ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2008 р.

Справа № 30/274-07-7504

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Мирошниченко М. А.,

Суддів: Бєляновського В. В. та Шевченко В. В.,

при секретарі - Волощук О. О.,

за участю представників:

позивача – Самохін Є. А.,

відповідача –Виконкому Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області –не з’явився,

відповідача –Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області –не з’явився,

3-ї особи - ТОВ „БМУ Монолітбуд” –Семенов В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу ТОВ „БМУ Монолітбуд”, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 30.11.2007 р.

у справі №30/274-07-7504

за позовом ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ, м. Одеса

до Виконкому Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області, та Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області, смт. Комінтерново Комінтернівського району Одеської області,

за участю 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –ТОВ „БМУ Монолітбуд”, м. Одеса

про визнання права на оренду та спонукання до укладення договору оренди,

ВСТАНОВИЛА:

13.09.2007 р. (вх. №9558) ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ у господарському суді Одеської області пред’явлено позов до Виконкому Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання за ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ права на довгострокове користування терміном до 27.12.2011 р., на правах оренди, земельною ділянкою площею 3,50 га, що розташована на території Красносільської сільради (Куліндоровський промвузол), яка була виділена в натурі за актом від 27.12.2001 р.; спонукання (зобов'язання) виконкому Красносільської сільради як орендодавця укласти згідно Закону України „Про оренду землі” договір оренди вказаної земельної ділянки з ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ терміном до 27.12.2011 р.; спонукання (зобов'язання) виконкому Красносільської сільради як орендодавця здійснити всі передбачені Земельним Кодексом та Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні” дії, спрямовані на видачу ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ державного акта на тимчасове користування земельною ділянкою та реєстрацію землекористування у земельному кадастрі; зобов'язання виконкому Красносільської сільради як орендодавця не чинити ніяких перешкод для здійснення права ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ на подальше орендне користування земельною ділянкою, яка надана в оренду строком на 10 років, тобто до 27.12.2011 р., за актом від 27.12.2001 р., згідно з технічною документацією та рішенням сесії Красносільської сільради від 27.12.2001 р.. Також, позивач просив суд з метою забезпечення позову накласти заборону на здійснення будь-яких дій відносно зміни існуючого правового статусу орендованої земельної ділянки, передачі її у користування іншим особам, розміщення на ній забудов третіх осіб та проведення інших робіт, які унеможливлюють орендне користування, до закінчення визначеного сесією Красносільської сільради терміну - 10 років. Крім того, позивач зазначив, що розгляд даного позову підсудний господарському суду Одеської області, оскільки спір йде про визнання права на оренду і виконання Красносільським сільвиконкомом зобов'язань орендодавця як сторони орендних відносин і не пов'язаний зі здійсненням владних повноважень виконкому Красносільської сільради як органу місцевого самоврядування (а.с. 2-4). Свої вимоги позивач мотивував наступним.

