ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

справа
№  23/52

25.02.08

За
позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю
“Статус”

до
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,
на стороні відповідача-1

1) ОСОБА_1;      2) ОСОБА_2             Товариство з обмеженою
відповідальністю “Аврора плюс”

про
та за позовом третьої особи-2, яка  заявляє самостійні вимоги на предмет
спору до   про      визнання недійсним договору             ОСОБА_3   1) ОСОБА_1;      2) ОСОБА_2     визнання недійсним договору та визнання
права власності

Суддя
Демидова А.М.

Представники: від позивача від
відповідача-1  відповідач-2 від третьої
особи-1 від третьої особи-2

ОСОБА_4. -представник (11.02.2008 р.,
18.02.2008 р., 25.02.2008 р.) не з'явився ОСОБА_2. (11.02.2008 р., 18.02.2008
р.; (25.02.2008 р. -не з'явився)) не з'явився ОСОБА_4. - представник  (11.02.2008 р., 18.02.2008 р., 25.02.2008
р.)

25.02.2008
р. у судовому засіданні за згодою представника позивача та третьої особи-2,
присутнього у судовому засіданні, представники відповідача-1, відповідача-2 та
третьої особи-1 не з'явилися, що зафіксовано у протоколі судового засідання від
25.02.2008 р., оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю „Статус” звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
та ОСОБА_2про визнання недійсним договору купівлі-продажу (поступки) частки у
Статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” від
10.06.2004 р., укладеного між відповідачами.

Ухвалою
Господарського суду м. Києва від 30.01.2008 р. порушено провадження у справі за
№ 23/52, залучено до участі у справі у якості третьої особи-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 -Товариство з
обмеженою відповідальністю „Аврора плюс”, залучено до участі у справі у якості
третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача-1 -ОСОБА_3, призначено розгляд
справи на 11.02.2008 р. та викликано у судове засідання представників
сторін та третіх осіб.

09.02.2008
р. до Господарського суду м. Києва третьою особою-2 було подано позовну заяву
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, якою третя особа просила суд прийняти позовну заяву та
залучити третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача-1 ОСОБА_3 до участі у справі № 23/52 в якості третьої особи із
самостійними вимогами на предмет спору; визнати недійсним з моменту вчинення
договір купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному фонді Товариства з
обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” від 10 червня 2004 року, укладений між
відповідачами, визнати за ОСОБА_3право власності на частку 99,9 % (відсотків) у
статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” (код
ЄДРПОУ НОМЕР_3).

Ухвалою Господарського
суду м. Києва від 11.02.2008 р. було прийнято позовну заяву третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет спору -ОСОБА_3 про визнання недійсним з
моменту вчинення договору купівлі-продажу (поступки) частки в статутному фонді
Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора плюс" від 10.06.2004
р., укладеного між ОСОБА_1, від імені якої діяв ОСОБА_5 за договором доручення
від 07.06.2004 р., та ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_3права власності на частку
99,9% у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора
плюс", виключено ОСОБА_3 з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1, залучено ОСОБА_3 до участі у
справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

У
судове засідання, призначене на 11.02.2008 р., з'явились представник позивача,
відповідач-2 та представник третьої особи-2. Представники відповідача-1 та
третьої особи-1 у судове засідання не з'явились, хоча учасники судового процесу
були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи ухвалою
Господарського суду м. Києва від 30.01.2008 р., що підтверджується відміткою на
зворотній стороні зазначеної ухвали.

У
судовому засіданні представником позивача на виконання вимог ухвали від
30.01.2008 р. було надано суду докази надіслання копії позовної заяви і доданих
до неї документів третій особі-2, письмове підтвердження відсутності у
провадженні господарських судів України або інших органів, справи із спору між
тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, рішення цих органів із
такого спору; статутні документи та довідку з ЄДРПОУ.

До
Господарського суду м. Києва відповідачем-2 було подано відзив на позовну
заяву, у якому відповідач-2 просив суд у задоволенні позовних вимог позивача
відмовити. Також відповідачем-2 у судовому засіданні було заявлено клопотання
про застосування строку позовної давності до вимог про визнання недійсним
спірного договору з огляду на  дату його
укладення.

