ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.08 р.                     Справа № 21/34

Позивач: Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” м. Макіївка

довідповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м. Донецьк

про стягнення 5 643,06грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Ахметова Н.В. – нач. бюро

відповідача: Сьомка Р.О. – за дов., Хлівняк О.Г. – за дов.

ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод”: Животов О.А. - юр.

Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” вартості нестачі вантажу (вугілля-концентрат марки “Ж”), отриманого 21.05.07р. за залізничними накладними №№ 49458435, 49458436, у сумі 5 643,06грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що:

- згідно даних залізничних накладних №№ 49458435, 49458436 вага нетто вантажу складає 948 т, а фактично у вагонах було виявлено тільки 931,6 т, що менше на 16,4 т;

- на станцію призначення вантаж прибув в справних вагонах, без слідів втрати чи розкрадання на шляху слідування та був виданий ЗАТ “Макіївкокс” залізницею без перевірки маси та кількості місць;

- приймання вугільного концентрату здійснювалось згідно вимогам “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вживання за кількістю”, затвердженої постановою Держарбітражу №П-6 від 15.06.1965р. (далі Інструкція П-6);

- актом №608 від 21.05.07р. про приймання продукції за кількістю відповідач визнав свою провину в недостачі вантажу у спірних вагонах;

- рахунки-фактури постачальника (ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод”) №17174 від 23.05.07р. і №18455 від 30.05.07р. оплачені ЗАТ “Макіївкокс” в повному розмірі платіжним дорученням №2868 від 01.06.07р.;

- згідно ст.ст.24, 30, 37 Статуту залізниць України, ст.ст.1166, 1192 Цивільного Кодексу України (ЦК) вантажовідправник має відшкодувати збитки у вигляді вартості нестачі вантажу.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що:

- ТОВ “Енергоімпекс” є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки договірні відносини між сторонами щодо поставки чи купівлі-продажу продукції відсутні;

- боржником перед вантажоодержувачем є перевізник, а не вантажовідправник;

- позивач має вимагати належного виконання зобов’язання від свого контрагента - Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” - металургійний завод”, з яким у нього укладений відповідний договір;

- протиправні дії відповідача якщо і є, то вони можуть полягати у неправильному зазначенні відомостей щодо ваги вантажу у залізничних накладних, але наявність таких дій позивач належним чином не довів, так само як не довів і причинно-наслідковий зв’язок між збитками і діями відповідача;

- посилання на ст.24 Статуту залізниць України є безпідставним, оскільки цією нормою права регламентується відповідальність вантажовідправника перед залізницею та її контрагентом;

- акт приймання продукції за кількістю складений з порушенням вимог, передбачених Інструкцією П-6 і не є належним документом, який підтверджує факт нестачі вантажу;

- екземпляр акту приймання продукції, наданий відповідачеві, відрізняється від доданого до позовної заяви;

- акт приймання продукції за кількістю складений з порушенням вимог, передбачених Інструкцією П-6 і не може бути підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника, оскільки відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт;

- оплату продукції позивач здійснював вже після отримання продукції від перевізника, а тому мав можливість попередити настання негативних для себе наслідків.

У судовому засіданні, проведеному 13.03.08р., позивачем було заявлене клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на своїй стороні ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод”.

Судом клопотання позивача залишене без задоволення, оскільки він не роз’яснив, яким чином рішення по даній справі може вплинути на права або обов'язки ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” щодо однієї з сторін. В той же час господарський суд вирішив за необхідне викликати у судове засідання представника ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” для дачі пояснень по суті спору.

Представник ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” у судовому засіданні пояснив, що відвантаження продукції за відправкою № 49458436 відповідачем здійснене на виконання умов укладеного з ним договору №04/11/1пр/8851дс. З позивачем підписані акти приймання-передачі продукції від 24.05.07р. і 08.06.07р., які є бухгалтерськими документами і за якими приймання-передача здійснені за даними перевізних документів.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 27.03.08р. до 01.04.2008р.

Розгляд справи закінчено 01.04.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у судовому засіданні оголошувалася перерва спочатку до 11-20 год. 07.04.2008р., потім до 15-00 год. 07.04.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

19.05.07р. ТОВ “Енергоімпекс” (вантажовідправник) на адресу ЗАТ “Макіївкокс” (вантажоодержувач) у вагонах №№ 65941650, 66111659, 67185587 за залізничною накладною на групу вагонів № 49458435 і у вагонах №№ 66200403, 65741076, 66697384, 67851626, 65726382, 65377269, 66184102, 68464411, 6632019, 67848358, 65491631 за залізничною накладною на групу вагонів № 49458436 зі станції Кривий Торець на станцію Харцизьк відвантажило вугілля-концентрат марки “Ж” у вологому стані. За накладними загальна вага нетто – відповідно 203000кг і 745000кг.