Згідно попередньому узгодженню про надання земельної ділянки в оренду, виконком Красносільської сільської ради (голова М.П. Майдебура) дав за № 43 від 27.02.2001 р. доручення земельно-кадастровому бюро при Комінтернівському районному відділі земельних ресурсів на виготовлення технічної документації по видачі державного акту на право постійного користування землею ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ. На розробку такої технічної документації Комінтернівський районний відділ земельних ресурсів видав Технічне завдання за № 13-04-1722 від 01.12.2001 р., в якому чітко визначено, що мова йде про землевпорядні роботи на земельній ділянці для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ. Загальна площа земельної ділянки - 3,50 га, її місцезнаходження - Куліндоровський промвузол на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Така технічна документація за рахунок ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ була виготовлена і узгоджена з Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів, Комінтернівським районним відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства (висновки за № 13-04-1724 від 21.12.2001 р. та № 342 від 21.12.2001 р.). За згодою виконкому Красносільської сільської ради та Комінтернівського районного відділу земельних ресурсів, ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ користувалась вказаною ділянкою ще з 2000 року, що підтверджується довідкою № 13-04-1723 від 21.12.2001 р. про те, що „станом на 1 січня 2001 року в постійному користуванні ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ числиться земельна ділянка загальною площею 3,50 га, в тому числі 2,50 га ріллі, 1,00 га інших відкритих земель з незначним рослинним покривом на території Красносільської сільської ради. На підставі технічної документації та звернення ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ 25-а сесія XXIII скликання Красносільської сільської ради прийняла рішення № 282-ХХІІІ від 27.12.2001 р. про надання вказаної земельної ділянки ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди терміном на 10 років. Пунктом 3 цього рішення було доручено виконкому і землекористувачу на протязі місяця укласти договір на право тимчасового довгострокового користування на умовах оренди терміном на 10 років. Пунктом 4 землевпоряднику сільської ради доручено внести відповідні зміни в земельно-кадастрову документацію. По акту від 28 грудня 2001 року, підписаному начальником районного відділу земельних ресурсів А.П. Фучко, головою місцевої ради М.П. Майдебура, представником земельно-кадастрового бюро Р.А. Хмільковським, колишнім директором ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ С.В. Лебедєвим та представниками суміжних землекористувачів - ВАТ „Південна регіональна група” і ВАТ АТБ 15156, земельна ділянка передана у натурі в користування ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ з установою межових знаків. Ніяких суперечок чи незгод з приводу надання земельної ділянки в довгострокове користування на правах оренди тоді не виникало. ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ своїми силами і коштами огородило земельну ділянку і стало розробляти технічну документацію для зведення на непридатній для землеробства частині ділянки господарських будівель і споруд, необхідних для використання земель. За декілька років в земельну ділянку вкладені значні інвестиції. Але виконком, який від імені орендодавця повинен був укласти договір оренди, рішення сесії Красносільської сільської ради не виконав і по невідомим причинам, незважаючи на неодноразові звернення, ухиляється від укладення договору оренди, хоча ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ користується ділянкою як орендар і регулярно сплачує орендну плату (податок на землю) у держказначейство по місцю своєї реєстрації. Такі дії виконкому Красносільської сільської ради як орендодавця ставлять подальше користування земельною ділянкою і створення на ній комплексу господарських споруд під загрозу. В зв'язку з відсутністю договору оренди, ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ не видано державного акту на користування землею, а землекористування не зареєстроване в земельному кадастрі, який ведеться районним відділом земельних ресурсів, хоча по формі 6 зем. землекористування позивача враховується як дійсно існуюче. В обґрунтування свого позову позивач також послався на ч.1 ст. 116, ч.1 ст. 124 ЗК України, ст.ст. 4,6,13,14,16,19,24,27 ЗУ „Про оренду землі”.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.09.2007 р. (а.с. 43) на період розгляду цієї справи заборонено Виконавчому комітету Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та будь - яким іншим особам здійснення будь-яких дій відносно зміни існуючого правового статусу земельної ділянки загальною площею 3,50 га, що розташована на території Красносільської сільської ради (Куліндорівський промвузол), що була відведена ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ згідно технічної документації та рішення Красносільської сільської ради № 282-ХХШ від 27 грудня 2001 року, передачі її у користування іншим особам, розміщення на ній забудов третіх осіб та проведення інших робіт.

Надалі до справи залучене клопотання позивача (а.с. 53), в якому він просив суд змінити позовні вимоги, викладені у позовній заяві, яка була подана ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ, та викласти їх у наступній редакції: визнати за ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ право на довгострокове користування терміном до 27.12.2011 р., на правах оренди, земельною ділянкою площею 3,50 га, що розташована на території Красносільської сільради (Куліндоровський промвузол), яка була виділена в натурі за актом від 27.12.2001 р.; спонукати (зобов'язати) виконком Красносільської сільради як орендодавця укласти згідно Закону України „Про оренду землі” договір оренди вказаної земельної ділянки з ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ терміном до 27.12.2011 р., а в усьому іншому позовну заяву залишити без змін.

Надалі до справи залучене письмове пояснення Красносільської сільської ради (а.с. 54-55), в якому вона зазначила, що, згідно рішення 25-ої сесії Красносільської сільської ради XXIII скликання № 282-XXIII „Про складання договору на право тимчасового користування землею ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ” від 27.12.2001 р., було продовжено користування на умовах оренди терміном на 10 років земельною ділянкою загальною площею 3,50 га, з них 2,50 га ріллі, 1,00 га інших відкритих земель з незначним рослинним покривом для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва в Куліндорівському промвузлі на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Також, згідно п.3 цього рішення, було встановлено: виконкому і землекористувачу на протязі місяця укласти договір на право тимчасового користування на умовах оренди терміном на 10 років. Однак, після введення в дію з 01.01.2002 р. Земельного Кодексу України, а саме п.12 Розділу X Перехідних Положень, повноваження щодо розмежування земель державної та комунальної власності за межами населених пунктів здійснюють відповідні органи виконавчої влади (тут, Комінтернівська районна державна адміністрація). Представники ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ неодноразово звертались до сільської ради щодо укладення договору оренди, однак, їм було роз’яснено, що дане питання відноситься до компетенції Комінтернівської районної державної адміністрації.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.10.2007 р. (а.с. 59) до участі у справі в якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучене ТОВ „БМУ Монолітбуд”, за клопотанням останнього (а.с. 44).