Ухвалою
Господарського суду м. Києва від 11.02.2008 р. розгляд справи відкладено на
18.02.2008 р.

У
судове засідання, призначене на 18.02.2008 р., з'явились представник позивача,
відповідач-2 та представник третьої особи-2. Представники відповідача-1 та
третьої особи-1 у судове засідання не з'явились, хоча учасники судового процесу
були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи ухвалою
Господарського суду м. Києва від 11.02.2008 р., що підтверджується відміткою на
зворотній стороні зазначеної ухвали.

Ухвалою
Господарського суду м. Києва від 18.02.2008 р. розгляд справи відкладено на
25.02.2008 р.

У
судове засідання, призначене на 25.02.2008 р., з'явився представник позивача
та  третьої особи-2. Представники
відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи-1 у судове засідання не
з'явились, хоча учасники судового процесу були належним чином повідомлені про дату,
час та місце слухання справи ухвалою Господарського суду м. Києва від
18.02.2008 р., що підтверджується відміткою на зворотній стороні зазначеної
ухвали.

До
початку судового засідання через канцелярію Господарського суду м. Києва від
позивача надійшла заява відмову від позову у справі. Від третьої особи-1
надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника ТОВ „Аврора
плюс”, одночасно цією заявою третьою особою-1 підтримано позовні вимоги ТОВ
„Статус” та ОСОБА_3., а також надано до справи копії статутних документів
третьої особи-1 із свідоцтвом про державну реєстрацію та довідкою з ЄДРПОУ. Від
третьої особи-2 надійшла заява про відновлення строку позовної давності для
пред'явлення позову у справі.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ „Статус” не було
повідомлено про відступлення частки ТОВ „Аврора плюс” відповідачем-1 на користь
відповідача-2, що є порушенням прав позивача як іншого засновника ТОВ „Аврора
плюс”, а сам договір укладений із порушенням ст. 53 Закону України „Про
господарські товариства”; що на момент укладення 10.06.2004 р. від імені
відповідача-1 спірного у даній справі договору купівлі-продажу частки 99,9 %
статутного фонду ТОВ „Аврора плюс” дана частка вже була продана відповідачем-1
за діючим нотаріальним договором купівлі-продажу цієї ж частки від 09.06.2004
р. ОСОБА_3.; що, крім того, належного нотаріального посвідчення та державної
реєстрації спірного договору відповідачами здійснено не було.

Відповідач-1
відзиву на позовну заяву не надав, вимоги ухвал суду від 30.01.2008 р., від
11.02.2008 р. та від 18.02.2008 р. не виконав.

Відповідач-2
проти позовів ТОВ „Статус” та ОСОБА_3. в якості третьої особи із самостійними
вимогами на предмет спору заперечує з огляду на те, що пунктом 9.2 статуту ТОВ
„Аврора плюс” (що діяв на момент укладення спірного договору) встановлено, що
відчуження учасником товариства своєї частки (її) частини третім особам
допускається, згода інших учасників для такого відчуження не потрібна (за умови
відмови інших учасників від переважного права її купівлі); з огляду на
існування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від
11.09.2007 р. у справі № 2-2478/2007р. за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу від 09.06.2004 року недійсним,
визнання договору купівлі-продажу від 10.06.2004 року дійсним та визнання права
власності на частку (99,9 відсотків) в Статутному фонді Товариства з обмеженою
відповідальністю „Аврора плюс”. Даним рішенням визнано недійсним договір
купівлі-продажу частки участі у статутному фонді Товариства з обмеженою
відповідальністю „Аврора плюс” від 09.06.2004 р., укладений між відповідачем-1
та третьою особою із самостійними вимогами на предмет спору, визнано дійсним
спірний у даній справі договір купівлі-продажу частки участі у Статутному фонді
Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” від 10.06.2004 р.,
укладений між ОСОБА_5 (від імені відповідача-1) та відповідачем-2; визнано за
відповідачем-2 право власності на частку (99,9 відсотків) в Статутному фонді
Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора плюс”, код ЄДРПОУ НОМЕР_3,
шляхом внесення відповідних змін до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців. Відповідачем-2 наголошується, що договір від
09.06.2004 р., укладений між відповідачем-1 та третьою особою із самостійними
вимогами на предмет спору, який заявляється як підстава задоволення позовів у
даній справі з огляду на його укладення раніше за спірний у даній справі,
визнано недійсним за рішенням суду, що набрало законної сили, яким встановлено
відсутність згоди чоловіка відповідача-1 на відчуження на користь ОСОБА_3.
спірної частки.

