ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 лютого 2008 р.

№ 28/113-07-2316

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Дерепи В.І.

суддів
Грека Б.М.
Стратієнко Л.В.

з участю представників:
позивача:  відповідача:

не з'явився ОСОБА_1.

розглянувши  у
відкритому              судовому
засіданні  касаційну  скаргу

товариства з обмеженою
відповідальністю "Еверласт"

на рішення  та постанову

господарського суду Одеської
області від 18 липня 2007 р. Одеського апеляційного господарського суду від
08 листопада 2007 р.

у справі

№ 28/113-07-2316

за позовом

товариства з обмеженою
відповідальністю "Еверласт"

до

суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення 39 757, 12 грн.

та за зустрічним позовом   до   про

суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1товариства з обмеженою відповідальністю
"Еверласт" визнання договору частково недійсним та витребування
майна

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 р. позивач звернувся
в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди
транспортного засобу з правом викупу від 30.08.2006 р. у розмірі 20 052, 6
грн., з яких 11 928,38 грн. сума основного боргу, 2227,27 грн. -інфляційні
втрати, 50,65 грн. -3% річних, 318,3 грн. -пеня, а також суму витрат,
пов'язаних з оплатою правової допомоги та з укомплектуванням транспортного
засобу акумуляторами та запасним колесом, у розмірі 7 528 грн.

В подальшому позивач збільшив свої
позовні вимоги та просив стягнути з відповідача матеріальні збитки, заподіяні
псуванням орендованого майна у сумі 19 704,52 грн., а всього -39 757,12 грн.
(а.с.103-104,т.1)

У травні 2007 р. відповідач
звернувся з зустрічним позовом до ТОВ "Еверласт" про визнання
недійсним договору оренди транспортного засобу з правом викупу від 30.08.2006
р. в частині визначення орендної плати (п.5.2) та права орендодавця на
розірвання договору в односторонньому порядку у випадку прострочки сплати
передбачених договором платежів понад 5 днів (а.с.32-34,т.1).

В подальшому відповідач доповнив
позовні вимоги та просив визнати договір укладений з такими умовами: "5.1
оціночна вартість автомобіля -48 050 грн., 5.2 платежі за договором: 5.2.1
розмір щомісячної орендної плати -355 грн., 5.2.2 розмір частки вартості автомобіля
з розрахунку за один місяць протягом терміну договору (1/18) -2 669 грн., 5.2.3
розмір щомісячного платежу з урахуванням орендної плати та вартості 1/18 частки
автомобіля складає 3 024 грн.", а також зобов'язати ТОВ
"Еверласт" передати спірний автомобіль у його володіння та
користування на підставі договору найму-продажу від 30.08.2006 р. у тому ж
стані, в якому він був вилучений 25.01.2007 р. з автостоянки ТОВ "Інтер
Авто" (а.с.64-68,т.1).

Рішенням господарського суду
Одеської області від 18.07.2007 р. (суддя Гуляк Г.І.) первісний позов
задоволено частково.

Стягнуто з суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1., на користь ТОВ "Еверласт" суму
основного боргу у розмірі 9 130 грн., пеню у розмірі 318,3 грн., інфляційні
втрати у розмірі 227,27 грн., 3% річних у сумі 50, 65 грн. та судові витрати. В
решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 08.11.2007 р. (головуючий -Михайлов М.В., судді -Тофан
В.М., Журавльов О.О.) рішення господарського суду Одеської області від
18.07.2007 р. в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Еверласт" та
в частині відмови в задоволенні зустрічного позову суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1. скасовано.

Відмовлено ТОВ "Еверласт"
в задоволенні позовних вимог до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1. про стягнення матеріальних збитків у розмірі 24 232,52 грн.,
витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 3000 грн., витрат,
пов'язаних з оплатою держмита у розмірі 198,78 грн.

Позов суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1. задоволено.

Визнано частково недійсним договір
оренди транспортного засобу з правом
викупу, укладений 30.08.2006 р. між
суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1. та ТОВ
"Еверласт", а саме, його пункти 5.1, 5.2, 9.2.

Визнано договір найму-продажу від 30.08.2006 р. укладеним між  суб'єктом підприємницької діяльності
-фізичною особою ОСОБА_1. та ТОВ "Еверласт"  з такими умовами:

5.1. Оціночна вартість автомобіля
-50 294,88 грн.