12.10.2007 р. (вх. №23507) 3-я особа надала суду відзив на позов (а.с. 65-67), в якому просила припинити провадження з цієї справи, оскільки з 01.01.2002 р. вступив в дію новий Земельний Кодекс України, відповідно до п.1 Розділу X якого, рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про оренду землі”, орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом. Але ніяким нормативним актом не розмежовані землі державної і комунальної власності. Відповідно до п.12 Розділу X „Перехідні положення” ЗК України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Як зазначено у п.1. Розділу VIII Закону України „Про оренду землі”, частини друга, третя і четверта статті 4 набирають чинності після розмежування відповідно до закону земель державної і комунальної власності. До розмежування відповідно до закону земель державної і комунальної власності орендодавцями земельних ділянок у межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, є відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України. Тобто, відповідно до Закону України „Про оренду землі” та ЗК України, орендодавцем в даному випадку може бути тільки місцева державна адміністрація, а саме - Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області. Позивач залучив до справи в якості відповідача Виконком Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, який є виконавчим органом органу місцевого самоврядування, а саме, Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Однією з позовних вимог у заяві зазначено: спонукати (зобов'язати) виконком Красносільської сільради укласти договір оренди земельної ділянки з позивачем. Але, відповідно до ЗК України, Закону України „Про оренду землі”, Закону України „Про місцеве самоврядування”, Закону України „Про місцеві державні адміністрації”, орендодавцями відносно земель державної та комунальної власності виступають органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування на підставі наданих їм владних повноважень. В розумінні п.14 ч.1 ст. 3 КАС України, договір оренди землі, в якому однією із сторін є суб'єкт владних повноважень, є адміністративним договором, тому що цей вид договору є одним із способів управління державною або комунальною власністю та має такі адміністративно-правові елементи, як: обов'язковість укладання договору, однією зі сторін договору виступає суб'єкт владних повноважень, державна реєстрація договору, безпосередній зв'язок з дозвільним режимом (ст. 124 ЗК України). Відповідно до ч.1 ст. 12, господарським судам не підвідомчі спори, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів. Згідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 17 КАС України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. На підставі зазначеного, 3-я особа вважає, що питання, які розглядаються у цій справі, є публічно-правовим спором, який підвідомчий адміністративному суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.11.2007 р. (а.с. 77) до участі у справі в якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено Комінтернівську райдержадміністрацію Одеської області.