Третя
особа-1 підтримала позови ТОВ „Статус” та ОСОБА_3. та просила суд розглядати
справу за її відсутністю.

Третя
особа-2 просила суд відновити пропущений строк позовної давності для
пред'явлення позову у справі, визнати недійсним спірний договір з підстав того,
що 09 червня 2004 року між відповідачем-1 як продавцем та ним як покупцем було
укладено договір купівлі-продажу (поступки) частки у статутному фонді, що
посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
ОСОБА_6. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 4396, за яким
відповідач-1 передав у власність третьої особи-2 свою частку у Товаристві з
обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” 99,9 %, що третя особа-2 була
повноправним учасником ТОВ з моменту підписання цього договору, тобто з
09.06.2004 року, що передує даті укладення спірного у даній справі договору
(10.06.2004 р.), що з моменту підписання договору від 09.06.2004 р.
відповідач-1 втратив повноваження учасника у ТОВ „Аврора плюс” та не був
власником 99,9% статутного фонду ТОВ „Аврора плюс”, що продаж відповідачем-1
цієї частки за спірним договором наступного дня є продажем частки у статутному
фонді ТОВ „Аврора плюс” не її власником, а саме з порушенням вимог ст. 656 ЦК
України щодо укладення таких договорів, що третя особа-2 не надавала будь-яких
доручень чи в інший спосіб не уповноважувала відповідача-1 продавати від її
імені належну їй частку 99,9 % ТОВ „Аврора плюс”.

Дослідивши
матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно
та повно дослідивши надані ними докази, Господарський суд м. Києва -

ВСТАНОВИВ:

10
червня 2004 року між відповідачем-1, від імені якої діяв ОСОБА_5. на підставі
договору доручення від 07.06.2004 р., та відповідачем-2 було укладено договір
купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному фонді Товариства з обмеженою
відповідальністю „Аврора плюс”.

Відповідно
до предмету договору від 10.06.2004 р. відповідач-1 зобов'язався передати у
власність відповідача-2 частку (99,9 відсотків) в статутному фонді ТОВ „Аврора
плюс”, код ЄДРПОУ НОМЕР_3, а відповідач-2 зобов'язався прийняти та оплатити цю
частку.

Згідно
з умовами пунктів 2.1 та 2.2 договору від 10.06.2004 р. вартість поступки
частки становить 2052199 грн., відповідач-2 за поступку частки зобов'язується
сплатити протягом 3 років відповідачу-1 грошові кошти у сумі 2052199 грн.,
протягом 7 днів з моменту підписання договору відповідач-2 зобов'язується
здійснити перший платіж у сумі 20521,99 грн.

Пунктами
3 та 4 договору від 10.06.2004 р. передбачені відомості про ТОВ „Аврора плюс”
та частку відповідача-1, де зазначено, що свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ
„Аврора плюс”, видане Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією
13.04.2004 р., місцезнаходження -м. Київ, вул. Райдужна, буд. 25; статутний
фонд -2054253 (два мільйони п'ятдесят чотири тисячі двісті п'ятдесят три)
гривні 25 копійок; розмір внеску відповідача-1 -2052199 гривень, що складає
99,9 відсотків статутного фонду ТОВ „Аврора плюс”.