5.2. Платежі за договором:

5.2.1 розмір щомісячної орендної
плати -250 грн.;

5.2.2 розмір частки вартості
автомобіля з розрахунку за один місяць протягом терміну договору (1/18) -2
794,16 грн.;

5.2.3 розмір щомісячного платежу з
урахуванням орендної плати та вартості 1/18 частки автомобіля складає 3 044,16
грн.

Зобов'язано ТОВ
"Еверласт" передати спірний автомобіль у володіння та користування
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1. на підставі
договору найму-продажу від 30.08.2006 р. у тому ж стані, в якому він був
вилучений 25.01.2007 р. з автостоянки ТОВ "Інтер Авто".

В решті рішення господарського суду
Одеської області від 18.07.2007 р. залишено без змін.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись
на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 08.11.2007 р. та частково змінити рішення
господарського суду Одеської області від 18.07.2007 р. в частині задоволення
вимог ТОВ "Еверласт", визнавши договір оренди транспортного засобу з
правом придбання від 30.08.2006 р. за наступними умовами:

5.2.2 розмір частки вартості
автомобіля з розрахунку за один місяць протягом терміну договору (1/18) -3
044,16 грн.;

5.2.3 розмір щомісячного платежу з
урахуванням орендної плати та вартості 1/18 частки автомобіля складає 3 294,16
грн.

Стягнути на користь ТОВ
"Еверласт" з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1. суму основного боргу у розмірі 9 963,44 грн., пеню у розмірі 179,67
грн., інфляційні втрати у розмірі 157,14 грн. та 3% річних у розмірі 30,08 грн.

Заслухавши пояснення відповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає
що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 30.08.2006 р. між сторонами було укладено договір оренди
транспортного засобу з правом викупу (надалі -договір), за яким позивач передав
відповідачу в оренду сідельний тягач IVEKO модель 190-38,1993 року випуску,
державний номер НОМЕР_1строком на 18 місяців.

Оціночна вартість автомобіля
визначена у сумі 54 795 грн., щомісячна орендна плата - 250 грн., щомісячний
платіж за надання послуги з викупу -3470 грн., вказані суми повинні бути
оплачені орендарем з 20, але не пізніше 25 числа поточного місяця  (ст.5 договору).

Пунктом 9.2 договору передбачено,
що у випадку прострочки орендарем визначених даним договором платежів в
обумовлений п.5.3 строк понад 5 днів орендодавець набуває права в
односторонньому порядку розірвати договір з наступним повернення транспортного
засобу без повернення орендарю раніше сплачених за договором платежів.

На виконання умов договору за актом
приймання-передачі від 01.09.2006 р. автомобіль був переданий відповідачу в
належному технічному стані (а.с.5,т.1)

03.10.2006 р. та 31.10.2006 р.
відповідачем було сплачено позивачу 6000 грн. (а.с.56-57,т.1).

Після двох попереджень про
необхідність своєчасної оплати за договором, позивач в листі від 26.12.2006 р.
повідомив відповідача про розірвання договору оренди згідно з пунктом 9.2 та
запропонував повернути автомобіль протягом 5 днів після одержання листа (а.с.
92,т.1).

Проте, відповідач не відреагував на
вказаний лист і позивач забрав автомобіль у ТОВ "Інтер Авто"
25.01.2007 р. без акумуляторів (а.с.38,т.1).

При вирішенні спору суди прийшли до
правильного висновку про те, що укладений між сторонами договір є змішаним і
містить як елементи договору оренди, так і купівлі-продажу.

Проте, висновки суду апеляційної
інстанції про визнання частково недійсним укладеного між сторонами договору є
помилковими, оскільки судом не враховано, що згідно ст. 217 ЦК України
недійсність окремої частини  правочину не
має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної
частини, тобто така частина не повинна бути істотною умовою договору.

Відповідно до ч.1 ст.284 ГК України
істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з
урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна
плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних
відрахувань; відновлення орендованого майна за умови його повернення чи викупу.

Тобто, пункти 5.1, 5.2 договору є
його істотними умовами в силу закону.

Допущення арифметичної помилки при
визначенні розміру щомісячних платежів може бути підставою для внесення в
порядку, передбаченому ст. 188 ГК України змін до договору.