06.11.2007 р. (вх. №25156) позивач подав до суду клопотання (а.с. 84-85), в якому просив визнати за ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ право на довгострокове користування терміном до 27.12.2011 р., на правах оренди, земельною ділянкою площею 3,50 га, що розташована на території Красносільської сільради (Куліндоровський промвузол); спонукати (зобов'язати) Комінтернівську державну районну адміністрацію, як орендодавця укласти згідно Закону України „Про оренду землі” договір оренди вказаної земельної ділянки з ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ терміном до 27.12.2011 р., та зазначив, крім вищенаведеного, що діє ЗК України від 25.10.2001 р., яким чітко визначено, що районні державні адміністрації заключають договори оренди на землі, які знаходяться на території відповідних сільських рад, та не є в межах населених пунктів відповідних рад.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.11.2007 р. (а.с. 100) змінено правовий статус 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області та визнано останню відповідачем по справі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.11.2007 р. (суддя Рога Н. В.) з цієї справи позов задоволено, а саме, визнано за ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ право на довгострокове користування терміном до 27.12.2011 р. на правах оренди земельною ділянкою площею 3,5 га, що розташована на території Красносільської сільської ради (Куліндоровський промвузол) (за межами населеного пункту); зобов'язано Комінтернівську районну державну адміністрацію Одеської області, як орендодавця, укласти згідно Закону України „Про оренду землі” з ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ договір оренди вказаної земельної ділянки на виконання рішення Красносільської сільської ради від 27.12.2001 р. №282-ХХШ „Про складання договору на право тимчасового користування землею ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ” на строк до 27.12.2011 р.; стягнено з виконавчого комітету Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на користь ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ витрати по сплаті державного мита у сумі 42 грн. 50 коп. та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 59 грн.; стягнено з Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області на користь ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ витрати по сплаті державного мита у сумі 42 грн. 50 коп. та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 59 грн. (а.с. 132-134). Також, клопотання третьої особи щодо необхідності припинити провадження у справі судом залишено без задоволення з урахуванням судової практики Верховного суду України, згідно якої вирішення справ, в яких предметом спору є право, зокрема, право користування земельною ділянкою, на яку позивач претендує на підставі рішення органу влади, не належить до компетенції адміністративних судів, та рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 р. №04-5/120. Саме ж рішення суд мотивував тим, що рішення Красносільської сільської ради від 27.12.2001 р. №282-ХХІІІ є чинним, не скасовано, не визнано недійсним. У ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ на підставі зазначеного рішення ради виникло право на оренду земельної ділянки загальною площею 3,50 га, з них 2,50 га ріллі, 1,00 га інших відкритих земель з незначним рослинним покровом для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва в Куліндоровському промвузлі на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області терміном на 10 років. Враховуючи приписи ст. 73 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, виконавчий комітет Красносільської сільської ради був зобов'язаний виконати дане рішення ради у встановлений у рішенні строк та укласти з ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ договір оренди земельної ділянки на умовах, визначених у рішенні ради. Враховуючи приписи п.1 Перехідних положень ЗК України, який набрав чинності з 01.01.2002 р., на час розгляду цієї справи, у зв'язку зі знаходженням спірної земельної ділянки за межами населеного пункту, зобов'язання щодо укладення договору оренди земельної ділянки, на підставі рішення Красносільської сільської ради від 27.12.2001 р. №282-ХХІІІ, на думку суду першої інстанції, виникло у Комінтернівської райдержадміністрації. В обґрунтування свого рішення суд також послався на ст. 19 Конституції України, ст. 2, п.34 ч.1 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.ст. 9,19 ЗК УРСР, ст. 7 Закону України „Про оренду землі”.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням, 3-я особа звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та припинити провадження з цієї справи, з тих же підстав, що були викладені нею у відзиві на позов, а також враховуючи те, що даний спір не підвідомчий господарським судам та повинен був вирішуватись в порядку адміністративного судочинства. Рішеннями Вищого адміністративного суду України від 12.10.2006 р., від 10.04.2006 р. визначено, що спір щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень укласти договір оренди земельної ділянки, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним вирішувався в порядку адміністративного судочинства. У цьому випадку мова йде про спір між двома господарюючими суб'єктами щодо користування земельною ділянкою, яка була надана їм на підставі двох різних рішень суб'єктів владних повноважень. Це підтверджується Постановою Верховного суду України від 27.03.2007 р.. Відповідно до п.6 Рекомендацій Вищого господарського суду України від 27.06.2007 р. №04-5/120, на які посилається й місцевий суд, до адміністративних договорів не відносяться тільки ті угоди, які укладені за правилами Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного або господарського законодавства. Відповідно до п.3 вказаних Рекомендацій, спір підвідомчий господарському суду тільки за таких умов: наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним Кодексом України та Господарським Кодексом України, і, по-друге, спор про право, що виникає з даних відносин. Договір оренди земельної ділянки укладається відповідно до Земельного Кодексу України (ст. 124) та є способом передачі суб'єктами владних повноважень земельної ділянки у користування господарюючим суб'єктам, тобто є адміністративним договором. Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області не має права укладати з позивачем договір оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 124 ЗК України, ст. 16 Закону України „Про оренду землі”, для укладання договору оренди земельної ділянки позивач повинен був звернутися до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області із заявою (клопотанням), а Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області, у свою чергу, повинна була цю заяву розглянути та прийняти рішення про згоду або відмову укласти договір оренди земельної ділянки. В матеріалах справи зазначені заява (клопотання) та рішення відсутні. Судом не було достовірно встановлено місцезнаходження земельної ділянки. Відповідно до п.4 Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 12.01.1993 р. №15, державний земельний кадастр ведеться управліннями земельних ресурсів обласних державних адміністрацій, відділами земельних ресурсів районних державних адміністрацій. Тобто, знаходження земельної ділянки загальною площею 3,5 га може визначатися тільки на підставі довідки, наданої Відділом земельних ресурсів у Комінтернівському районі Одеської області. Таким чином, на думку скаржника, факт знаходження земельної ділянки загальною площею 3,5 га за межами населеного пункту є недоведеним належним чином.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р. зазначену скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.01.2008 р. о 12:00, про що сторони та 3-я особа, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

Оскільки учасники процесу не заявили клопотань про технічну фіксацію судового засідання, така фіксація, відповідно до ст. 81-1 ГПК України, не здійснювалась, але вівся протокол судового засідання.

