ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.01.08 Справа № 2/331

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина", м.Мостиська Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір", с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області

про стягнення 3337,54 грн.

Суддя Зварич О.В.

при секретарі Палюх Г.

Представники:

від позивача Павлишин М.М., дов. вих.№2 від 21.01.2008р.

від відповідача Івах М.С., директор.

Зміст ст.ст.20,22 ГПК України судом роз'яснено.

Суть спору:

Позов заявлено товариством з обмеженою відповідальністю "Галичина", м.Мостиська Львівської області, до товариства з обмеженою відповідальністю "Явір", с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області, про стягнення 3337,54 грн.

Провадження у справі порушено 03.12.2007 року. Ухвалами суду від 27.12.2007р. та 22.01.2008р. розгляд справи відкладався з підстав, вказаних в даних ухвалах. Рішення прийнято 31.01.2007р.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить стягнути з відповідача 2225,0грн. боргу, які складають вартість дизпалива згідно договору поставки №22 від 19 березня 2002р., пеню в розмірі 1112,54грн. та судові витрати у справі.

Представник відповідача подав пояснення на позовну заяву вих.№90 від 11.12.2007р. та вих. №3 від 17.01.2008р., в яких просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що згідно акту звірки взаєморозрахунків між ТзОВ "Галичина" і ТзОВ "Явір" відображено факт заборгованості ТзОВ "Явір" перед ТзОВ "Галичина" за оренду причепа в сумі 2175,00 грн., та факт заборгованості ТзОВ "Явір" перед ТзОВ "Галичина" за дизпаливо в сумі 2224,31грн., що свідчить про те, що станом на 01 січня 2006р. відповідач заборгував позивачу 49грн.31коп., проте позивачем упущено строк позову, так як усі господарські та фінансові операції були проведені у 2002 році.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

19 березня 2002 року між ТзОВ "Галичина" (продавець) та ТзОВ "Явір" (покупець) був укладений договір №22, згідно якого продавець зобов"язався відпустити, а покупець прийняти і оплатити товар по кількості, в асортименті і по ціні, які вказані в товарних накладних, що являються складовою частиною договору.

Свої зобов"язання за договором позивач виконав та поставив відповідачу продукцію в кількості 1500 літрів дизпалива, що підтверджується накладними №213 від 19 березня 2002р. та 500 літрів дизпалива згідно накладної №620 від 1 липня 2002р. на загальну суму 2225,0грн.

Відповідно до п.2.1 договору поставка товару відбувається на умовах попередньої оплати. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не здійснив оплати за одержане дизпаливо, що спричинило заборгованість в розмірі 2225,0грн.

05.02.2007р. ТзОВ "Галичина" направило на адресу відповідача претензію №14 про сплату заборгованості по договору №22 від 19 березня 2002р. та штрафних санкцій, яка залишена відповідачем без відповіді.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Договір №22 про поставку дизпалива укладений між сторонами 19 березня 2002 року, на час дії ЦК УРСР (1963 р.).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції від 16.01.2003 року N 435-IV (надалі ЦК України), ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року).

Аналогічно, згідно п.4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями ГК України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов"язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Крім того, згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції від 16.01.2003 року N 435-IV, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки господарські відносини між позивачем та відповідачем у даній справі виникли в 2002 році, то на момент набрання чинності новим Цивільним кодексом України (01.01.2004р.) загальний трирічний строк позовної давності, передбачений ст.71 ЦК УРСР, ще не сплив.

З огляду на вищенаведені норми законодавства України, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору необхідно застосовувати норми новоприйнятих Цивільного та Господарського кодексів України.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В процесі судового розгляду встановлено, що на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед ТзОВ "Галичина" по оплаті за поставлене в березні та липні 2002 року дизпаливо становить 2225,0 грн. та вимоги позивача щодо її стягнення є законними і обгрунтованими. Проте, приймаючи до уваги той факт, що пунктом 2.1 договору №22 від 19 березня 2002р. передбачено попередню оплату за товари, суд приходить до висновку про те, що обов"язок відповідача сплатити кошти за отримане дизпаливо по накладній №213 на суму 1500грн. виник до 19.03.2002р., а по накладній №620 від 01 липня 2002р. - до 01 липня 2002р.

Таким чином, загальний трирічний термін позовної давності, передбачений ст.257 Цивільного кодексу України, щодо даних правовідносин минув відповідно в березні і липні 2005 року.

Відповідно до п.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем подано на адресу господарського суду заяву вих.№3 від 17.01.2008р., в якій він зазначає про пропуск позивачем позовної давності.

З наведеного, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог ТзОВ "Галичина" про стягнення боргу в сумі 2225,0грн. і штрафних санкцій в розмірі 1112,54грн. слід відмовити у зв"язку із пропуском позовної давності.

Одночасно, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо відмови в позові з підстав існування заборгованості позивача перед ТзОВ "Явір" по оплаті за оренду причіпа, так як ці правовідносини стосуються іншого предмета, спір щодо якого вирішено господарським судом Львівської області у справі №1/8-26/3.

Керуючись ст.257; п.3,4 ст.267; п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України; п.4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, ст.ст.33, 43, 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина", м.Мостиська Львівської області, до товариства з обмеженою відповідальністю "Явір", с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області, про стягнення 3337,54 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя                                                                                           Зварич О.В.