ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 10/257/06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів :

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:
позивача      - Абліцова Ю.М., відповідача
-не з'явився,    третіх осіб  -
не з'явилися,

розглянувши у відкритому              судовому засіданні   касаційну скаргу

ОСОБА_1.

на  ухвалу

від  07.12.2007 Запорізького апеляційного  господарського  суду

у справі

№10/257/06

за позовом

ТОВ “СП МДМ ”

до
(треті особи -

ТОВ "ДБМ Групп" ОСОБА_1
та ТОВ "Діловий центр "Запоріжжя")

про

стягнення 118315,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Запорізького апеляційного
господарського суду від 22.11.2007 (судді: Антонік С.Г., Яценко О.М., Кагітіна
Л.П.), винесеною на підставі ст.79 ГПК, поновлено провадження у справі
№10/257/06 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 21.12.2007
року об 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 07.12.2007 Запорізький
апеляційний господарський суд (судді: Антонік С.Г., Коробка Н.Д., Зубкова Т.П.)
відмовив в  прийнятті касаційної скарги
ОСОБА_1. на підставі ст.ст.79,106 Господарського процесуального кодексу
України.

ОСОБА_1 у поданій касаційній скарзі
просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від
07.12.2007, посилаючись на порушення апеляційним судом ст.8, ст.22, п.8 ч.3
ст.129 Конституції України та ст.4 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що
відповідно до ст.ст.22,124,129 Конституції України третя особа має право
оскаржити в апеляційному та касаційному порядку будь-яке судове рішення, крім
випадків, коли законом прямо вказана неможливість оскарження конкретного
судового рішення.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет правильності застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та заслухавши пояснення присутнього у
засіданні представника позивача, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з наступних підстав.

На спірні процесуальні
правовідносини, пов'язані з винесенням судом апеляційної інстанції ухвали, яка
не підлягає оскарженню в касаційному порядку, та правомірністю подальшої
відмови суду у прийнятті до розгляду касаційної скарги на таку ухвалу,
поширюється дія ст.79 та ст.11113 Господарського процесуального
кодексу України, що враховано судом апеляційної інстанції.

В зв'язку з цим колегія відхиляє
безпредметні загальні посилання скаржника на норми ст.ст.8,22,129 Конституції
України, якими кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Адже, в даному випадку судом
апеляційної інстанції було винесено саме ухвалу про поновлення
провадження у справі, а не прийнято рішення по суті спору (задоволення позову
повністю чи частково, відмова в позові повністю чи частково).

Однак, наявні заперечення скаржника
зводяться передусім до помилкового ототожнення ухвал та рішень господарських
судів (ст.84 Господарського процесуального кодексу України) без врахування тих
обставин, що згідно зі ст.45 Господарського процесуального кодексу
України  господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України
рішень, ухвал, постанов, які є окремими процесуальними документами.

Не заслуговують на увагу посилання
третьої особи на гарантування статтею 8 Конституції України права кожного на
оскарження всіх без винятку судових рішень (в т.ч. і ухвал), оскільки пунктом 8
ч.3 ст.129 Конституції України закріплено принцип забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Тобто чітко зазначено про
можливість апеляційного та касаційного оскарження саме рішень суду, а не ухвал,
які винесені з процесуальних питань.

Водночас відповідно до ч.1 ст.11113
Господарського процесуального кодексу України ухвали апеляційного господарського
суду можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, прямо передбачених
цим Кодексом.

Проте, статтею 79 Господарського
процесуального кодексу України не передбачено можливість оскарження в
апеляційному чи касаційному порядку ухвал про поновлення провадження у справі.

Отже, виходячи з системного аналізу
змісту ст.79 та ч.1 ст.11113 Господарського процесуального кодексу
України зазначена вище ухвала від 22.11.2007 є такою, що взагалі не підлягає
касаційному оскарженню.

Окрім того, наявне оскарження
третьою особою в касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції,
беззаперечно свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами
та недотримання вимог ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України,
відповідно до якої сторони зобов'язані добросовісно користуватися  належними
їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і
охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного,
повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Зважаючи на відсутність нормативних
підстав для оскарження ухвали від 22.11.2007 у даній справі, касаційна
інстанція визнає правомірною відмову суду апеляційної інстанції в прийнятті до
розгляду касаційної скарги на цю ухвалу.

Таким чином підстави для  скасування оскаржуваної ухвали від 07.12.2007
відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115,1117-11111,11113
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Запорізького апеляційного
господарського суду від 07.12.2007 у справі №10/257/06 залишити без змін, а
касаційну скаргу ОСОБА_1. -без задоволення.

Справу повернути до Запорізького
апеляційного господарського суду.

Головуючий
В.Овечкін

С у д д і:
Є.Чернов

В.Цвігун