Представники відповідачів, які повідомлялись належним чином про день та місце розгляду справи, у судове засідання не з’явились, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надали і судова колегія прийняла рішення про розгляд справи за їх відсутністю.

Представник скаржника (3-ї особи) в усних поясненнях, наданих апеляційному суду, підтримав скаргу і просив її задовольнити на викладених у ній підставах.

Представник позивача просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін.

За згодою учасників процесу, згідно ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Заслухавши усні пояснення представників позивача та 3-ї особи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши обставини і матеріали справи, в тому числі наявні у ній докази, відповідність викладених в рішенні висновків цим обставинам і доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Оспорюючи рішення місцевого суду і вимагаючи його скасування та припинення провадження у справі, скаржник посилається на те, що зазначений спір не підвідомчий господарським судам і його необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірний договір, на думку скаржника, відноситься до категорії адміністративних договорів.

Проте, з такою позицією погодитись не можна, виходячи з такого.

Договір оренди землі, відповідно до норм ЦК України, ЗК України та Закону України „Про оренду землі”, є вільним волевиявленням учасників цього правочину - сторін і укладання його не є обов’язковим для сторін, якщо немає їх (обох) на це згоди. Наявність рішення відповідного органу державної влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду на підставі заяви особи, яка претендує на укладання такого договору, якщо воно не скасовано та не визнано недійсним (незаконним) є обов’язковим для виконання його цими органами, тобто у них виникає обов’язок укласти договір оренди землі. Проте, наявність цього рішення не позбавляє можливості особи, яка претендує на укладання такого договору, відмовитись від його укладання, тобто відмовитись від оренди, і, відповідно, не може бути для неї обов’язковою, а тому такий договір не можна вважати адміністративним договором, головною відзнакою якого є обов’язковість для сторін його укладання навіть без наявності вільного волевиявлення.

Посилання скаржника на додані ним до апеляційної скарги ухвали Вищого адміністративного суду та постанову Верховного суду України також не спростовують вищезазначений висновок, з огляду на таке.

Дійсно, Вищий адміністративний суд у деяких своїх рішення робить висновок, що спори щодо укладання договорів оренди землі необхідно розглядати в порядку, передбаченому КАС України. Однак, Вищий господарський суд України також розглядає такі спори та приймає по ним рішення в порядку, передбаченому ГПК України, та робить висновки, що такі спори повинні розглядатись саме за нормами ГПК України. Крім того, чітка позиція Вищого господарського суду України з цього питання викладена в рекомендаціях Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 р. №04-5/120.

З викладеного вбачається, що обидва вищезазначені суди касаційної інстанції вважають, що такі спори підпадають саме під їх юрисдикцію. При цьому, на думку судової колегії, позиція Вищого господарського суду України щодо підвідомчості цих спорів господарським судам більш обґрунтована і відповідає законодавству.

Більш того, спір, який є предметом розгляду з цієї справи, за своєю правовою природою є спором про право позивача на укладання договору оренди, тобто спором про право користуватись земельною ділянкою, а в постанові Верховного суду України від 27.03.2007 р. (на яку посилається скаржник у скарзі) зазначено, що наявність спору про право виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що місцевий суд правильно розглянув цей спір в порядку та за нормами ГПК України, а доводи скаржника про те, що цей договір є адміністративним і спір повинен розглядатись в порядку, передбаченому КАС України, є помилковими та не можуть прийматись до уваги і бути підставами для скасування рішення місцевого суду та припинення провадження у справі.