Відвантаження 745т концентрату відповідачем здійснене на виконання умов договору №04/11/1пр/8851дс, укладеного 04.11.05р. між ТОВ “Енергоімпекс” (Продавець) та ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” (Покупець), термін дії якого спочатку було встановлено - з дати підписання і до 31.12.05р., а додатковими угодами від 30.12.05р. і 30.11.06р. строк договору було подовжено на 2006-2007рр.

Згідно додаткової угоди №33 від 27.04.07р. до договору №04/11/1пр/8851дс “Продавець” в травні 2007р. зобов’язується передати, а “Покупець” прийняти та оплатити вугільний концентрат марки “Ж” у кількості 18 000 т за ціною 443,83грн./т. без ПДВ на умовах поставки FСА ст. відправника (Інкотермс 2000р.).

Відвантаження 203т концентрату відповідачем здійснене за вказівкою Товариства з обмеженою відповідальністю “Діком” на виконання умов договору №30/11/06п/р про переробку рядового вугілля, укладеного 30.11.06р. між ТОВ “Діком” (Замовник) та ТОВ “Енергоімпекс” (Виконавець). Строк дії цього договору - з дати підписання і до 31.12.06р. Відповідно до п.8.2 договору у разі відсутності заяви любої із сторін про намір розірвати договірні стосунки протягом одного місяця до закінчення терміну його дії, договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих же умовах.

Згідно п.1 р.1 зазначеного договору “Замовник” зобов’язується передати “Виконавцю” рядове вугілля на умовах СРТ - ЦЗФ вантажоодержувач (в редакції Інкотермс 2000р.) в найменуванні, кількості, марочному складі, з кількісними показниками згідно специфікації, які оформлюються окремими додатками і є невід’ємною частиною цього договору. “Виконавець” зобов’язується переробити рядове вугілля і відвантажити отриманий вугільний концентрат і промпродукт (продукти збагачення) за реквізитами, зазначеними “Замовником” (п.1.2. р.1 договору №30/11/06п/р від 30.11.06р.).

ЗАТ “Макіївкокс” є вантажоодержувачем вугільного концентрату за спірними відправками і одночасно його покупцем за договором №2080дс/292, укладеним 01.10.03р. між ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” (Продавець) та ТОВ “Макіївкокс” (Покупець), строк дії якого - з дати його підписання до 31.12.04р. Додатковою угодою від 04.11.03р. у зв’язку з перереєстрацією ТОВ “Макіївкокс” в Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” преамбула договору №2080дс/292 від 01.10.03р. була змінена. Додатковими угодами від 30.12.04р., 30.12.05р., 27.12.06р. і 26.12.07р. строк дії договору продовжено відповідно до 31.12.05р., 31.12.06р., 31.12.07р. і 31.12.08р.

Згідно р.1 договору №2080дс/292 від 01.10.03р. “Продавець” зобов’язується передати, а “Покупець” прийняти і оплатити на умах договору вугільну продукцію (Товар), номенклатура, кількість, ціни, строки і умови поставки якого погоджені сторонами в додаткових угодах.

Відповідно до р.3 зазначеного вище договору оплата за поставлений “Товар” здійснюється “Покупцем” в гривнях шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок “Продавця” в строки, обумовлені сторонами в додаткових угодах.

Приймання “Товару” здійснюється у відповідності до вимог “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення за якістю” №П-7 з змінами та доповненнями і “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення за кількістю” №П-6 (п.4.2. р.4 договору №2080дс/292 від 01.10.03р.).

Перехід права власності на “Товар” відбувається в момент підписання обома сторонами акту приймання-передачі матеріальних цінностей (п.4.3. р.4 договору №2080дс/292 від 01.10.03р.).

Пунктом 6.1. р.6 договору №2080дс/292 від 01.10.03р. передбачено, що сторони несуть відповідальність за надані один-одному збитки у відповідності до чинного законодавства України.

В разі невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони зобов’язані до звернення в суд урегулювати всі спори в претензійному порядку або шляхом переговорів (п.6.2. р.6 договору №2080дс/292 від 01.10.03р.).

