ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 4/131-3120
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комфортбуд-3" вул. В.Стуса, 1, м. Тернопіль

до відповідача Приватного вищого навчального закладу "Інститут економіки і підприємництва" просп. Злуки, 3а, м. Тернопіль

про стягнення 48 256 грн. 14 коп. боргу.

За участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: ректор - Білоус О.С. (посвідчення №02 від 03.12.2005р.)

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представнику відповідача процесуальні права та обов’язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України, роз’яснено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комфортбуд-3", м. Тернопіль звернулося у господарський суд з позовною заявою до Приватного вищого навчального закладу "Інститут економіки і підприємництва", м. Тернопіль про стягнення 48 256 грн. 14 коп. боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що в зв‘язку з невиконанням в повному обсязі відповідачем взятих на себе договірних зобов‘язань в останнього виникла заборгованість, яку просить стягнути з відповідача в судовому порядку з врахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені.

Відповідач обґрунтованого та документально підтвердженого відзиву на позов не подав, згідно пояснень повноважного представника в судовому засіданні, заборгованість перед позивачем погашено ще до подання позову.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання.

Спір розглянуто у відповідності до ст. 75 ГПК України по наявних у справі матеріалах.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

23 жовтня 2006 року між ТОВ БК "Комфортбуд-3" (Підрядник) та ПВНЗ "Інститут економіки та підприємництва" (Замовник) укладено договір підряду №23/10/06.

Згідно умов даного Договору (п.1.1.) Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується власними силами та із своїх матеріалів виконати відповідно до умов цього Договору роботи по влаштуванню даху надбудови над власною будівлею Інституту економіки і підприємництва, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити ці роботи.

Позивач (Підрядник) свої зобов'язання по Договору виконав, а саме виконав підрядні роботи, що підтверджується Актом приймання виконаних підрядних робіт №16/01/07 за січень 2007 року підписаним обома сторонами.

Згідно даного Акту підрядником (позивач по справі) роботи виконані на загальну суму 44654,40 грн.

Відповідач (Замовник) свої зобов'язання виконав частково, допустивши заборгованість в сумі 20 386,80 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, в силу зобов’язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов’язання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору підряду, згідно якого та в силу ст. 837 Цивільного кодексу України одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В п.2.7. Договору сторони домовилися, що остаточний розрахунок по даному Договору Замовник зобов'язаний провести з Підрядником протягом 5 календарних днів з моменту підписання Акту виконаних робіт.

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 17.09.2008р. розмір втрат від інфляції за прострочення виконання зобов’язання за період з 05.02.2007р. по 17.09.2008р. разом із сумою боргу становить 35 555 грн. 58 коп., три проценти річних від простроченої суми за період з 05.02.2007р. по 17.09.2008р. становить 2106 грн. 30 коп.

У відповідності до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У договорі (п.8.2.) сторони передбачили, що в разі недотримання Замовником п.п.2.5.,2.6.,2.7. цього Договору, він сплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої у цей період, від простроченої суми за кожен день прострочення.

Згідно поданого розрахунку пені, за прострочення платежу за період з 05.02.2007р. по 05.02.2008р. позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 10 594 грн. 26 коп.

Однак, 28.10.2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "КОМФОРТБУД-3" (позивач у справі) подало заяву про відмову від позову, що є предметом розгляду у справі № 4/131-3120.

Господарський суд, проаналізувавши відмову позивача від позову на предмет її відповідності законодавству, прийшов до висновку, що вона не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує інтереси інших осіб, наслідки її відомі позивачу, а тому суд приймає відмову як таку, що подана у відповідності до ст. ст. 22, 78 Господарського процесуального кодексу України та припиняє провадження у справі у відповідності до п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу згідно ст.49 ГПК України, п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України №7-93 від 21.01.1993р. «Про державне мито»(із змінами та доповненнями) та пункту 9 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994р. №02-5/612 «Про деякі питання практики застосування статей 80 та 81 Господарського процесуального кодексу України»(із змінами та доповненнями) повертаються позивачеві тільки у разі припинення провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ст. 80 ГПК України, тобто у випадку, коли спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. В усіх інших випадках застосування ст. 80 ГПК України судові витрати, в тому числі державне мито, поверненню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 43, 49, 78, 80 п.4, 86 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Суддя