Правами
та обов'язками відповідача-1 спірним договором встановлено (пункт 5), що
відповідач-1 зобов'язаний належним чином повідомити відповідача-2 про характер
діяльності та фінансовий стан ТОВ „Аврора плюс” на момент укладення договору,
зобов'язаний отримати від відповідача-2 грошові кошти у сумі 2052199 гривень за
поступку частки у ТОВ „Аврора плюс”, що з моменту підписання спірного договору
відповідач-1 втрачає всі права та обов'язки по відношенню до товариства, які
були обумовлені його статусом.

В
свою чергу, правами та обов'язками відповідача-2 за спірним договором
передбачено (пункт 6), що відповідач-2 зобов'язаний сплатити відповідачу-1
кошти відповідно до п.2.2 спірного договору, що відповідач-2 вважається
повноправним учасником ТОВ „Аврора плюс” з моменту підписання спірного
договору, що з моменту підписання спірного договору до відповідача-2 переходять
усі права та обов'язки, що належать відповідачу-1 на момент поступки частки, що
відповідач-2 зобов'язаний протягом трьох днів після сплати відповідачу-1 всієї
суми грошових коштів за поступку частки у статутному фонді ТОВ „Аврора плюс”
з'явитись до нотаріуса для нотаріального посвідчення даного договору.

Відповідно
до пункту 7.1 спірний договір набирає чинності з моменту його підписання
сторонами.

Згідно
з пунктом 10.1 спірного договору відповідачі погодили, що цей договір підлягає
нотаріальному посвідченню, державній реєстрації та реєстрації у відповідному органі
місцевої Ради народних депутатів.

На
виконання спірного договору, відповідно до наданих пояснень відповідачем-2,
останній сплатив обумовлені грошові кошти відповідно до умов спірного договору
частинами, проте нотаріального посвідчення та державної реєстрації спірного
договору відповідно до умов цього договору відповідачами проведено не було.

Таким
чином, за спірним договором відповідач-2 придбав частку статутного фонду ТОВ
„Аврора плюс” в розмірі 99,9% у відповідача-1.

Як
встановлено судом, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної
особи серії НОМЕР_1 третя особа-1 була зареєстрована 13.04.2004 р. за номером
НОМЕР_2, код НОМЕР_3.

Згідно
з пунктом 7 статуту ТОВ „Аврора плюс” (в редакції 2004 року на момент
реєстрації третьої особи-1) статутний фонд товариства становить 2054253,25
грн., статутний фонд розподілений на частки, яка залежить від вартості вкладу
учасника, вартість вкладів учасників в статутному фонді розподіляється
наступним чином: Товариство з обмеженою відповідальністю „Статус” вносить майно
вартістю 2054,25 грн., що складає 0,1% статутного фонду, Яцишина Марія Юхимівна
вносить до статутного фонду товариства майнові права, що оцінені у розмірі
2052199, що складає 99,9% статутного фонду.

Таким
чином, на момент утворення ТОВ „Аврора плюс” його засновниками були позивач із
часткою участі 0,1% та відповідач-1 із часткою участі 99,9% статутного фонду.

Відповідно
до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ТОВ „Аврора плюс” станом на 15.01.2008 р. у ЄДРПОУ значиться
наступна інформація про засновників ТОВ „Аврора плюс”: ТОВ „Статус” із розміром
внеску 2054,25 грн. та ОСОБА_3. із розміром внеску 2052199 грн.

Таким
чином, за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців учасником ТОВ „Аврора плюс” станом на 15.01.2008 р. із часткою
участі в розмірі 99,9 % значиться третя особа-2, а не відповідач-2.

На
підтвердження належності частки 99,9 відсотків ТОВ „Аврора плюс” третій
особі-2, останньою було надано договір купівлі-продажу (поступки) частки участі
в статутному фонді від 09.06.2004 р., укладений між відповідачем-1 та третьою
особою-2, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за
номером 4396.

Відповідно
до пункту 1 договору від 09.06.2004 р. відповідач-1 зобов'язався передати у
власність третьої особи-2 свою частку у Товаристві з обмеженою відповідальністю
„Аврора плюс”, а третя особа-2 зобов'язалась прийняти та оплатити цю частку.

