував розірвати договір через недосягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору;

-          в листі від 25.06.2007р. відповідач не погодився розірвати договір.

31.10.2007р. між сторонами складений акт приймання-передачі автомобілю ПАЗ 3205, згідно із яким відповідач передав, а позивач прийняв автобус ПАЗ 3205 у справному стані.

Позивач вирахував суму збитків за період з лютого 2007р. по жовтень 2007р. (включно) в розмірі 6533грн.62коп. на підставі розрахунку орендної плати за відповідний період.

У відзиві №14-03/3020 від 18.12.2007р. відповідач не погодився із заявленими вимогами наполягаючи на їх необґрунтованості.

Відповідач зазначив, що проект договору оренди автомобілю ПАЗ 3205 був отриманий відповідачем 29.03.2007р. На підставі положень статті 181 Господарського кодексу України на адресу позивача направлений протокол розбіжностей. Оскільки позивачем в подальшому не були дотримані вимоги статті 181 Господарського кодексу України щодо врегулювання розбіжностей. Відповідач наполягає на тому, що договір оренди автомобілю ПАЗ 3205 не був укладений.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що підстав для стягнення збитків не має.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.12.2007р. замінено первісного відповідача - Державне обласне комунальне підприємство „Донецькоблводоканал”, належним відповідачем - Комунальним підприємством „Донецькоблводоканал”.

Заявою №18 від 22.01.2007р. позивач зменшив розмір збитків та пред’явив до стягнення збитки у сумі 3243грн.30коп. суд приймає до уваги зменшення розміру позовних вимог та розглядає справу з урахуванням заяви позивача №18 від 22.01.2007р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в 2006році підприємство отримало пропозицію ТОВ „Рембудсервіс” про надання в оренду у 2007році автомобілю ПАЗ 3205.

Оскільки строк дії договору оренди з відповідачем закінчувався 20.09.2006р., листом від 15.09.2006р. позивач направив відповідачеві листа з пропозицією повернути транспортний засіб до 21.09.2006р. В жовтні 2006р. позивач отримав від ТОВ „Рембудсервіс” підписаний проект договору оренди автомобілю ПАЗ 3205 із згодою сплачувати визначену позивачем орендну плату.

На адресу відповідача був вдруге направлений лист від 11.10.2006р. про те, що строк дії договору оренди закінчився 20.09.2006р. і представники КП „Транспортне підприємство „Партнер” будуть направлені до відповідача 16.10.2006р. для передачі автобусу за актом приймання-передачі. Але 16.10.2006р. відповідачем було відмовлено у передачі транспортного засобу. В листопаді 2006р. відповідач просить укласти новий договір оренди.

В судовому засіданні від 30.01.2007р. на підставі статті 25 Господарського процесуального кодексу України та згідно наявних матеріалів (рішення Донецької обласної ради №5/11-322 від 14.09.2007р., передавальний акт цілісного майнового комплексу КП „Донецькоблводоканал” до КП „Компанія „Вода Донбасу” від 01.01.2008р., лист Головного управління статистики у Донецькій області №14/4-233/58 від 21.01.2008р.) суд замінив Комунальне підприємство „Донецькоблводоканал” його правонаступником - Комунальним підприємством „Компанія „Вода Донбасу”.

У відзиві №14-03/119 від 21.01.2008р. відповідач не погодився із позовними вимогами, наполягаючи на відсутності між сторонами договірних зобов’язань і відповідно - відсутності підстав для стягнення суми збитків за їх порушення.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив:

Між Шахтарським комунальним підприємством „Транспортне підприємство „Партнер” (далі – орендодавець) та Шахтарським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства Державного обласного комунального підприємства „Донецькоблводоканал” (далі – орендар) був підписаний договір оренди автомобілю від 01.07.2004р., згідно із якою орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування автобус ПАЗ 32050К 1998р. випуску держ. номер 21569 ЕВ.

Пунктом 7.1 договору оренди від 01.07.2004р. було визначено, що строк дії цього договору становить з 01.07.2004р. по 01.05.2005р.

В листі від 29.06.2004р. орендар просить продовжити термін дії договору оренди на два роки - до 01.07.2006р.

У листі - відповіді №133 від 24.06.2005р. на цю пропозицію орендодавець погоджується продовжити термін дії договору до 01.07.2006р.

