ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2008 Справа № 35/341-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді –Тищик І.В. (доповідач)

суддів – Сизько І.А., Чоха Л.В.

при секретарі –Савін В.Ю.

за участю представників сторін:

позивач: Яновська Ю.А.

відповідач: не з’явився

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Династія Україна" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.07р. у справі № 35/341-07

за позовом закритого акціонерного товариства „Український мобільний зв’язок” в особі Криворізької філії ЗАТ „Український мобільний зв’язок”, м. Кривий Ріг

до товариства з обмеженою відповідальністю "Династія Україна", м. Кривий Ріг

про стягнення 74 612 грн. 54 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2007 року у справі № 35/341-07 (суддя Широбокова Л.П.) позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 58 711,38 грн. заборгованості за договорами про надання послуг мобільного зв’язку, 281,34 грн. –пені, 3810,03 грн. –інфляційних втрат, 1095,51 грн. –3% річних та 3950,83 грн. штрафу. В решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що відповідачем прострочено виконання грошових зобов’язань за укладеними договорами і сума заборгованості підтверджується актом звірки взаєморозрахунків; відповідальність у вигляді стягнення штрафних санкцій та компенсаційних виплат передбачена договором та нормами чинного законодавства .

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач –ТОВ „Династія Україна”, звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення штрафу у сумі 3950,83 грн., інфляційних втрат у сумі 3810,03 грн. і 3% річних у сумі 1095,51 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в зазначеній частині.

Вмотивовуючи свої вимоги, скаржник послався на те, що відмова підприємства від виконання договору явилася наслідком порушення позивачем умов договору та діючого законодавства; господарським судом при винесенні рішення не врахований той факт, що вимога щодо зобов’язання сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних до звернення з позовом до суду позивачем відповідачу не заявлялася.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлені належним чином, однак відповідач не скористався наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду апеляційної інстанції. Матеріали справи є достатніми для розгляду справи по суті, в зв’язку з чим, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з матеріалів справи, між ЗАТ „Український мобільний зв’язок” в особі його Криворізької філії (UMC) та ТОВ „Українські заморожені продукти”, правонаступником якого являється ТОВ „Династія Україна” (Абонент), укладено низку договорів (більш п’ятидесяти) про надання послуг мобільного зв’язку, спірними з яких у даній справі є наступні :

№ 2277527/5.27041.00.00.100011 від 10.06.2005р.

№ 2308975/5.27041.00.00.100011 від 29.06.2005р.

№ 2318556/5.27041.00.00.100011 від 04.07.2005р.

№ 2349251/5.27041.00.00.100011 від 21.07.2005р.

№ 2382588/5.27041.00.00.100011 від 10.08.2005р.

№ 2382547/5.27041.00.00.100011 від 10.08.2005р.

№ 2382598/5.27041.00.00.100011 від 10.08.2005р.

№ 2382536/5.27041.00.00.100011 від 10.08.2005р.

№ 2797105/5.27041.00.00.100011 від 10.04.2006р.

Згідно вказаних договорів та додаткових угод до них позивач зобов’язався надавати відповідачу послуги мобільного зв’язку, а відповідач - своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв’язку по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку.

На виконання зазначених договорів протягом 2005-2006 років позивачем були надані абоненту відповідні послуги на суму 633 415,10 грн., оплату яких відповідач в порушення вимог договору здійснив частково у сумі 574 703,72 грн. Станом на 01.12.2006р. сума заборгованості за вказаними договорами склала 58711,38 грн., що підтверджено документально. Доказів погашення вказаної суми заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст.ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що відповідачем не виконані в повній мірі зобов’язання по оплаті наданих послуг мобільного зв’язку судова колегія вважає правомірним висновок господарського суду про задоволення позову і стягнення з відповідача суми заборгованості.

Підпунктами 1.1-1.2 додаткових угод передбачено, що абонент не має права відмовитись від основного договору та/або додаткової угоди; відмова абонента від основного договору та/або додаткової угоди до закінчення встановленого строку або дострокове припинення дії основного договору у зв’язку з несплатою абонентом наданих йому послуг зв’язку являється підставою для нарахування штрафних санкцій у розмірах, передбачених додатковими умовами.

Несплата відповідачем (абонентом) заборгованості за переліченими вище договорами призвела до дострокового припинення дії основного договору, внаслідок чого позивачем були застосовані договірні санкції у сумі 7901,66 грн., вимоги про стягнення яких були задоволені господарським судом частково у розмірі 3950,83 грн.

Застосування до підприємства договірних штрафних санкцій відповідач вважає необґрунтованим.

Так, відповідач посилається на те, що причиною дострокової відмови абонента від зобов’язань за договором є неналежне виконання своїх договірних зобов’язань самим позивачем, яке полягає у зміни тарифного пакету за спірними договорами без попередження абонента про таку зміну; даний факт відображений відповідачем у претензії від 20.06.2006р.; за вказаних обставин штрафні санкції до підприємства взагалі не застосовуються, що передбачено умовами договорів та додаткових угод до них.

Зазначені доводи не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки твердження позивача про зміну тарифних пакетів за спірними договорами матеріалами справи не підтверджується; посилання на порушення умов останніх в претензії від 20.06.06р. відсутнє, інших доказів порушення або неналежного виконання позивачем умов договору відповідачем не надано. Окрім того, сторонами у пункті 1.5.3 додаткових угод узгоджено, що будь-яка зміна послуг в рамках замовленого абонентом тарифного пакету, а також будь-яка зміна тарифного пакету не звільняє абонента від його зобов’язань згідно з основним договором та додатковою угодою в межах строку, встановленого п. 1.1 додаткової угоди.

За вказаних обставин стягнення з відповідача договірних санкцій у сумі 3950,83 грн. колегія суддів вважає правомірним; зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, є правом господарського суду, закріпленим нормами матеріального (ст. 233 ГК України) та процесуального (ст. 83 ГПК України) права.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправомірність нарахування 3% річних та суми інфляційних втрат як на наслідок порушення умов ст.625 ЦК України. На думку скаржника, вимога кредитора про сплату відсотків річних та індексу інфляції повинна бути заявлена боржнику до звернення з позовною заявою; відсутність такої вимоги до подання позову тягне за собою безпідставність включення компенсаційних виплат до позовних вимог.

Дане твердження скаржника не ґрунтується на приписах ст. 625 ЦК України, якою не передбачений обов’язок кредитора звертатися до боржника з відповідною вимогою до подання позову; у даному випадку слід виходити із факту прострочення відповідачем грошового зобов’язання по своєчасній оплаті отриманих послуг мобільного зв’язку.

З огляду на відповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги відповідача про часткове скасування оспорюваного рішення являються необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2007 року у справі № 35/341-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Династія Україна” - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду.

Головуючий І.В. Тищик

Судді: І.А. Сизько

Л.В. Чоха