Згідно п.1 додаткової угоди №80 від 27.04.07р. до договору №2080дс/292 від 01.10.03р. “Продавець” в травні 2007р. зобов’язується передати, а “Покупець” прийняти та оплатити вугільний концентрат марки “Ж” у кількості 11 000 т за ціною 465,00грн./т без ПДВ на умовах поставки СРТ ст. “Покупця” (Інкотермс 2000р.) Також зазначено, що “Продавець” відшкодовує “Покупцю” всі витрати, що виникли з причини заадресації вантажу з ваговою недостачею і невідповідністю якості “Товару” договірним умовам по всьому переліку плат та послуг транспортної складової.

“Покупець” розраховується з “Продавцем” за поставлений “Товар” шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок “Продавця” протягом 30-ти банківських днів з дати виписки рахунка (п.2 додаткової угоди №80 від 27.04.07р. до договору №2080дс/292 від 01.10.03р.).

На станцію призначення Харцизьк Донецької залізниці вантаж прибув в справних вагонах, без слідів втрати, розкрадання під час перевезення та 21.05.07р. був виданий ЗАТ “Макіївкокс” залізницею без перевірки маси та кількості місць згідно ст.52 Статуту залізниць України, про що свідчить відповідні відмітки на зворотньому боці залізничних накладних.

21.05.07р. під час зважування вагонів з вугільним концентратом позивачем була виявлена розбіжність з даними, зазначеними у перевізних документах, у зв’язку з чим приймання вантажу було зупинене та викликано представника вантажовідправника для участі в продовженні приймання продукції та складання двостороннього акту. Того ж дня ввечері о 21год.15хв. вже за участі представника ЗФ “Дзержинська” ТОВ “Енергоімпекс” - майстра навантаження Хливняк О.Г., яка діяла на підставі довіреності № 13-519 від 21.05.07р., приймання продукції було продовжено, за результатами якої був складений акт без номера від 21.05.2007р. про приймання продукції за кількістю.

Згідно цього акту, один екземпляр якого (не затверджений) був вручений відповідачеві, у прийманні продукції крім вищезазначеного представника відповідача брали участь 2 представники позивача. Про те, що приймання продукції зупинялось, у акті нічого не сказано. З незрозумілих причин у акті номер транспортної накладної, по якій надійшов вантаж, зазначений тільки один - № 49458436, по якій відповідачем було відвантажено 11 вагонів, а у переліку номерів вагонів і залізничних накладних, по яким надійшов вантаж, зазначено обидві накладні і усі 14 вагонів. Крім того вага порожніх вагонів №№ 66200403, 6632019, 65491631 за перевізними документами відповідно 22250кг, 21300кг і 23900кг, у той час як у акті їх вага з посиланням на перевізні документи зазначена відповідно 22000кг (менше на 250кг), 21000кг (менше на 300кг), 22000кг (менше на 1900кг).

Брутто вагонів з вантажем у залізничних накладних не зазначене, в той же час в акті про приймання продукції за кількістю воно проставлене і брутто вагонів №№ 66200403, 6632019, 65491631 з посиланням на перевізний документ проставлене невірно. Загальна вага брутто у акті зменшена на 2450кг. На таку ж саму вагу зменшена і вага тари за перевізними документами. Вага нетто вантажу, зазначена в акті, відповідає даним залізничної накладної – 948т. Загальна вага брутто зважування у акті зазначена 1 238 750кг, у тому числі вагонів з вантажем: №№ 65941650 – 91750кг, 66111659 – 88650кг, 67185587 – 86650кг, 66200403 – 85400кг, 65741076 – 89300кг, 66697384 – 83550кг, 67851626 – 89650кг, 65726382 – 89000кг, 65377269 – 90700кг, 66184102 – 88300кг, 68464411 – 85050кг, 6632019 – 89250кг, 67848358 – 89300кг, 65491631 – 92200кг. Інші дані, зокрема час закінчення приймання продукції, вага тари, нетто вантажу, надлишок чи недостача у акті не зазначені.

Акт про приймання продукції за кількістю представниками позивача підписаний, а представник відповідача у ньому зробив застереження такого змісту: “Під час переважування розкрадання відсутнє, вагони капають. ЗФ “Дзержинська” визнає недовантаження з урахуванням природної втрати”.