В подальшому, листом №1425/02 від 20.06.2006р. орендар просив продовжити дію договору оренди автобусу ПАЗ 32050 1998р. випуску держ. номер 21569 ЕВ до 31.12.2007р.

Листом №149 від 15.09.2006р. орендодавець повідомив орендаря про закінчення строку дії договору оренди автомобілю 20.09.2006р. та вимагав повернути автомобіль за актом приймання-передачі в строк до 21.09.2006р.

Про згоду орендаря із позицією орендодавця щодо припинення дії договору оренди саме 20.09.2006р. свідчить проект нового договору оренди від 20.09.2006р., направлений орендодавцеві листом №1988/03 від 18.09.2006р. Проте підписати вказаний договір орендодавець відмовився та листами №173 від 11.10.2006р., №188 від 03.11.2006р. вимагав повернення автобусу ПАЗ 32050К держ. номер 21569 ЕВ.

Судом встановлено, що автобус ПАЗ 3205 був переданий відповідачем позивачеві тільки 31.10.2007р., про що складений акт приймання-передачі автомобілю.

В подальшому, на адресу відповідача був направлений проект договору оренди автомобілю ПАЗ 32050К держ. номер 21569 ЕВ від 01.01.2007р. Відповідач направив на адресу позивача лист №256/02 від 27.02.2007р. щодо незгоди із розрахунком орендної плати, у відповіді на який листом №83 від 28.03.2007р. позивач роз’яснив механізм нарахування орендної плати.

Відповідач, в свою чергу, направив до позивача договір оренди від 01.01.2007р. підписаний із протоколом розбіжностей, в якому запропонував змінити зміст пункту 5.2 договору.

Листом №108 від 26.04.2007р. позивач направив відповідачу новий проект договору оренди автобусу ПАЗ 32050К держ. номер 21569 ЕВ.

Вказаний проект договору відповідачем повернений листом №532/03 від 03.05.2007р., в якому було вказано про укладення в квітні 2007р. договору оренди від 01.01.2007р. з урахуванням протоколу розбіжностей.

Під час подальшого листування між сторонами відповідач наполягав на тому, що згідно положень частини 7 статті 181 Господарського кодексу України договір оренди від 01.01.2007р. є укладеним з урахуванням змісту протоколу розбіжностей. Свою позицію відповідач обґрунтовував тим, що позивач не здійснив заходів, передбачених цією статтею – не передав до суду вказані розбіжності для їх врегулювання.

Але в даному випадку, положення частини 7 статті 181 Господарського кодексу України не застосовуються, оскільки - умови договору не засновані на державному замовленні; укладення цього договору не є обов'язковим для сторін на підставі закону; позивач в установленому порядку не визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг).

Під час судового провадження у справі відповідач наполягав на тому, що договірні відносини між сторонами щодо оренди автомобілю ПАЗ 32050К держ. номер 21569 ЕВ відсутні, тому не має підстав для стягнення збитків.

Відповідно до положень статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Відповідно до положень статті 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

За умовами частини 3 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

При цьому, згідно із положеннями статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до положень частини 4 статті 181 Господарського кодексу України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що між сторонами були відсутні договірні відносини з оренди автобусу ПАЗ 32050К держ. номер 21569 ЕВ протягом лютого 2007р.-жовтня 2007р.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов’язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові збитків є зобов’язання, які виникають з договорів та інших правочинів.

За умовами статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Оскільки між сторонами відсутні договірні зобов’язання, відповідно – відсутні правові підстави для стягнення суми збитків за їх порушення.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не довів обставин, на які посилався в якості обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства „Транспортне підприємство „Партнер” м. Шахтарськ до Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк про стягнення збитків в розмірі 3243грн.30коп.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, передбаченому ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, нормами Господарського кодексу України, статтями 1, 2, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 21, 22, 25, 33, 34, 35, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства „Транспортне підприємство „Партнер” м. Шахтарськ до Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк про стягнення збитків в розмірі 3243грн.30коп. – відмовити.

В судовому засіданні від 30.01.2008р. проголошено за згодою сторін вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його підписання до Донецького апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення підписано 04.02.2008р.

Суддя Новікова Р.Г.