ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.08 р.                     Справа № 36/326пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко, при секретарі судового засідання Крючковой К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „АИЗ” м.Київ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „АІЗ-Енергія” м.Слов”янськ

про зобов’язання укласти договори купівлі-продажу

за участю:

представників сторін:

від позивача: Гелхвідзе Д.Р. по дов.;

від відповідача: Гуральник В.В. по дов.;

З 17.01.08р. по 24.01.08р. у судовому

засіданні згідно ст. 77 Господарського

процесуального кодексу України

оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „АИЗ” м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства „АІЗ-Енергія” м.Слов”янськ, про зобов’язання укласти договори купівлі-продажу на наступні об’єкти нерухомості: будівлі центральної заводської лабораторії, нежитлове приміщення цеху товарів народного споживання, недобудована житлова будівля з квартир №73 по №143 включно по вул. Карла Маркса, 22 у м.Слов”янську, склад сипучих матеріалів та експериментальних ізоляторів; цех по виробництву експериментальних ізоляторів, побутові будівлі будівельної ділянки та учбового корпусу і засвідчити їх нотаріально за правилами, встановленими ст. 657 Цивільного кодексу України.

Під час розгляду спору позивач надав суду письмову заяву №02 від 08.01.08р., якою згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України уточнив позовні вимоги та просить суд зобов’язати відповідача укласти договори купівлі-продажу на наступні об’єкти нерухомості: будівлі центральної заводської лабораторії та нежитлове приміщення „Цеху товарів народного споживання”, а також визнати право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю „АИЗ” на наступні об’єкти нерухомості які мають 80% та 70% готовності: недобудовану житлову будівлю по вул. Карла Маркса, 22 у м.Слов”янську з квартир №73 по №143, склад сипучих матеріалів та експериментальних ізоляторів, цех по виробництву експериментальних ізоляторів, побутові будівлі земельної ділянки та учбовий корпус.

Крім того, письмовою заявою №06 від 16.01.08р. позивач по-друге уточнив позовні вимоги згідно ст.22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд визнати договори купівлі-продажу від 16.12.04р. та від 29.12.04р., а також акт приймання-передачі від 29.12.04р. дійсними, визнати за позивачем право власності на об’єкти незавершеного будівництва, а саме: склад сипучих матеріалів та експериментальних ізоляторів; цех по виробництву експериментальних ізоляторів; побутові будівлі будівельної ділянки та учбовий корпус, що знаходяться в м.Слов”янську по вул. Добровольського, б.32 та недобудовану житлову будівлю по вул. Карла Маркса, б.22 у м.Слов”янську з квартир 73 по 143 включно, зобов’язати Комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації” м.Слов”янськ здійснити державну реєстрацію договорів купівлі-продажу від 16.12.04р. та від 29.12.04р. а також акту приймання-передачі від 29.12.04р. та видати витяг про право власності на зазначені об’єкти.

Відповідач позовні вимоги з урахуванням уточнення визнає у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

16 грудня 2004 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „АИЗ”, та відповідач, Відкрите акціонерне товариство „АІЗ-Енергія”, уклали договір купівлі-продажу майна.

Пунктом 1.1 даного договору визначено, що відповідач відповідно до протоколу акційних торгів від 10.12.04р. передає, а позивач зобов’язується прийняти і оплатити на умовах і в порядку, передбаченому цим договором майно, що включає будівлі адміністративного, виробничого, складського, торгівельного та невиробничого призначення, дорожньо-транспортні засоби, обладнання, товарно-матеріальні цінності, відповідно до ст. 20 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання банкрутом”. Майно, що передається, включає в себе як рухоме так і нерухоме майно. Перелік нерухомого майна відображено у додатку №1, а перелік нерухомого майна у додатку №2.

Згідно п.1.2 договору майно належить на праві власності відповідачу та знаходиться за адресою Донецька область, м.Слов”янськ, вул. Добровольського, 32, вул. Толстого,4 та вул. К.Маркса, 32.

Вартість майна складає 5 300 000грн. в т.ч. ПДВ- 883 333грн. 33коп. Серед них 10% вартості цього майна за умовами акційних торгів 08.12.07р. надійшло на рахунок відповідача як гарантійний внесок у розмірі 530 000грн. (п.1.3 договору).