Пунктом
3 договору від 09.06.2004 р. передбачено відомості про частку відповідача-1
-розмір внеску: 2 052 199 (два мільйони п'ятдесят дві тисячі сто дев'яносто
дев'ять) гривень, що складає 99,9% від Статутного фонду ТОВ „Аврора плюс”.

Відповідно
до пункту 6 договору від 09.06.2004 р. за поступку частки третя особа-2
сплатила відповідачу-1 грошові кошти у сумі 2 052 199 (два мільйони п'ятдесят
дві тисячі сто дев'яносто дев'ять) гривень до підписання цього договору.

Пунктом
5 договору від 09.06.2004 р. встановлено, що третя особа-2 вважається
повноправним учасником ТОВ з моменту підписання цього договору від 09.06.2004
року.

Пунктом
7 договору від 09.06.2004р. передбачено, що з настанням обставин, зазначених у
пункті 5 цього договору, відповідач-1 втрачає всі права та обов'язки по
відношенню до ТОВ, які були обумовлені його статусом як учасника ТОВ.

Отже,
за встановленими фактами, спірний у даній справі договір та договір, укладений
між відповідачем-1 та третьою особою-2, мають однакові предмети -передача
відповідачем-1 у власність відповідача-2 за спірним договором та третій особі-2
за договором від 09.06.2004 р. своєї частки у товаристві з обмеженою
відповідальністю „Аврора плюс”, що складає 99,9% статутного фонду, проте
спірний договір укладений на один день пізніше (10.06.2004 р.) за договір із
третьою особою-2 (09.06.2004 р.).

При
цьому, за умовами договору від 09.06.2004 р. відповідач-1 втратив всі права та
обов'язки по відношенню до ТОВ, які були обумовлені його статусом як учасника
ТОВ, з моменту підписання цього договору від
09.06.2004 року.

Таким
чином, станом на 10.06.2004 р. відповідач-1 не був власником частки 99,9 %
статутного фонду ТОВ „Аврора плюс”, оскільки право власності на частку 99,9%
ТОВ „Аврора плюс” набула третя особа-2.

Також
доводи третьої особи-2 про вступ до складу учасників ТОВ „Аврора плюс” із
часткою 99,9% статутного фонду підтверджується статутом ТОВ „Аврора плюс” в
редакції від 2006 року.

Відповідно
до пункту 6.2. статуту третьої особи-1 в редакції від 2006 року статутний капітал
товариства поділений на 100 (сто) часток. Частки між учасниками розподіляються
в залежності від їх внесків до статутного капіталу товариства, а саме ТОВ
„Статус” належить 0,1 частки, що відповідає 0,1/100 розміру Статутного
капіталу, загальною вартістю 2054,25 грн., ОСОБА_3 -належить 99,9 часток, що
відповідає 99,9/100 розміру статутного капіталу, загальною вартістю 2052199,00
грн.

Частиною
четвертою статті 57 Господарського кодексу України визначено, що статут
суб'єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і
предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів,
порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх
компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб'єкта господарювання, а
також інші відомості, пов'язані з особливостями організаційної форми суб'єкта
господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші
відомості, що не суперечать законодавству.

Статтею
143 Цивільного кодексу України визначено, що установчим документом товариства з
обмеженою відповідальністю є статут, який крім відомостей, передбачених статтею
88 цього Кодексу, має містити відомості про: розмір статутного капіталу, з
визначенням частки кожного учасника; склад та компетенцію органів управління і
порядок прийняття ними рішень; розмір і порядок формування резервного фонду;
порядок передання (переходу) часток у статутному фонді.

Таким
чином, договором від 09.06.2004 р. та за відомостями статуту ТОВ „Аврора плюс”
підтверджується набуття права власності третьою особою-2 на частку 99,9 %
статутного фонду ТОВ „Аврора плюс” та вступ до складу учасників ТОВ „Аврора
плюс”.

Відповідачем-2
заперечується така підстава визнання недійсним спірного у даній справі
договору, оскільки договір від 09.06.2004 р. визнано недійсним рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.09.2007 р. у
справі № 2/2478-2007 (копію рішення долучено до матеріалів справи).