Акт, доданий позивачем до позовної заяви, відрізняється від акту, виданого відповідачеві. Він затверджений заступником голови правління ЗАТ “Макіївкокс” 23.05.07р., має номер – 608 і у ньому заповнені такі пункти, як закінчення приймання продукції – 21-00год. 22.05.07р., у якості представника зазначено дві особи - майстер навантаження ЗФ “Дзержинська” ТОВ “Енергоімпекс” Хливняк О.Г. і помічник машиніста локомотива ЗАТ “Макіївкокс” Козлов Д.В., добавлений номер другої спірної відправки - № 49458435, дата і час видачі вантажу – 4-00год. 21.05.07р., вага тари по факту – загальна 307150кг, нетто вантажу - 931600кг, надлишок і недостача вантажу у кожному вагоні та загалом за двома відправками, зокрема надлишок 1300кг, недостача 17700кг. Також зроблений висновок, що кількість недостачі за 2 спірними відправками складає 16400кг, яка поміститись у вагони могла і нестача виникла у результаті недостатнього наповнення вагонів вантажовідправником.

Також позивачем до позовної заяви додані акт № 608/п від 21.05.07р. про приймання продукції за кількістю, за яким приймання продукції було почате о 14-05год. 21.05.07р. і зупинене для виклику представника вантажовідправника та акт № 608 від 22.05.07р. про вагу тари, які відповідачеві вручені не були.

24.05.07р. за №18455 і 08.06.07р. за №17174, тобто уже після того, як за твердженням позивача була виявлена недостача за спірними відправками, ним і ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” були складені і підписані акти приймання-передачі продукції по договору №2080дс/292 від 01.10.03р., згідно яких ЗАТ “Макіївкокс” прийняв від ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” продукцію: концентрат вугільний марки “Ж” масою 745т у вагонах № 66200403, 65741076, 66697384, 67851626, 65726382, 65377269, 66184102, 68464411, 6632019, 67848358, 65491631 за залізничною накладною на групу вагонів № 49458436 та концентрат вугільний марки “Ж” масою 203т у вагонах № 65941650, 66111659, 67185587 за залізничною накладною на групу вагонів № 49458435. Зазначені акти з боку ЗАТ “Макіївкокс” підписані головою правління і нижче підпису голови правління начальником юридичного відділу зроблене застереження такого змісту: “Цей акт зі сторони ЗАТ “Макіївкокс” підписаний без врахування недовантажень, які можуть бути зафіксовані в актах, складених за “Інструкцією П-6”.

У свою чергу ТОВ “Енергоімпекс” і ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” 30.05.07р. підписали акт приймання-передачі вугільної продукції, згідно якого відповідач поставив на адресу ЗАТ “Макіївкокс”, а ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” прийняв вугільний концентрат марки “Ж 0-100”, відвантажений ТОВ “Енергоімпекс” загальною кількістю 2 083,40т, у тому числі 745т у вагонах №№ 66200403, 65741076, 66697384, 67851626, 65726382, 65377269, 66184102, 68464411, 6632019, 67848358, 65491631 за залізничною накладною на групу вагонів №49458436.

Згідно акту №1/05к від 31.05.07р. приймання-передачі вугільного концентрату по договору №30/11/06п/р від 30.11.06р., підписаного ТОВ “Діком” і ТОВ “Енергоімпекс”, останній поставив на адресу ЗАТ “Макіївкокс” вугільний концентра марки “Ж 0-100” у кількості 203т.

Рахунки-фактури постачальника ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” №17174 від 23.05.07р. та №18455 від 30.05.07р. на оплату вартості концентрату вугільного марки “Ж”, відвантаженого відповідачем у вагонах №№ 65941650, 66111659, 67185587, 66200403, 65741076, 66697384, 67851626, 65726382, 65377269, 66184102, 68464411, 6632019, 67848358, 65491631 за залізничними накладними на групу вагонів №№ 49458435, 49458436, ЗАТ “Макіївкокс” оплачені платіжним дорученням №2868 від 01.06.07р. в повному обсязі, що підтверджується актами звірки розрахунків між ЗАТ “Макіївкокс” та ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” станом на 31.05.07р. та 30.06.07р., підписаними сторонами без застережень.

Рахунок відповідача № 05502 від 30.05.07р., виставлений ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” на оплату 2 083,4т концентрату вугільного марки “Ж”, відвантаженого у травні 2007р., у тому числі 745т за накладною № 49458436 у 11 вагонах, останнім також оплачений у повному обсязі, що підтверджено актами звіряння розрахунків між ними від 31.05.07р. і 30.06.07р.

За таких обставин, а також зважаючи на те, що:

ТОВ “Енергоімпекс” є вантажовідправником, але не продавцем (постачальником) концентрату вугільного марки “Ж”, отриманого ЗАТ “Макіївкокс” 21.05.07р. за залізничними накладними №№ 49458435, 49458436.

