КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

10.11.08 р.                                                                                          № 14/101

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Ільєнок Т.В. (доповідач по справі),

суддів:

Міщенко П. К.

Шкурдової Л. М.

секретар судового засідання: Олійник О.Л.,

за участю представників:

від позивача: Кремель В.Г. –представник за дов. №50/2 від 04.01.2008 р.;

від відповідача: Коваль В.Ф. –представник за дов. №52 від 14.04.2008 р.

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Сиріус»на Рішення господарського суду Полтавської області від 26.06.2008 року у справі № 14/101 (суддя –Іваницький О.Т.),

за позовом:           Військового племзаводу «Чутове», смт. Чутове Полтавської області;

до відповідача:           Фермерського господарства «Сіріус», смт. Чутове Полтавської області;

про:           стягнення збитків у вигляді неотриманого прибутку у сумі 53 460,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

12.03.2008 року Військовий племзавод «Чутове»звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до ФГ «Сіріус»про стягнення збитків у вигляді неотриманого прибутку від використання землі у сумі 53 460,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на використання відповідачем протягом 2006 року без належних правових підстав земельної ділянки у розмірі 396,00 га, оскільки Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.10.2006 р. по справі №19/128 визнано недійсним Договір про спільний обробіток землі від 08.04.05 р. №3.

26.06.2008 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зменшив розмір позовних вимог до 24 470,60 грн., від стягнення 28 989,40 грн. відмовився і просив суд провадження у цій частині позову припинити.

Відповідач –ФГ «Сіріус»позов не визнав у своєму письмовому відзиві від 14.04.08 р., з підстав того, що судом визнано недійсним Договір від 07.04.2005 р. №3 на майбутнє та позивачем неправомірно здійснено розрахунок заявленої суми збитків.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.06.2008р. у справі №14/101 позов задоволено частково, припинено провадження в частині стягнення 28 989,40 грн., визначено до стягнення з ФГ «Сіріус» на користь Військового племзаводу «Чутове»неотриманий прибуток у сумі 24 470,60 грн., 244,71 грн. –витрат по сплаті державного мита, 54,02 - витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване тим, що Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.10.2006 р. по справі №19/128 визнано недійсним на майбутнє Договір від 08.04.05 р. №3 у зв’язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про наявність вини відповідача та часткове задоволення позовних вимог про стягнення збитків у вигляді неотриманого прибутку.

Не погоджуючись із вищеназваним Рішенням, ФГ «Сіріус»звернулось до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати Рішення господарського суду Полтавської області від 26.06.2008 р. у справі №14/101 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У доводах апеляційного оскарження відповідач наголошує на тому, що Договір про спільний обробіток землі від 08.04.05 р. №3 з дати передачі земельної ділянки з 11.04.05 р. по 23.10.06 р. –дату набрання законної сили судового рішення, яким визнано недійсним названий Договір на майбутнє, був дійсний з усіма наслідками для сторін, які пов’язані з несенням обов’язків по належному його виконанню.

Скаржник зазначає, що розрахунок неотриманого прибутку позивача не ґрунтується на його власній господарській діяльності з використання землі, а витікає з суми оплати на користь позивача за договором з третьою особою –ПСП «ХТЗ», який не був предметом розгляду у суді.

Позивач –Військовий племзавод «Чутове»правом наданим ст. 96 ГПК України не скористався, письмового відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду не надіслав.

У судовому засіданні від 10.11.2008 р. колегією суддів, за згодою повноважних представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частину Постанови, якою апеляційну скаргу Фермерського господарства «Сіріус» задоволено, Рішення господарського суду Полтавської області від 26.06.2008 р. у справі № 14/101 скасовано, прийнято нове судове рішення, яким в позові відмовлено.

Колегія суддів, заслухавши пояснення присутніх повноважних представників сторін, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

08.04.2005 року між Військовим племзаводом «Чутове»(позивач) та Фермерським господарством «Сіріус»(відповідач) укладено Договір №3 про спільний обробіток землі з метою обробітку ґрунту для вирощування сільськогосподарської продукції на земельній ділянці в розмірі 396,00 га.

