ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Полтаваголовпостач»

до

Акціонерного банку «Експрес-банк»

третя особа –

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Кристал»

про

стягнення 250 138,00 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

не з’явився;

від відповідача –

Зелінська Н.І. (довіреність № юр-401 від 07.11.2007);

від третьої особи –

не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство «Полтаваголовпостач»(далі –Товариство) звернулося до господарського суду з позовом до Акціонерного банку «Експрес-банк»(далі –Банк) про стягнення 250 138 грн. помилково перерахованих грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

- Товариство 01.02.2008 помилково перерахувало на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал»(далі –Компанія), відкритий у Донецькій філії Банку, вище вказану суму коштів, про що листом повідомив банк позивача відповідача;

- 05.02.2008 Компанія направило Банку платіжне доручення № 4940 на повернення помилково перерахованої суми позивачу та супровідний лист з проханням повернути грошові кошти їх власнику;

- зазначене платіжне доручення було прийнято Банком до виконання о 8 год. 30 хв. 05.02.2008, проте дане доручення Компанії на повернення коштів їх власнику відповідач не виконав, чим порушив вимоги підпункту 22.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»та статті 1068 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України);

- право на витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, передбачено статтею 387 ЦК України.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення мотивував тим, що спірна сума коштів була зарахована Банком у відповідності до вимог чинного законодавства України на рахунок Компанії, а отже переказані позивачем Компанії кошти перейшли у власність останньої. Тому, на думку відповідача, ним не порушено прав та інтересів позивача.

Ухвалою від 17.03.2008 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Компанію.

Компанія позов підтримала у повному обсязі, підтвердивши викладені позивачем обставини.

Позивач на пропозицію суду відмовився від заміни неналежного відповідача –Банку, на Компанію.

У судовому засіданні 17.03.2008 оголошувалась перерва до 24.03.2008.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

01.02.2008 на поточний рахунок Компанії, відкритий у Донецькій філії Банку, були зараховані 250 138 грн. відповідно до платіжного доручення Товариства від 01.02.2008 № 46.

Із реквізитів вказаного платіжного доручення вбачається, що: платником зазначено –Товариство, банк платника –АБ «Полтава-Банк», м. Полтава, код банку 331489, отримувач –Компанія, банк отримувача –Донецька філія Банку, код банку 335838, призначення платежу: за склопляшку згідно рахунку № 13 від 01.02.2008, в т.ч. ПДВ 20% –41 689,67 грн.

05.02.2008 Компанія направило Банку платіжне доручення № 4940 на повернення помилково перерахованої суми позивачу та супровідний лист з проханням повернути грошові кошти їх власнику. Дане платіжне доручення із супровідним листом було прийнято Банком до виконання о 8 год. 30 хв. цього ж дня, про що свідчить відбиток штампу Банку. Проте Банк вказане платіжне доручення не виконав та не повернув Товариству помилково зараховані на рахунок Компанії кошти.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»ініціатором переказу може бути платник, а також отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа (документа на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача) (пункт 1.35 статті 1, підпункт 1 пункту 21.1 статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання (пункт 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Як вбачається з платіжного доручення від 01.02.2008 № 46, на ньому не була зазначена дата валютування, а тому Банк правомірно зарахував суму переказу в зазначений день на рахунок Компанії, відкритий у його філії.

Пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»передбачено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Таким чином, спірна сума коштів з 01.02.2008 перейшла у власність Компанії.

Позивач відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»мав право відкликати переказ лише до моменту списання коштів з його рахунку.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено яким чином були порушені діями Банку права та інтереси Товариства.

Відтак, позовні вимоги заявлені Товариством до Банку суд не може визнати законними та обґрунтованими.

Посилання Товариства та Компанії на те, що 05.02.2008 Компанія направила Банку платіжне доручення № 4940 на повернення помилково перерахованої суми, яке не було виконано відповідачем, суд не бере до уваги у зв’язку із тим, що вказані відносини щодо факту виконання платіжного доручення регулюються безпосередньо між Компанією (клієнтом) та Банком. Тому, у випадку невиконання Банком у встановленому законом порядку доручення клієнта щодо перерахування коштів, Компанія, як клієнт Банку, має право звернутися до суду з відповідним позовом до останнього.

Згідно з частиною 3 статті 24 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Проте на пропозицію суду позивач відмовився на заміну неналежного відповідача –Банка, на належного –Компанію.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денногс строку з дня його підписання.

Суддя

Сташків Р.Б.

Повний текст рішення підписано 09.04.2008