Продавцем концентрату за спірними відправками є ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” згідно договору №2080дс/292 від 01.10.03р. купівлі-продажу вугільної продукції, укладеного між ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” (Продавець) та ТОВ “Макіївкокс” (Покупець). ТОВ “Енергоімпекс” не є стороною у цьому договорі.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 Господарського кодексу (ГК) України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як передбачено ст.511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до ст.194 ГК України виконання господарського зобов'язання може бути покладено в цілому або в частині на третю особу, що не є стороною в зобов'язанні. Управнена сторона зобов'язана прийняти виконання, запропоноване третьою особою - безпосереднім виконавцем, якщо із закону, господарського договору або характеру зобов'язання не випливає обов'язок сторони виконати зобов'язання особисто. Неналежне виконання зобов'язання третьою особою не звільняє сторони від обов'язку виконати зобов'язання в натурі.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов'язаним передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України є продавець.

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець згідно ч.1 ст.670 ЦК України має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

ЗАТ “Макіївкокс” оплату вугілля-концентрату марки “Ж” за спірними відправками здійснив продавцеві ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод”, а вартість нестачі (фактично повернення сплачених за не відвантажену продукцію коштів) вимагає від незобов’язаної (щодо нього) сторони, з яким у нього не існує ніяких договірних відносин щодо предмету купівлі-продажу і здійснення розрахунків.

Господарський суд вважає, що ТОВ “Енергоімпекс” не є належним відповідачем за таким позовом, а тому вимоги ЗАТ “Макіївкокс” до нього є безпідставними (незалежно від того, факт нестачі мав місце чи ні) і задоволенню не підлягають.

Також суд констатує, що:

- надані сторонами документи, зокрема акти приймання-передачі продукції, підписані ЗАТ “Макіївкокс” і ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод”, за якими останній передав, а позивач прийняв 948 т концентрату вугільного марки “Ж”, отриманого ЗАТ “Макіївкокс” 21.05.07р. за залізничними накладними №№ 49458435, 49458436, спростовують твердження позивача про наявність недостачі за спірними відправками;

- складений покупцем акт про приймання продукції за кількістю з дотриманням вимог “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вживання за кількістю”, затвердженої постановою Держарбітражу №П-6 від 15.06.1965р. (не є актом цивільного законодавства України), є належним документом на підтвердження нестачі продукції у взаємовідносинах з продавцем за умови, коли приймання продукції з дотриманням вимог Інструкції П-6 передбачено умовами укладеного між ними договору і не є належним документом у взаємовідносинах з вантажовідправником, оскільки відповідно до ст.129 Статуту залізниць України “обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць” (комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п. ”а”);

- позивач безпідставно застосував до відвантаженої продукції норму недостачі 1%, оскільки до перевезення було здане вугілля-концентрат марки “Ж” у вологому стані, а відповідно до п.27 Правил видачі вантажів при видачі вантажів, зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах;

- якщо припустити, що дані зважування, зазначені в акті № 606 від 21.05.07р., є достовірними і такими, що відповідають дійсності, то при застосуванні норми нестачі 2% вона в перерахунку на тони складатиме 18,96 т (із розрахунку: 948 т х 2% = 18,96 т) і нестачі фактично не буде, оскільки за цим актом кількість недостачі за 2 спірними відправками зазначена менша – 16,4т, тобто в межах норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Твердження позивача про те, що стосунки, які виникли у нього з відповідачем, є позадоговірними судом до уваги не взято, оскільки зважаючи на предмет позову (стягнення вартості нестачі вантажу) стосунки між позивачем і відповідачем виникли із договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

Ч.1 ст.909 ЦК України і ч.1 ст.307 ГК України, передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві), тобто, як зазначено у ст.6 Статуту залізниць України, договір перевезення вантажу залізничним транспортом є угодою, яка укладається між відправником і залізницею на користь 3-ї особи - одержувача.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.509, 511, 655, 662, 670, 909, 920 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 194, 307 Господарського кодексу України, ст.6 Статуту залізниць України та керуючись ст.ст. 49, 82 – 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Відмовити Закритому акціонерному товариству “Макіївкокс” у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” вартості нестачі вантажу (вугілля-концентрат марки “Ж”), отриманого 21.05.07р. за залізничними накладними №№ 49458435, 49458436, у сумі 5 643,06грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18