Відповідно до п.3.2 договору передача майна відповідачу здійснюється за актом прийому-передачі, оформленого в письмовій формі і підписаного уповноваженими представниками сторін. При цьому на кожен об”єкт нерухомості, що входять до складу майна, укладається у письмовій формі договір купівлі-продажу, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

На виконання п.3.2 договору від 16.12.04р. сторони уклали договір купівлі-продажу від 29.12.04р., пунктом 1 якого визначили, що на підставі протоколу акційних торгів від 10.12.04р. та договору купівлі-продажу майна від 16.12.04р. відповідач передає, а позивач приймає у власність наступні об’єкти незавершеного будівництва: склад сипучих матеріалів та експериментальних ізоляторів; цех по виробництву експериментальних ізоляторів; побутові будівлі будівельної ділянки та учбовий корпус, що знаходяться в м.Слов”янську по вул. Добровольського, б.32 та недобудовану житлову будівлю по вул. Карла Маркса, б.22 у м.Слов”янську з квартир 73 по 143 включно.

Загальна вартість зазначених об’єктів незавершеного будівництва складає 122 000грн.

Відповідно до акту приймання-передачі об’єктів нерухомості до договору купівлі-продажу від 29.12.04р., підписаного представниками сторін без зауважень та заперечень і скріпленого печатками обох підприємств, відповідач передав позивачу об’єкти нерухомості, зокрема об’єкти незавершеного будівництва: склад сипучих матеріалів та експериментальних ізоляторів; цех по виробництву експериментальних ізоляторів; побутові будівлі будівельної ділянки та учбовий корпус, що знаходяться в м.Слов”янську по вул. Добровольського, б.32 та недобудовану житлову будівлю по вул. Карла Маркса, б.22 у м.Слов”янську з квартир 73 по 143 включно.

Означене нерухоме майно розташоване на земельних ділянках, наданих відповідачу у постійне користування відповідно до державних актів від 01.03.95р. №128 та від 14.11.94р. №90.

Крім того, п.1 вищевказаного акту зазначено, що позивач виконав своє зобов’язання щодо сплати вартості майна в розмірі 5 300 000грн. Розрахунки здійснювались у наступних етапах: 06.12.04р. згідно платіжного доручення №101 було перераховано 530 000грн. як гарантійний внесок для участі у відкритих торгах з продажу майна підприємства ВАТ „АІЗ-Енергія” та зараховано на рахунок останнього 08.12.04р. платіжними дорученнями №1 та 2 від 27.12.04р. відповідно 4 349 936грн. 13коп. та 420 063грн. 87коп., що було зараховано на розрахунковий рахунок відповідача 28.12.04р. (ксерокопії платіжних доручень знаходяться в матеріалах справи).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про те, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання умов договорів купівлі-продажу від 16.12.04р. та 29.12.04р.

Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З метою вчинення нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу майна від 16.12.04р. та від 29.12.04р. позивач звернувся до Приватного нотаріуса Панченко А.В.

Листом №125/1 – 06 від 24.03.07р. приватний нотаріус Панченко А.В. відмовив у нотаріальному посвідченні договорів купівлі-продажу майна, оскільки термін повноважень ліквідатора Пєхтєрєва Д.В. та термін ліквідаційної процедури ВАТ „АІЗ-Енергія” визначений до 10.01.06р. вже закінчився.

Однак відповідно до ухвал господарського суду Донецької області від 02.08.07р. та від 18.10.07р. по справі №32/195б строк ліквідаційної процедури ВАТ „АІЗ-Енергія” та повноваження ліквідатора керуючого Пєхтєрєва Д.В. продовжено до 30.09.07р. та 31.12.07р. відповідно.

Згідно листа господарського суду Донецької області від 16.01.07р. №32/195б, відповідно до ст. 32 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” повноваження ліквідатора Пєхтєрєва Д.В. не припинені.

Як вбачається з заяви відповідача від 17.01.08р., він відмовляється від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу.

