ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
Справа  № 6/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів
Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув
апеляційну скаргу
Долинського комбінату комунальних підприємств, м.Долина

на
рішення Господарського
суду Івано-Франківської області від 02.07.2007р.

у
справі № 6/14

за
позовом суб»єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Долина

до Долинського комбінату комунальних
підприємств, м.Долина

про стягнення заборгованості в сумі 129129,57
грн.

За
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_1.
-підприємець, ОСОБА_2. -представник.

від
відповідача: Білич Т.С.
-представник.

ВСТАНОВЛЕНО:

Рішенням
Господарського суду Івано-Франківської області від 02.07.2007 року у справі №
6/14 задоволено позов суб»єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, м.Долина та стягнуто з Долинського комбінату комунальних підприємств
на користь СПД ФО ОСОБА_1-129129,57 грн. заборгованості, 1291 грн. державного
мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та
6000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Рішення
місцевого господарського суду мотивоване нормами ст.193 ГК України, ст.ст. 509,
526, 625 ЦК України та тим, що відповідач за неналежне виконання зобов'язань за
договорами № 134 від 21.06.2005р.; № 12/7 від 03.01.2006р.; № 33 від
21.06.2005р., що підтверджується актами виконаних робіт, зобов'язаний сплатити
позивачу суму основного боргу 106806,49 грн. з урахуванням 22323,08 грн.
встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Скаржник,
відповідач у справі, не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду,
подав апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати з підстави неповного
з»ясування обставин справи, в позові відмовити. Зокрема скаржник покликається
на те, що згідно з договором № 12/7 від 03.01.2006р позивач виступав
замовником, а відповідач виконавцем, а тому обов'язок по оплаті послуг виникав
саме у позивача, а не у відповідача. Крім того на підставі вказаного договору
послуги не надавалися, розрахунки не проводилися, позивач не представив жодного
акту виконаних робіт про виконання даного договору. Скаржник стверджує, що суд
першої інстанції під час розгляду справи не дослідив вказаний договір та не
надав йому належної правової оцінки, необгрунтовано послався на нього, як на
підставу винесення рішення. На виконання договорів № 33 від 21.06.2005р. та №
34 від 21.06.2005р., які суд першої інстанції також поклав в основу рішення,
відповідачем було проведено оплату послуг позивача на загальну суму 122268,61
грн., що підтверджується платіжним дорученнями, а не на суму 119756,36 грн., як
стверджує позивач, покликаючись на акти виконаних робіт по цих договорах.
Заборгованість відповідача по договорах № 33 від 21.06.2005р.та № 34 від
21.06.2005р. становить 11724,83 грн. Зазначена сума заборгованості не сплачена
відповідачем в зв'язку з тим, що позивач при складенні актів виконаних робіт
завищив суму вартості наданих послуг, що підтверджується Актом КРУ та вироком
суду про притягнення позивача до кримінальної відповідальності. Крім того,
скаржник стверджує, що позивач, з метою безпідставного стягнення суми боргу,
надав в якості доказів акти виконаних робіт, складені на підставі договору №
9/9 від 03.01.2006р. на загальну суму 172771,64 грн. Зазначений договір та акти
виконаних робіт не є належними доказами у даній справі, оскільки жодним чином
не обґрунтовують та не підтверджують наявність у відповідача заборгованості
перед позивачем по договорах № 33 та № 34 від 21.06.2005р.

Представник
скаржника у судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав,
подав суду копію вироку Долинського районного суду Івано-Франківської області у
справі № 1-68/2007 від 09.07.2007р. про засудження ОСОБА_1 за здійснення замаху
на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем та
вчинення службового підроблення. Тобто внесення до офіційних документів
завідомо неправдивих відомостей.

Представник
позивача у судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги
заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення, мотивуючи тим, що свої зобов'язання згідно з договорами № 33 та №
34 від 21.06.2005р., укладеними між Долинським комбінатом комунальних
підприємств та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1.
позивачем виконуються в повному обсязі однак відповідач оплату виконаних робіт
провів частково, а тому зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, а
також судові витрати, включаючи витрати на оплату послуг адвоката.

Суд
заслухавши представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та
дослідивши наявні докази у справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст.ст.32,33,34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового
процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для
справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

При
зверненні до Господарського суду Івано-Франківської області позивач підставою
своїх вимог вказав договори № 33 від 21.06.2005р., № 34 від 25.06.2005р. та №
12/7 від 03.01.2006р., укладені між ним та відповідачем, за якими, на думку
позивача, відповідач неналежним чином виконав зобов»язання та не здійснив
повної оплати виконаних робіт на наданих послуг.

В якості
доказів обсягу виконаних робіт і наданих послуг та з метою підтвердження
заборгованості відповідача перед позивачем за договорами № 33 від 21.06.2005р.,
№ 34 від 25.06.2005р. та № 12/7 від 03.01.2006р., позивач надав суду акти
виконаних робіт, складені згідно з договором № 9/9 від 03.01.2006р., укладеним
між сторонами у справі, на загальну суму 172771,64 грн. Надані позивачем акти виконаних
робіт в силу ст.34 ГПК України не є допустимими доказами у даній справі та не
повинні були прийматись господарським судом до уваги для доказування підстав
позову, оскільки не стосуються даного спору.

Як
вбачається з матеріалів справи, між Долинським комбінатом комунальних
підприємств - відповідачем та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1. - позивачем було укладено договір № 12/7 від 03.01.2006р.
Відповідно до умов вказаного договору позивач виступав замовником, а відповідач
виконавцем. Предметом договору № 12/7 є надання виконавцем послуг по
забезпеченню замовника медичним контролем, інструктажем водія автомобіля, а
також по забезпеченню стоянкою, щоденним контролем технічного стану та
технічного обслуговування і ремонту автомобіля. Відповідно до п.3.1 договору №
12/7 замовник перераховує виконавцю 48,60 грн. щомісяця. Тобто обов'язок по
оплаті, згідно з даним договором, виникає саме у позивача, а не у відповідача.
Суд першої інстанції не дослідив даний договір та необгрунтовано послався на
нього при винесенні рішення на користь позивача. Як випливає з умов договору
12/7 від 03.01.2006р., такий не може бути підставою для обгрунтування позивачем
суми позовних вимог, оскільки не підтверджує наявності у відповідача
заборгованості за наслідками його виконання.

Між
Долинським комбінатом комунальних підприємств та суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1. також було укладено договори № 33 та № 34
від 25.06.2005р. Відповідно до умов даних договорів позивач виступав
виконавцем, а відповідач замовником. Згідно з вказаними договорами виконавець
-позивач взяв на себе зобов'язання на виконання робіт по благоустрою міста, на
виконання робіт по благоустрою кладовища і транспортне обслуговування, а
замовник - відповідач, зобов'язався на підставі актів прийому-передачі оплатити
роботу не пізніше 10 числа наступного місяця.

Ухвалами
Львівського апеляційного господарського суду від 08.11.2007р. та від
29.11.2007р. було зобов»язано сторони провести звірку розрахунків за договорами
№ 33 від 21.06.2005р., № 34 від 25.06.2005р. та № 12/7 від 03.01.2006р.

На
виконання вимог Львівського апеляційного господарського суду сторонами подано
акт звірки розрахунків В даному акті відповідач зазначив, що станом на
28.11.2007р. його заборгованість перед позивачем по договорах № 33 та № 34 від
21.06.2005р., виходячи з оборотів за липень 2005р. -березень 2006р., складає
11724,83 грн., з чим позивач не погодився та вказав, що заборгованість
відповідача станом на березень 2006р. становить 73174,05 грн. Однак вказана
позивачем в акті звірки сума боргу у розмірі 73174,05 грн. не відповідає сумі
основного боргу -106806,49 грн., яку присудив до стягнення з відповідача на
користь позивача господарський суд Івано-Франківської області оскаржуваним
рішенням.

При
проведенні звірки розрахунків встановлено, що на виконання договорів № 33 та №
34 від 21.06.2005р. позивачем було виконано робіт на загальну суму 133993,44
грн., відповідачем сплачено 122268,61 грн. Останнє підтверджується наявними в
матеріалах справи платіжними дорученнями. Відтак, документально підтвердженою є
заборгованість в сумі 11724,83 грн.

Відповідно
до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно
до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з
ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського інтересу.

17.11.2006р.
контрольно-ревізійним відділом контрольно-ревізійного управління у
Івано-Франківській області в Долинському районі було проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності Долинського комбінату комунальних
підприємств за період з 01.01.2004р. по 01.07.2006р. За результатами проведеної
перевірки було складено акт № 35-18/63 від 17.11.2006р. В даному акті
зазначено, що на виконання окремих видів робіт та послуг Долинським комбінатом
комунальних підприємств укладено ряд договорів з суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1. Провівши перевірку по виконаних роботах
СПД ФО ОСОБА_1., КРУ виявило порушень на загальну суму 100346,82 грн.
Враховуючи те, що станом на 01.07.2006р. по даних бухобліку Долинського
комбінату комунальних підприємств кредиторська заборгованість перед СПД ФО
ОСОБА_1. за виконані роботи і надані послуги становить 93120,35 грн., то
порушення, що призвели до матеріальної шкоди складають 7226,47 грн., а
порушення, що призвели до завищення кредиторської заборгованості складають
93120,35 грн.

В ході
судового розгляду відповідачем було долучено до матеріалів справи вирок
Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі № 1-68/2007 від
09.07.2007р. про засудження ОСОБА_1 за ст.15, ч.2 ст.191 та ч.1 366 КК України.
Вказаним вироком встановлено, що позивачем було безпідставно запроцентовано
робіт на суму 22368,12 грн.

Відповідно
до ст.35 ГПК України вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили,
є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали
місце певні дії та ким вони вчинені.

В зв'язку
з цим, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими доводи відповідача
про те, що вказана в акті звірки від 28.11.2007р. сума боргу в розмірі 11724,83
грн. відповідачем не сплачена в зв'язку з безпідставним запроцентуванням
позивачем суми 22368,12 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи
вироком суду.

Враховуючи
вищевказане, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що
позивач при складанні актів виконаних робіт завищив суму вартості наданих
послуг, що підтверджується актом КРУ та вироком суду про притягнення позивача
до кримінальної відповідальності. А тому в сукупності суд приходить до
висновку, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про відсутність у
відповідача заборгованості перед позивачем по договорах № 33, № 34 від
21.06.2005р. та№ 12/7 від 03.01.2006р., а відтак і відсутність правових підстав
для відшкодування збитків відповідно до ст.625 ЦК України та стягнення суми
позову.

Оскільки
при прийнятті оскаржуваного рішення Господарський суд Івано-Франківської
області неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, зробив
висновки, що не відповідають обставинам справи, а відтак допустив порушення та
неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського податкового кодексу України,
Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу Долинського комбінату комунальних підприємств, м.Долина задоволити.

Рішення
Господарського суду Івано-Франківської області від 02.07.2007р. у справі № 6/14
скасувати.

В позові
відмовити.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Матеріали
справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Процик Т.С.

Суддя
Галушко Н.А.