Посилання скаржника на те, що Комінтернівська районна адміністрація Одеської області не має права на укладання спірного договору, на думку судової колегії, також є необґрунтованими, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи і ці обставини встановив та всебічно дослідив місцевий суд, Красносільською сільською радою було прийнято рішення від 27.12.2001 р. №282-ХХШ „Про складання договору на право тимчасового користування землею ВКФ „Валві” ЛТД у вигляді ТОВ” на строк до 27.12.2011 р.. Зазначене рішення є чинним, не скасовано та не визнано недійсним у встановленому порядку. З матеріалів справи вбачається, що у позивача, на підставі зазначеного рішення ради, виникло право на оренду земельної ділянки загальною площею 3,50 га, з них 2,50 га ріллі, 1,00 га інших відкритих земель з незначним рослинним покровом, для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва в Куліндоровському промвузлі на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області терміном на 10 років.

Відповідно до приписів ст. 73 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, виконавчий комітет Красносільської сільської ради був зобов'язаний виконати дане рішення ради у встановлений у рішенні строк та укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки на умовах, визначених у вищезазначеному рішенні сільської ради. Приймаючи до уваги приписи п.1 Перехідних положень ЗК України, який набрав чинності з 01.01.2002 р., на час розгляду цієї справи, у зв'язку зі знаходженням спірної земельної ділянки за межами населеного пункту, зобов'язання щодо укладення договору оренди земельної ділянки, на підставі рішення Красносільської сільської ради від 27.12.2001 р. №282-ХХІІІ, виникло саме у Комінтернівської райдержадміністрації.

За таких обставин, судова колегія вважає, що місцевий суд обґрунтовано зобов’язав укласти цей договір саме Комінтернівську райдержадміністрацію, оскільки саме на неї, згідно норм нового ЗК України, покладається такий обов’язок. Та обставина, що позивач не звертався з заявою про надання земельної ділянки в оренду до Комінтернівської райдержадміністрації, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки він (позивач) звертався з такою заявою до уповноваженого на той час органу місцевого самоврядування - Красносільської сільської ради, який у межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного на той час законодавства надав згоду на укладання договору оренди земельної ділянки. Своєчасне невиконання виконкомом цього органу своїх обов’язків по укладанню договору не може ставитись в вину позивачу та позбавити його права на укладання договору оренди з Комінтернівською райдержадміністрацією без повторного проходження процедури узгодження.

Слід зазначити, що ні Красносільська сільська рада, ні Комінтернівська райдержадміністрація не оскаржили рішення місцевого суду, тобто фактично погодились з тим, що обов’язок по укладанню спірного договору оренди виник саме у Комінтернівської райдержадміністрації.

Посилання скаржника на те, що місцевим судом не встановлено місцезнаходження спірної земельна ділянки, на думку судової колегії, є хибними і не можуть прийматись до уваги, оскільки матеріали справи свідчать і ці обставини встановив місцевий суд, що земельна ділянка знаходиться за межами Красносільської сільської ради, однак в межах адміністративної території Комінтернівської райдержадміністрації.

Згідно п.3 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/422 від 10.12.1996 р. „Про судове рішення” (з наступними змінами та доповненнями), рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному з’ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що бе руть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. При цьому, необхідно мати на увазі, що у відповідності зі ст. 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці їх у сукупності і жодний доказ не має для господарського суду зазда легідь встановленої сили. Такі ж вимоги до судового рішення містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 29.12.1976 р. „Про судове рішення”.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

На думку судової колегії, місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального права, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам і підстав для скасування цього рішення, передбачених ст. 104 ГПК України, судова колегія не вбачає.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи фактично повторюють його доводи, викладені у запереченнях на позов, яким, як зазначалось вище, місцевий суд дав належну оцінку та вмотивовано визнав їх необґрунтованими. Зазначені доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення місцевого суду та допущення ним порушень норм матеріального та процесуального права, крім вищезазначених та визнаних апеляційною інстанцією необґрунтованими та безпідставними, скаржник не навів.

Перевіряючи, згідно приписів ст. 101 ГПК України, законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі, тобто не тільки на підставах, викладених в апеляційній скарзі, судова колегія не встановила будь - яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені місцевим судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає будь-яких, передбачених ст. 104 ГПК України, правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 30.11.2007 р. у справі №30/274-07-7504 –залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ „БМУ Монолітбуд” (м. Одеса) на зазначене рішення –без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий:                                                               Мирошниченко М. А.

Судді:                                                             Бєляновський В. В.

Шевченко В. В.

Повний текст постанови підписано 16.01.2008 р.