З
пояснень відповідача-2, в зв'язку з відмовою відповідача-1 з'явитись до нотаріуса
для посвідчення спірного договору останній звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з позовом до відповідача-1, ОСОБА_5., ОСОБА_3.
про визнання договору купівлі-продажу частки участі у статутному фонді ТОВ
„Аврора плюс” від 09.06.2004 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, недійсним;
визнання договору купівлі-продажу частки участі у статутному фонді ТОВ „Аврора
плюс”, укладеного 10.06.2004 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 -дійсним; визнання за
ОСОБА_2 права власності на частку (99,9 відсотків) в статутному фонді ТОВ
„Аврора плюс”.

Як
встановлено судом, 11 вересня 2007 року Києво-Святошинським районним судом
Київської області було прийнято рішення у справі № 2-2478/2007 р., яким
позовні вимоги задоволено, визнано договір купівлі-продажу частки участі у
статутному фонді ТОВ „Аврора плюс” від 09.06.2004 р., укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6. за реєстраційним номером 4396, недійсним; визнано договір купівлі-продажу
частки участі у статутному фонді ТОВ „Аврора плюс”, укладений 10.06.2004р. між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 -дійсним, визнано за ОСОБА_2 право власності на частку (99,9
відсотків) в статутному фонді ТОВ „Аврора плюс”, код ЄДРПОУ НОМЕР_3, шляхом
внесення відповідних змін до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

До
матеріалів справи третьою особою-2 надано докази оскарження рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.09.2007 р. у
справі № 2-2478/2007 р. та прийняття скарги до розгляду -копії ухвали
Апеляційного суду Київської області від 07.02.2008 р. про поновлення строків на
апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 11.09.2007 р. у справі № 2/2478-2007 та судових повісток про виклик
сторін у судові засідання 21.02.2008р. та 13.03.2008р.

Відповідно
до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження  не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно
до ст. 292 Цивільного процесуального кодексу України  сторони та інші особи, які беруть участь у
справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення
суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно
з частиною третьою статті 294 Цивільного процесуального кодексу України заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення
строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний
суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Отже,
враховуючи подання апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 11.09.2007 р. у справі № 2-2478/2007 р., поновлення
Апеляційним судом Київської області строку для оскарження цього рішення та призначення
скарги до розгляду, таке рішення вважається до перегляду його судом апеляційної
інстанції нечинним.

Нечинність
рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.09.2007 р.
у справі № 2-2478/2007 р. підтверджується законодавчо, статтею 40-1 Закону
України „Про виконавче провадження”, якою встановлено, що виконавчий документ,
прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його
видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення,
за яким видано виконавчий документ та прийняття цієї апеляційної скарги до
розгляду.

Таким
чином, заперечення відповідача-2 в цій частині щодо набрання законної сили
рішенням суду, яким договір від 09.06.2004 р. визнано недійсним, яким
обґрунтовано позовні вимоги у справі, є безпідставними.

За
вказаних обставин, суд погоджується з наявністю правових підстав для визнання
недійсним спірного договору.

Проте
позивачем було подано заяву про відмову від позову з підстав того, що вимоги
позову та позовної заяви залученої третьої особи-2 є однаковими щодо визнання
недійсним спірного договору, та спірний договір безпосередньо зачіпає права
третьої особи-2, оскільки позбавляє останнього права власності на частку у ТОВ
„Аврора плюс”.

Суд
приймає відмову позивача від позову з підстав однорідності позовних вимог та з
урахуванням, що спірний договір безпосередньо впливає на права третьої особи-2
щодо ТОВ „Аврора плюс” і розгляд вимог про визнання спірного договору у справі
визначатиме наявність чи відсутність статусу учасника ТОВ „Аврора плюс” у
третьої особи-2, в зв'язку з чим
відповідно до п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє
провадження у справі, та одночасно роз'яснює, що у випадках припинення
провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між
тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається. Крім
того, судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України позивачу не
відшкодовуються.

Також
відповідачем-2 було заявлено про застосування строку позовної давності для
вимоги про визнання недійсним спірного договору від 10.06.2004 р.