Частина 2 статті 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

За таких обставин, з огляду на те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договорів та відбулося їх повне виконання, а також враховуючи відмову нотаріуса та відповідача від нотаріального посвідчення договорів, господарський суд вважає вимоги позивача в частині визнання дійсними договорів купівлі-продажу від 16.12.04р. та від 29.12.04р. обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, господарський суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині визнання дійсним акту приймання-передачі об’єктів нерухомості від 29.12.04р., оскільки означений акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками обох підприємств і є дійсним за своєю юридичною природою. До того ж, діючим законодавством не передбачено визнання судами дійсними актів приймання-передачі.

Згідно ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Крім того, частина 2 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.6.2 договору від 29.12.04р. право власності на об’єкти незавершеного будівництва: склад сипучих матеріалів та експериментальних ізоляторів; цех по виробництву експериментальних ізоляторів; побутові будівлі будівельної ділянки та учбовий корпус, що знаходяться в м.Слов”янську по вул. Добровольського, б.32 та недобудовану житлову будівлю по вул. Карла Маркса, б.22 у м.Слов”янську з квартир 73 по 143 включно, переходить до позивача з дати передачі цих об’єктів по акту приймання-передачі майнових активів до договору купівлі-продажу майна від 16.12.2004р.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідно до акту приймання-передачі від 29.12.04р. відповідач передав позивачу вищевказані об’єкти нерухомості, які позивачем були сплачені в повному обсязі. у зв’язку з чим суд вважає, що право власності на спірне майно у позивача виникло з моменту передачі майна.

Однак, Комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації” м.Слов”янськ у реєстрації права власності на придбане по договорам купівлі-продажу від 16.12.04р. та від 29.12.04р. майно позивачу було відмовлено, про що свідчить лист №16 від 16.01.08р.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За змістом ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або невизнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи те, що право власності на об’єкти незавершеного будівництва не визнавалось судом незаконним, а також те, що КП „Бюро технічної інвентаризації” м.Слов”янськ відмовило позивачу у реєстрації права власності на спірні об’єкти нерухомості, господарський суд вважає вимоги позивача про визнання права власності на об’єкти незавершеного будівництва, а саме: склад сипучих матеріалів та експериментальних ізоляторів; цех по виробництву експериментальних ізоляторів; побутові будівлі будівельної ділянки та учбовий корпус, що знаходяться в м.Слов”янську по вул. Добровольського, б.32 та недобудовану житлову будівлю по вул. Карла Маркса, б.22 у м.Слов”янську з квартир 73 по 143 включно обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, однією з вимог позивача є зобов’язання Комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації” м.Слов”янськ здійснити державну реєстрацію договору купівлі-продажу від 29.12.04р. укладеного між ТОВ „АИЗ” та ВАТ „АІЗ-Енергія” та акт прийому передачі майнових активів від 29.12.04р. щодо передачі у власність об’єктів незавершеного будівництва, а саме: склад сипучих матеріалів та експериментальних ізоляторів; цех по виробництву експериментальних ізоляторів; побутові будівлі будівельної ділянки та учбовий корпус, що знаходяться в м.Слов”янську по вул. Добровольського, б.32 та недобудовану житлову будівлю по вул. Карла Маркса, б.22 у м.Слов”янську з квартир 73 по 143 включно та видати витяг про право власності на зазначені об’єкти, у задоволенні яких суд позивачу відмовляє, оскільки вони звернені до особи, яка не є відповідачем у справі №36/236пд.

На підставі вищевикладеного, згідно ст. ст. 16, 220, 328, 334, 392, Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю „АИЗ” м.Київ до Відкритого акціонерного товариства „АІЗ-Енергія” м.Слов”янськ з урахуванням уточнення.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу майна від 16 грудня 2004 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „АИЗ” м.Київ та Відкритим акціонерним товариством „АІЗ-Енергія” м.Слов”янськ.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу майна від 29 грудня 2004 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „АИЗ” м.Київ та Відкритим акціонерним товариством „АІЗ-Енергія” м.Слов”янськ.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю „АИЗ” м.Київ право власності на об’єкти незавершеного будівництва, а саме: склад сипучих матеріалів та експериментальних ізоляторів; цех по виробництву експериментальних ізоляторів; побутові будівлі будівельної ділянки та учбовий корпус, що знаходяться в м.Слов”янську по вул. Добровольського, б.32 та недобудовану житлову будівлю по вул. Карла Маркса, б.22 у м.Слов”янську з квартир 73 по 143 включно.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Будко Н.В.