ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.09.2008

Справа №2-19/5873-2008А

За позовом – Суб’єкта підприємницької діяльності – Власенко Юрія Павловича (російською мовою Влесенко Юрия Павловича), смт.Нижньогірський АР Крим

До відповідача 1 – Нижньогірської районної ради, смт.Нижньогірський АР Крим

До відповідача 2 – ДПІ у Нижньогірському районі, смт.Нижньогірський АР Крим

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору – Представництво Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в АР Крим, м.Сімферополь АР Крим

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору – Державний реєстратор, смт.Нижньогірський АР Крим

Про визнання недійсним рішення та спонукання до виконання певних дій

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Папазов П.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – не з’явився

Від відповідача 1 – Белих М.М., начальник відділу правового забезпечення, довіреність від 15.01.2008 р.

Від відповідача 2 - Грязнова Г.М., інспектор, довіреність № 20/8/10-0 від 08.01.2008 р.

Від третій особи 1– Осипенко Д.М., представник, довіреність № 01.01-07/136 від 05.03.2008 р.

Від третій особи 2 – не з’явився

В засіданні приймав участь прокурор – Куінджи М.В., посвідчення.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом про визнання недійсним рішення 19-ої сесії 5 скликання Нижньогірської районної ради № 3 «Про ставки єдиного податку деяких видів підприємницької діяльності фізичних осіб» від 06.12.2007 року, просив визнати рішення недійсним з моменту прийняття, також просив спонукати Державну податкову інспекцію у Ніжньогірському районі видати позивачу свідоцтво на право здійснення спрощеної системи оподаткування на 2008 рік від 04.12.2007 року та здійснити позивачу перерахунок нарахувань з 01.01.2008 року із розрахунку 90,0 грн. на місяць. Позовні вимоги мотивовані тим, що дії відповідача не відповідають діючому законодавству.

У процесі розгляду справи позивач відмовився від адміністративного позову та просив закрити провадження по справі.

Представництво державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Автономній Республіці Крим клопотання позивача не підтримало, просило здійснити подальший розгляд справи, оскільки рішення ради стосується необмеженого кола осіб. Решта сторін просили провадження по справі припинити.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 18.08.2008 року суд відмовив позивачу у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі.

Відповідач – Ніжньогірська районна рада надала відзив на позовну заяву, вказала, що регуляторний акт був опрацьований у депутатських комісіях, позивач до районної ради не звертався, у даний час іде розробка проекту рішення ради з урахуванням Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарювання».

Відповідач – Державна податкова інспекція у Ніжньогірському районі надала заперечення на позов, позовні вимоги не визнала, вказала, що податкова інспекція при здійсненні нарахування податків керувалася рішенням 19-ої сесії 5 скликання Нижньогірської районної ради № 3 «Про ставки єдиного податку деяких видів підприємницької діяльності фізичних осіб» від 06.12.2007 року.

Представники сторін відмовились від послуг перекладача.

Справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) перед початком слухання справи представникам сторін була вручена пам’ятка про права та обов’язки.

Розглянув матеріали справи, суд –

В С Т А Н О В И В :

Власенко Юрій Павлович (ІНН , 97100, АР Крим, Нижньогірський район, смт.Нижньогірський, вул.Шевченко, 19) зареєстрований у якості суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Нижньогірською районною державною адміністрацією АР Крим 25.05.2004 року, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію (а.с.6).

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати рішення 19-ой сесії Нижньогірської районної ради «Про ставки єдиного податку деяких видів підприємницької діяльності фізичних осіб» № 3 від 06.12.2007 р. недійсним, також зобов’язати ДПІ в Нижньогірському районі видати Власенко Ю.П. свідоцтво на право застосування спрощеної системи оподаткування на 2008 р. з 01.01.2008 р. відповідно видам діяльності, зазначеним в заяві на право застосування спрощеної системи оподаткування на 2008 р. від 04.12.2007 р.; зобов’язати ДПІ в Нижньогірському районі провести Власенко Ю.П. перерахунок нарахованій в особистому рахунку «єдиний податок з фізичних осіб» з 01.01.2008 р. із розрахунку – 90,0 грн. на місяць.

06.12.2007 р. 19-ою сесією 5-го скликання Нижньогірської районної ради прийнято рішення № 3 «Про ставки єдиного податку деяких видів підприємницької діяльності фізичних осіб».

При вирішенні спору слід, по-перше, виходити з того, що акт державного чи іншого органу – це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язків характер для суб’єктів цих відносин. Залежно від компетенції органу, який прийняв рішення, акти поділяються на нормативні і таки, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні. Нормативний акт – це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що стосується актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов’язки тільки у того суб’єкта (чи визначеного ними певного кола суб’єктів), якому вони адресовані.

Отже, рішення Нижньогірської районної ради № 3 від 06.12.2007 р., яке в певній частині оспорюється позивачем, є актом нормативного характеру, який застосовується неодноразово та стосується невизначеного кола суб’єктів.