Крім того, суд не з'ясував чи був
би укладений договір без включення до нього п.9.2, що передбачає право позивача
на одностороннє розірвання договору у випадку прострочки відповідачем сплати
передбачених договором платежів.

Не можна погодитись і з висновком
апеляційного суду про те, що вказаний пункт договору суперечить ст.782 ЦК
України у зв'язку з відсутністю у відповідача заборгованості з орендних
платежів, адже згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а
право сторін визначати в договорі підстави його розірвання передбачено ч.1
ст.651 ЦК України.

Крім того, суд не врахував, що
договір є змішаним і містить елементи договору купівлі-продажу товару в кредит
з розстроченням платежу, а ч.2 ст. 695 ЦК України також передбачає право
продавця відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару якщо
покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за
проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, а тому посилання суду
на те, що відповідно до ст. 692 ЦК України продавець (позивач) має право лише
вимагати повної оплати товару, але при цьому не має права вимагати повернення
товару, не грунтується на законі.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998р. "Про затвердження Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та мотоколясок" якщо власник транспортного засобу
передав в установленому порядку право користування і (або) розпорядження ним
іншій фізичній або юридичній особі, їм видається підрозділами ДАІ тимчасовий
реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право
користування і (або) розпорядження. При цьому у графі "особливі відмітки"
тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до _______ за
наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта)
серія ____ N _______". Один екземпляр копії документа, який підтверджує
право користування і (або) розпорядження транспортним засобом, залишається у
підрозділі ДАІ, що спростовує висновок апеляційного суду про незаконність п.2.1
договору та неможливість використання орендованого автомобіля відповідачем з
вини позивача.

Отже, постанову апеляційного
господарського суду в частині задоволення зустрічного позову не можна визнати
законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Натомість місцевий господарський
суд, давши всебічну, повну і об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам,
обгрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову і рішення в цій частині
підлягає залишенню в силі.

Що стосується вирішення первісних
позовних вимог, то постановлені в цій частині як рішення суду першої інстанції,
так  апеляційного господарського суду
підлягають скасуванню виходячи з такого.

В порушення вимог ст. ст. 43, 105
ГПК України постанова суду апеляційної інстанції не містить будь-яких доводів,
розрахунків, на підставі яких він прийшов до висновку про відсутність у
відповідача будь-якої заборгованості за договором.

Разом з тим, місцевий господарський
суд стягуючи з відповідача пеню, не звернув увагу, що  договором не передбачено її стягнення.

Стягуючи заборгованість у розмірі 9
130 грн., інфляційні втрати та 3% річних суд не визначився з яких платежів у
відповідача існує заборгованість - орендних чи з викупу автомобіля, адже
відповідно до ч.2 ст. 695 ЦК України, скориставшись своїм правом на розірвання
договору купівлі-продажу, позивач має право вимагати повернення проданого
товару, а не прострочених платежів, в квитанціях про сплату відповідачем коштів
у загальній сумі 6000 грн. їх правова природа не визначена.

Крім того, при вирішенні вимог щодо
стягнення збитків, заподіяних відсутністю акумуляторів в автомобілі суду слід
звернути увагу на вимоги ст. 779 ЦК України,
дати належну правову оцінку розписці від 25.01.2007 р., підписаній
директором ТОВ "Інтер Авто" (а.с.96,т.1),  доповненій та уточненій  зустрічній позовній заяві, в якій відповідач
підтверджує зняття ним акумуляторів з орендованого автомобіля  (а.с.67, т.1).

Отже, справу в частині вирішення
первісного позову необхідно направити на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду
слід врахувати наведене, більш ретельно з'ясувати права і обов'язки сторін за
договором, перевірити наявність боргу відповідача по орендним платежам,
виходячи з суми сплаченої ним позивачу, та відповідність  вимог позивача після повернення йому
автомобіля, про стягнення з відповідача прострочених платежів з викупу
автомобіля.

В залежності від встановленого та
відповідно до вимог закону вирішити спір.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119 -11112 ГПК
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Еверласт" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 08 листопада 2007 р. у справі за № 28/113-07-2316
скасувати.

Рішення господарського суду
Одеської області від 18 липня 2007 р. у справі за № 28/113-07-2316 в частині
вирішення первісного позову скасувати, передавши справу в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду, в частині вирішення
зустрічного позову -залишити без змін.

Головуючий
В.І. Дерепа

Судді
Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко