ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" березня 2008 р.

Справа № 29/6-08-88

За позовом: ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”

до відповідача: ВАТ „Одеський завод сільськогосподарського машинобудування”

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предсмет спору на стороні відповідача: Дочірнє підприємство "Одеський завод сільськогосподарського машинобудування "Зоря"

про стягнення 566192,17 грн.

Суддя                     Аленін О.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Роговенко Н.В. за довіреністю

Лапчева Н.В. за довіреністю

Від відповідача: Авраменко В.О. за довіреністю

Стратієвський К.Е. за довіреністю

Від третьої особи: Василенко О.С. за довіреністю

Суть спору:           ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” звернулось до суду з позовом до ВАТ „Одеський завод сільськогосподарського машинобудування”, в якому просить стягнути з відповідача 566192,17 грн.

Відповідач проти позову заперечує з підстав того, що обов’язок засновника відповідати за боргами дочірнього підприємства не передбачений установчими документами товариства.

Ухвалою від 28.01.2008р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства „Одеський завод сільськогосподарського машинобудування „Зоря”.

Третя особа також заперечує проти позову з підстав викладених у відповідних поясненнях, поданих до суду.

Відповідно до вимог ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва 25.02.2008р. до 05.03.2008р. о 12 год. 30 хв.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, оцінивши докази які мають значення для справи, - суд встановив:

Між ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” та Дочірнім підприємством ВАТ „Одеський завод сільськогосподарського машинобудування „Зоря”” був укладений договір № 74 від 31.07.2002р. про постачання електроенергії, відповідно до умов якого позивач зобов’язався поставляти електроенергію, а відповідач зобов’язався своєчасно оплачувати спожиту електроенергію.

Позивач зазначив, що за період з 01.04.1999р. по 22.11.2006р. сплата Дочірнім підприємством ВАТ „Одеський завод сільськогосподарського машинобудування „Зоря”” за використану електроенергію проводилась частково, в результаті чого у нього створилась заборгованість в розмірі 566192,17 грн.

З підстав того, що вказана заборгованість Дочірнім підприємством ВАТ „Одеський завод сільськогосподарського машинобудування „Зоря”” не погашалась, позивач неодноразово звертався до суду з позовами про стягнення заборгованості, що вбачається з справ № 17-6-25/01-1348, № 27/424-03-9402, № 4/434-06-12771. Однак рішення з вказаних справ Державною виконавчою службою не виконані, а накази про примусове виконання рішень суду повернуті позивачу, з підстав того, що майно та кошти на рахунку боржника відсутні.

Позивач зазначив, що відповідно до п.10.1 статуту ВАТ „Одеський завод сільськогосподарського машинобудування”, товариство має право створювати на території України та за кордоном дочірні підприємства, філії та представництва у порядку, що не суперечить чинному законодавству.

Так, 24.11.1997р. на підставі статуту товариства та установчого договору ВАТ "Одеського заводу сільськогосподарського машинобудування" останнім було створено Дочірнє підприємство ВАТ "Одеський завод сільськогосподарського машинобудування" "ЗОРЯ", місцезнаходження якого: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 123а.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на положення ст. 96 ЦК України, а також зазначає, що відповідно до п. 3.7 статуту, засновник відповідає по зобов’язанням дочірнього підприємства, тому позивач просить стягнути суму боргу в розмірі 566192,17 грн. саме з відповідача по справі.

Оцінивши докази, що мають значення для справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 96 ЦК України засновник юридичної особи не відповідає по зобов'язанням юридичної особи, а юридична особа не відповідає по зобов'язанням його засновника, крім випадків, встановлених установчими документами, або законом».

Між тим, згідно ч.3 ст. 96 ЦК України засновник юридичної особи не відповідає по зобов'язанням юридичної особи, а юридична особа не відповідає по зобов'язанням його засновника, крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Отже, відповідно до закону необхідною передумовою відповідальності засновника за зобов'язаннями юридичної особи є не тільки встановлення цього правила в установчих документах юридично особи, а й пряме зазначення такого випадку в законі.

Діючим законодавством передбачено відповідальність засновників по зобов'язаннях юридичних осіб таких організаційно-правових форм, як повне та командитне товариство, товариство з додатковою відповідальністю, виробничий кооператив, тощо.

Однак, для такої організаційно-правової форми як дочірнє підприємство, законодавчо не встановлено будь-якої відповідальності засновника за зобов'язаннями юридичної особи.

Між тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Відповідно до п. 3.7. Статуту дочірнього підприємства відповідача, засновник відповідає по зобов'язанням підприємства в межах свого внеску до статутного фонду підприємства. Згідно п. 4.2. Статуту дочірньої компанії відповідача, засновник наділяє підприємство статутним фондом в розмірі 300000 гривень у вигляді майна та майнових прав.

Таким чином, на момент реєстрації Статуту дочірнього підприємства відповідача, засновник (відповідач) зазначив, що його відповідальність обмежується внеском до статутного фонду дочірнього підприємства. Проте, в Статуті не зазначено, що таку відповідальність засновник несе перед третіми особами, якою у даному випадку є позивач.

Отже позивач може вимагати повернення боргу та пред'являти відповідні майнові вимоги тільки до дочірнього підприємства відповідача у встановленому законом порядку.

Також розглядом справи встановлено, що відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 30.01.2008 р. дочірнє підприємство ВАТ „Одеський завод сільськогосподарського машинобудування „Зоря”” визнано банкрутом. Ухвалою від 16.08.2008р. визнано ті ж самі грошові вимоги ВАТ «Одесаобленерго»до ДП ВАТ „Одеський завод сільськогосподарського машинобудування „Зоря””.

За вимогами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. (ст. 43 ГПК України).

Інших доказів, які б підтверджували позовні вимоги, позивачем не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на його необґрунтованість та безпідставність.

Керуючись ст.ст. 82-85, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Рішення підписано 11.03.2008 р.

Суддя Аленін О.Ю.