При прийнятті актів як нормативного, так і ненормативного (індивідуального характеру) державний чи інший орган повинен бути на це уповноважений.

Ця норма, в першу чергу, закріплена Конституцією України, у статті 19 якої зазначено, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Статтями 140, 143 Конституції України закріплено, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальною громадою в порядку встановленому Законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності – право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно п.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування» від імені та в інтересах територіальних громад права суб’єктів комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання віднесені Конституцією України, цим та іншими Законами до їх відання.

Підставами для визнання незаконними актів в судовому порядку є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначений законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації – позивача у справі.

Суд вважає, що при прийнятті рішення № 3 від 06.12.2007 р. відповідачем – Нижньогірською районною радою були порушені ст.8, 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (від 11.09.2003 р.), який набрав чинності з 15 січня 2004 р.

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», регуляторний акт – це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб’єктами господарювання.

Таким чином, оспорюване рішення є регуляторним актом, прийнятим регуляторним органом (відповідно до ст.1 вищезазначеного Закону орган місцевого самоврядування є таким органом) регулювання господарських відносин.

Відповідно до ст.5 зазначеного Закону здійснення державної регуляторної політики забезпечується, зокрема, встановленням єдиного підходу до підготовки аналізу регуляторного впливу та здійснення відстежень результативності регуляторних актів, підготовку аналізу регуляторного впливу, планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, відстеження результативності регуляторних актів, їх перегляд, систематизацію та інші заходи.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» до опублікування проекту регуляторного акту його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Вказана стаття також містить обов’язкову інформацію, яку повинен містити аналіз регуляторного впливу.

Аналіз регуляторного впливу – це документ який містить обґрунтування необхідності державного регулювання шляхом прийняття регуляторного акту, аналіз впливу, яке буде мати регуляторний акт на забезпечення прав та інтересів суб’єктів господарювання, громадян і держави, а також обґрунтування відповідності проекту регуляторного акту принципам державної регуляторної політики.

Відповідно до ст.9 зазначеного Закону передбачено, що кожен проект регуляторного акту оприлюднюється з метою одержання пропозицій і зауважень від фізичних та юридичних осіб, їх об’єднань, в порядку та у спосіб передбачений ст.9, 13 Закону.

Таким чином законодавець гарантував суб’єктам господарювання їх право на участь у підготовці та прийнятті регуляторного акту.

Стаття 36 Закону передбачає особливості прийняття регуляторних актів органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами.

Так, ч.1. цієї статті встановлено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу, проект регуляторного акту не був оприлюднений.

В порушення вказаних вимог Закону відповідачем – Нижньогірською районною радою було прийнято рішення № 3 від 06.12.2007 р., що оспорюється позивачем, без наявності аналізу регуляторного впливу та опублікування проекту акту.

Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено, що у разі виявлення будь-якої з обставин, передбачених в ч.1 цієї статті, орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів до припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акту, прийнятого з порушенням.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення відповідача – Ніжньогірської районної ради 19-ої сесії 5 скликання № 3 від 06.12.2007 року «Про ставки єдиного податку деяких видів підприємницької діяльності фізичних осіб» прийнято без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття цього рішення, та з порушенням права позивача та третіх осіб на участь у процесі підготовки вказаного рішення до прийняття шляхом внесення своїх зауважень до його проекту, а тому підлягає визнанню нечинним з підстав, викладених в мотивувальний частині даної постанови.

Що стосується позовних вимог про спонукання Державної податкової інспекції у Ніжньогірському районі видати позивачу свідоцтво на право здійснення спрощеної системи оподаткування на 2008 рік від 04.12.2007 року та здійснити позивачу перерахунок нарахувань з 01.01.2008 року із розрахунку 90,0 грн. на місяць суд закриває провадження по справі у цій частині у зв’язку з відмовою позивача від позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.17, 18, 70, 76, 86, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити частково.

·          Визнати рішення 19-ої сесії 5 скликання Ніжньогірської районної ради від 06.12.2007 року № 3 «Про ставки єдиного податку деяких видів підприємницької діяльності фізичних осіб» недійсним з моменту його прийняття.

·          Прийняти відмову позивача від позовних вимог у частині спонукання ДПІ в Нижньогірському районі видати позивачу свідоцтво на право здійснення спрощеної системи оподаткування на 2008 р. з 01.01.2008 р. та у частині спонукання ДПІ в Нижньогірському районі провести позивачу перерахунок нарахувань на особистому рахунку «єдиний податок з фізичних осіб».

·          У цій частині провадження по справі закрити.

·          Повернути суб’єкту підприємницької діяльності – Власенко Юрию Павловичу (97100, АР Крим, смт.Нижньогірський, вул.Шевченко, 19, відомостей про р/р не має) з державного бюджету України 0002, МФО 824026, ОКПО 34740405, код платежу 22090200 у банку отримуача ДУДКУ в АРК м.Сімферополь) 1,70 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова проголошена у судовому засіданні 18.09.2008 року у 15 год. 33 хв.

У судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.