Третьою
особою-2 було подано заяву про відновлення строку позовної давності до вимоги
про визнання недійсним спірного правочину.

Підставами
для визнання причин пропуску строку для пред'явлення позову про визнання
недійсним спірного правочину третьою особою-2 зазначено те, що про існування
спірного договору третя особа-2 не знала, і не могла дізнатись, з огляду на
пізнішу дату його укладення та відсутність протягом трьох років з боку сторін
спірного договору жодних дій щодо фактичного вступу покупцем у володіння,
користування та розпорядження часткою ТОВ „Аврора плюс”, що єдиною можливістю
дізнатись про існування спірного договору був спір у Києво-Святошинському
районному суді Київської області у справі № 2/2478-2007 за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_5., ОСОБА_3. про визнання недійсним договору від 09.06.2004р.,
визнання дійсним спірного у даній справі договору, проте матеріали справи №
2-2478/2007 р. не містять ані повідомлень про вручення, ані повідомлень про
відмову від отримання повісток, ані будь-яких інших доказів отримання ОСОБА_3.
повідомлення про виклик у судове засідання, що у матеріалах справи містяться
фіскальні чеки пошти про направлення листів на адресу ОСОБА_3. без повідомлень
про вручення, й при цьому, жоден із таких листів не надходив за призначеною
адресою, що підтверджується відповіддю УДППЗ „Укрпошта” від 08.02.2008 р. №
31/52/д-м-43. Поштою підтверджено, що лист від 11.09.2007 р. (дата прийняття
рішення у справі, відправлений з Київ-62 на адресу ОСОБА_3., не надходив. Про
існування спірного договору третя особа-2 дізналась лише 27.12.2007 р. після
подачі відповідачем-2 на реєстрацію до державного реєстратора нової редакції
статуту ТОВ „Аврора плюс”.

З
ухвали Апеляційного суду Київської області від 07.02.2008 р. про поновлення
строку ОСОБА_3. на апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 11.09.2007 р. у справі № 2/2478-2007 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5., ОСОБА_3. про визнання недійсним договору від
09.06.2004 р., визнання дійсним спірного у даній справі договору та визнання
права власності за ОСОБА_2. на частку 99,9 статутного фонду ТОВ „Аврора плюс”,
з матеріалів справи вбачається, що апелянт (третя особа-2) не був присутній в
судовому засіданні, у справі відсутні документи про отримання апелянтом копії
рішення у строк на його апеляційне оскарження.

Відповідно
до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно
зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність -це строк, у
межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Перебіг
позовної давності відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України починається
від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно
до статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд
визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає
захисту.

До
заяви про відновлення пропущеного строку позовної давності для пред'явлення
вимоги про визнання недійсним спірного договору третьою особою-2 долучено копію
відповіді УДППЗ „Укрпошта” на адресу ОСОБА_3. від 08.02.2008 р. № 31/52/д-м-43,
де зазначено, що лист від 11.09.2007 р., що є датою прийняття рішення у справі
№ 2/2478-2007, відправлений з Київ-62 на адресу ОСОБА_3., не надходив, за
відсутності якого третя особа-2 не могла довідатись про порушення її прав
власника частки 99,9 % статутного фонду ТОВ „Аврора плюс”, що є поважною
причиною пропуску третьою особою-2 строку позовної давності на пред'явлення
позову про визнання недійсним спірного договору від 10.06.2004 р. та такий
строк підлягає відновленню.

Дослідивши
докази, надані учасниками судового процесу, суд враховує принцип правомірності
правочину -договору від 09.06.2004 р., що є підставою вимог у справі.

Відповідно
до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно
до статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно
до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та  шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно
зі статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема встановлено, що
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно
зі статтею 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно
до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно
з частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

15
грудня 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України „Про
внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та з корпоративних спорів” № 483-V, яким було
внесено зміни до таких законодавчих актів України, в тому числі до
Господарського процесуального кодексу України та Господарського кодексу
України.