Відповідно до Акта прийому-передачі землі у спільний обробіток від 11.04.2005 р. вищезазначена земельна ділянка була передана відповідачу.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.10.2006 р. по справі №19/128 визнано недійсним на майбутнє (з моменту набрання судовим рішення законної сили) Договір про спільний обробіток землі від 08.04.05 р. №3.

Судовим рішенням по справі №19/128 з посиланням на ст. 235 ЦК України встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

На підставі визнання судом недійсним Договору від 08.04.05 р. №3 позивач звернувся з позовом по даній справі про стягнення матеріальних збитків у зв’язку з використанням відповідачем земельної ділянки без належних правових підстав.

Відповідно до ст.11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної шкоди) є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов’язків. Статтею 16 ЦК України та ст.20 ГК України передбачено, що одним із способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. При цьому, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічні приписи містяться в ст.22 ЦК України, відповідно до якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, під збитками розуміється: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Таким чином, на переконання колегії суддів, з приписів наведених норм слідує, що юридичною підставою відшкодування збитків має бути наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) відповідача, шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Саме наявність чотирьох елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення винної сторони до відповідальності, якщо інше не встановлено законом,

За оцінкою колегії суддів, потерпіла особа, яка вимагає відшкодування збитків, повинна довести факт заподіяння шкоди, розмір понесених збитків, безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між заподіянням шкоди і збитками.

Як вбачається з матеріалів справи, посилаючись на Рішення господарського суду Полтавської області від 05.10.2006 р. №19/128 суд першої інстанції дійшов висновку про наявність вини з боку ФГ «Сіріус», зокрема, використання відповідачем земельної ділянку у розмірі 396,00 га. без належних правових підстав, чим позивачу завдано матеріальні збитки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як юридичною підставою для відшкодування збитків має бути доведено факт наявності вини особи, яка заподіяла шкоду. Рішенням ГСПО від 05.10.06 р. №19/128 визнано недійсним на майбутнє Договір про спільний обробіток землі від 08.04.2005 р. №3 на підставі ст. 235 ЦК України та встановлено вину обох сторін, та як укладений Договір від 08.04.05 р. №3 не відповідає вимогам закону.

За оцінкою колегією суддів, наданий позивачем розрахунок збитків з посиланням на ідентичний Договір про спільний обробіток землі укладений з ПСП «ХТЗ»не може бути прийнятий до уваги у якості доказу по даній справі, так як не вбачається ідентичності земельних ділянок за Договором від 08.04.05 р. №3 укладеним з ФГ «Сіріус»та Договором укладеним з ПСП «ХТЗ».

До того ж, колегія суддів вважає необґрунтованими ствердження позивача щодо використання відповідачем земельної ділянки площею 396,00 га. протягом 2006 року, оскільки в матеріалах справи міститься Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31.08.2006 р. (підписаний уповноваженими представниками державних органів), яким зафіксовано, що на дату перевірки земельні ділянки виведено з сівозміни ФГ «Сіріус»у зв’язку з припиненням використання та знаходяться у віданні ВПЗ «Чутове»(а.с. 73).

Таким чином, за оцінкою колегії суддів, позовні вимоги Військового племзаводу «Чутове» про стягнення збитків у вигляді неотриманого прибутку від використання землі у сумі 53 460,00 грн. за період 2006 року є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування Рішення господарського суду Полтавської області від 26.06.2008 року у справі № 14/101, як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Приймаючи нове судове рішення по даній справі, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Сиріус»на Рішення господарського суду Полтавської області від 26.06.2008 року у справі № 14/101 задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 26.06.2008 року у справі № 14/101 скасувати.

Прийняти нове судове рішення в наступній редакції:

«В позові відмовити.

Судові витрати покласти на позивача».

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідні виконавчі документи.

Постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду по даній справі набирає законної сили з моменту її оголошення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у місячний термін.

Матеріали справи № 14/101 повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя:                                                                      Ільєнок Т.В.

Судді:

Міщенко П. К.

Шкурдова Л. М.

Дата відправки 13.11.08