ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

31.01.08р.

Справа № А36/32-08

За позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

до Приватного підприємства «Оніко Транс», м.Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ

про визнання установчих документів недійсними та припинення юридичної особи.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання Тесля М.М.

Представники сторін:

Від позивача: Колот В.В., довіреність № 845/10/10-039 від 15.01.2007р.,

Від відповідача: представник не з’явився

Від третьої особи: Довга В.В., довіреність №4/11-2 від 09.01.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати недійсним запис про проведення державної реєстрації №0004982 від 29.11.2004р. Приватне підприємство «Оніко Транс» () через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути, з моменту реєстрації, а саме з 29.11.2004 року.

Припинити юридичну особу Приватне підприємство «Оніко Транс». Визначити склад ліквідаційної комісії. Визнати недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість № 04207398 з моменту видачі, а саме з 14.12.2004р. Визнати недійсними всі первинні бухгалтерські документи складені від імені Приватного підприємства «Оніко Транс»з моменту державної реєстрації, а саме з 29.11.2004р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що засновник підприємства Коломієць Ольга Миколаєвна ніякого відношення до нього не має, оскільки свій паспорт та ідентифікаційний код віддала знайомій за грошову винагороду у 100грн. Крім того, відповідач за місцем реєстрації не знаходиться.

Представник третьої особи пояснив, що реєстрація відповідача була здійснена відповідно до вимог діючого законодавства на підставі наданих для реєстрації документів.

На адресу суду повернувся поштовий конверт, направлений на адресу відповідача, з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, так як останній був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання за адресою, зазначеною у статуті відповідача та реєстраційних документах, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, та третьої особи суд, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Оніко транс»() зареєстроване Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 29.11.2004р.

Відповідно до положень Статуту ПП «Оніко транс»в редакції 29.11.04р. засновником підприємства є Коломоець Ольга Миколаївна.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на наступні обставини.

Згідно пояснень Коломоець О.М., наданих 17.10.07р. о/у ВПІ в Жовтневому районі м.Дніпропетровськ О.М. Іванько, вона ніякого відношення до реєстрації підприємства не має, не отримувала дозволу на виготовлення печатки та не отримувала свідоцтва платника ПДВ. Копія пояснень долучена до матеріалів справи.

В силу ст. 62 Конституції України та ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України суд не приймає зазначені пояснення, як неналежні докази підтвердження обставин незаконної реєстрації відповідача, приймаючи до уваги також ту обставину, що підпис Коломоець О.М не підтверджено.

Відповідно до ч. 5. ст.8 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", якою встановлено вимоги до оформлення документів, які подаються державному реєстратору, підписи засновників (учасників) або уповноважених осіб на установчих документах повинні бути нотаріально посвідчені.

Факт реєстрації відповідача свідчить про відповідність поданих для реєстрації установчих документів вказаній вимозі щодо нотаріального посвідчення підписів засновників на установчих документах.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст.. 45 Закону України «Про нотаріат»при посвідченні угод і вчиненні деяких інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством України, перевіряється справжність підписів учасників угод та інших осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії.

Нотаріально посвідчувані угоди, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса чи іншої посадової особи, яка вчиняє нотаріальну дію.

Як вбачається із наданої позивачем до матеріалів справи копії Статуту ПП «Оніко Транс», зареєстрованого 29.11.2004р., відповідно до якого вказане підприємство створено Коломоєць Ольгою Миколаївною для здійснення виробничої та комерційної діяльності з метою отримання прибутку.

При цьому, справжність підпису громадянки Коломоєць О.М. засвідчено нотаріально, що підтверджується посвідчувальним написом державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Куликова С.В. від 26.11.2004р.

Позивачем не надано доказів оскарження чи скасування у встановленому законом порядку вказаних нотаріальних дій щодо посвідчення справжності підписів засновника на установчих документах відповідача.

У зв’язку із вказаними обставинами суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних доказів того, що ПП «Оніко Транс»зареєстровано із порушенням діючого законодавства, а Коломоєць О.М. підтвердила свої наміри на зайняття підприємницькою діяльністю шляхом підписання вказаного Статуту, інших документів, пов’язаних із реєстрацією, тобто Коломоєць О.М. здійснила усі необхідні дії, встановлені законом для реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності.

Крім того, засновник відповідача не повідомив суду про здійснення ним дій на припинення діяльності підприємства, яке він заснував, проте діяльності якого він не бажав.

Позивач зазначає, що відповідно до копії акту без номеру щодо перевірки відповідності юридичної адреси відповідача, зазначено, що відповідач за юридичною адресою не знаходиться.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 15.11.2007р місцезнаходження відповідача співпадає з адресою, зазначеною в Статуті відповідача.

Наданий позивачем акт не є відповідним документом, передбаченим ч.2 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», що підтверджує наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Наданий позивачем витяг з Єдиного державного реєстру від 15.11.2007р. не містить даних, передбачених ч.2 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», що підтверджує наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

За викладених обставин позивачем не доведено наявність обставин, у зв’язку з якими заявлено позов.

Крім того, є безпідставними позовні вимоги визнати недійсними всі первинні та бухгалтерські документи видані відповідачем, оскільки Позивачем не надано доказів видання відповідачем вказаних документів та не зазначено обставин їх видачі.

На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі 31.01.2008р.