Згідно
зі статтею 12 Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням
зазначених змін) господарським судам підвідомчі, в тому силі, справи, що
виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та
його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Відповідно
до статті 16 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах між
господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також
між учасниками (засновниками, акціонерами) господарського товариства, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням
господарського товариства згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Пунктом
13 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007р. №
04-5/120 „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським
судам” передбачено, що з огляду на зміни і доповнення, внесені до ГПК згідно з
Законом України від 15.12.2006 № 483-У “Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів”, зокрема до частини другої статті 1 та
статті 12 цього Кодексу, справи у спорах, пов'язаних з приватизацією державного
майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), та справи, що
виникають з корпоративних відносин, підвідомчі господарським судам і в тому
разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності. Справи, що виникають з корпоративних
відносин, - це спори між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), в тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами), що пов'язані зі створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства. Предметом відповідних
позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними актів органів управління
господарського товариства, припинення незаконних дій (бездіяльності) його
посадових чи службових осіб, визнання недійсними установчих документів
товариства або угод про відчуження майна, корпоративних прав тощо. Виняток
складають лише трудові спори за участю господарського товариства.

Статтею
167 Господарського кодексу України встановлено, що корпоративні права -це права
особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, тримання певної частки прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а
також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть
бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами
та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі
відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

З
огляду на вищенаведене, підтверджуються доводи третьої особи-2 та такі заявлені
вимоги підлягають задоволенню.

Судові
витрати відповідно до ст.49 ГПК України за позовом третьої особи-2 покладаються
на відповідачів.

На
підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 49, 75, п.4 ч.1 ст. 80, ст.ст.
82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Прийняти відмову Товариства з
обмеженою відповідальністю „Статус” від позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за участю
третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача-1 -  Товариство з обмеженою
відповідальністю „Аврора плюс”, про визнання недійсним договору купівлі-продажу
(поступки) частки в Статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора
плюс” від 10 червня 2004 року.

2.          Припинити провадження у справі за
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Статус” до ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,
на стороні відповідача-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю „Аврора
плюс”, про визнання недійсним договору купівлі-продажу (поступки) частки в
Статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” від 10
червня 2004 року.

3.          Відновити ОСОБА_3 строк позовної
давності для пред'явлення позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2про визнання недійсним
договору купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному фонді Товариства з
обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” від 10 червня 2004 року та визнання за
ОСОБА_3права власності на частку 99,9% (відсотків) у Статутному фонді
Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора плюс”.

4.          Позов ОСОБА_3 в якості третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2про
визнання недійсним договору купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному
фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” від 10 червня 2004
року та визнання за ОСОБА_3права власності на частку 99,9% (відсотків) у
Статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора плюс”
задовольнити.

5.          Визнати недійсним з моменту вчинення
договір купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному фонді Товариства з
обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” від 10 червня 2004 року, укладений між
ОСОБА_1, від імені якої діяв ОСОБА_5 за договором доручення від 7 червня 2004
року, та ОСОБА_2.

6.          Визнати за ОСОБА_3(м. Київ, АДРЕСА_1;
ІПН НОМЕР_4 право власності на частку 99,9% (відсотків) у статутному фонді
Товариства з обмеженою відповідальністю „Аврора плюс” (02002, м. Київ, вул.
Каховська, 64, код ЄДРПОУ НОМЕР_3).

7.          Стягнути з ОСОБА_1 (Київська обл.,
Києво-Святошинський район, АДРЕСА_2. ; ІПН НОМЕР_5) на користь ОСОБА_3 (м.
Київ, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_4  державне
мито у розмірі 85 (вісімдесят п'ять) грн. 00 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59 (п'ятдесят
дев'ять) грн. 00 коп.

Видати наказ.

8.          Стягнути з ОСОБА_2(Донецька обл., м.
Маріуполь,  АДРЕСА_3; ІПН НОМЕР_6) на
користь ОСОБА_3 (м. Київ, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_4 державне мито у розмірі 85
(вісімдесят п'ять) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у розмірі 59 (п'ятдесят дев'ять) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.ст. 84, 85 ГПК України.

Суддя
А.М. Демидова

Рішення підписано -26.02.2008 р.