ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 р.

№ 14/540

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Ходаківська І.П.

судді

Данилова Т.Б., Цвігун В.Л.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

на ухвалу

Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007р.

у справі

господарського суду

№14/540

міста Києва

за позовом

державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до

державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача –

стягнення 84 017,49грн.

пр. Любченко Ю.К. –дов. №920 від 17.09.08р.

пр. Лішунова Н.В. –дов. №ЦХП-18/94 від 14.01.08р.

Розпорядженням №02-12.2/518 від 12.11.2008р. у зв'язку з відсутністю судді Першикова Є.В. змінено склад колегії суддів у справі №14/540 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя –Ходаківська І.П.., судді Данилова Т.Б., Цвігун В.Л.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006 року державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" про стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу 73 991,11грн., 3% річних у розмірі 333,57грн., індекс інфляції у розмірі 443,92грн., 0,1% пені у розмірі 4 069,51грн. та 7% штрафу у розмірі 5 179,38грн.

Рішенням господарського суду міста Києва 12.01.2007р. (суддя Калатай Н.Ф.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 72 653,04грн. вартості недопоставлених нафтопродуктів, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення господарського суду вмотивоване тим, що договором сторони не передбачили відповідальність, застосування до відповідача якої вимагає позивач, а тому вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 4069,51грн. та штрафу в розмірі 5 179,38грн. не підлягають задоволенню як такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007р. (судді Губенко Н.М, Барицька Т.Л., Ропій Л.М.,) відмовлено у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку, повернуто апеляційну скаргу скаржнику без розгляду, посилаючись на те, що скаржник мав достатньо часу для подання апеляційної скарги в строк, який передбачений ст.93 ГПК України.

25.04.2007р. державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою №ЦХП-18/1089 від 17.04.2007р., яку було направлено через Київський апеляційний господарський суд, відповідно до опису вкладення в цінний лист, але вказану касаційну скаргу помилково поштовим відділенням було видано по довіреності уповноваженій особі на одержання поштової кореспонденції Вищого адміністративного суду України та справу було направлено у ВАСУ.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.08.2008р., державному підприємству матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", повторно звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою №ЦХП-18/2587 від 15.08.2008р., в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу передати до Київського апеляційного господарського суду для розгляду по суті.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення від 12.01.2007р. було підписане 19.02.2007р., що підтверджується відповідною відміткою на зворотній стороні та надіслане сторонам 21.02.2007р. відповідно до штемпеля підприємства поштового зв'язку, проставленим на конверті, в якому було надіслано рішення.

Оскільки відповідач отримав оскаржуване рішення 26.02.2007р., а останній день десятиденного строку подання апеляційної скарги 01.03.2007р., то суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку, що апелянт мав достатньо часу для подання апеляційної скарги у строк, встановлений ст.93 ГПК України.

Стаття 93 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що апеляційна скарга подається, а апеляційне подання вноситься протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення –з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Статтею 53 цього ж кодексу передбачено, що господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску строку поважною. Також, в силу ч.2 ст.93 ГПК України відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги можливе протягом 3 місяців з дня прийняття рішення місцевим господарським судом. Повертаючи без розгляду позивачу подану апеляційну скаргу, апеляційний господарський суд виходив з того, що апеляційну скаргу подано після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.93 ГПК України. Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна. Так, державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" подана апеляційна скарга 05.03.2007р., а рішення підписано 19.02.2007р. та надіслане сторонам 21.02.2007р.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що оскаржувана ухвала у справі про повернення без розгляду апеляційної скарги позивача без розгляду як така, що подана після закінчення строку, є незаконною, оскільки Київський апеляційний господарський суд безпідставно відмовив позивачу у відновленні пропущеного процесуального строку ухвалою від 03.04.2007р., адже апеляційна скарга була подана в межах трьохмісячного строку, встановленого ч.2 ст.93 ГПК України. Не розглянувши подану апеляційну скаргу відповідно до вимог розділу XII ГПК України та відмовивши у відновленні пропущеного строку, суд фактично обмежив суб'єкта оскарження у здійсненні прав, передбачених п.8 ч.3 статті 129 Конституції України, а тому, оскаржувана ухвала підлягає до скасування, а справу слід направити до апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Окрім того, в чинному законодавстві не існує вичерпного переліку поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку, а підписання рішення з пропуском п'ятиденного терміну є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, такої судової практики також дотримується і Верховний Суд України.

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно із ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" державне мито сплачується з апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів. Касаційні скарги на процесуальний документ, такий як, в даному випадку ухвала апеляційного суду, державним митом не обкладається, тому державне мито, сплачене державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" за платіжним дорученням №07-4920 від 18.04.2007р. за розгляд касаційної скарги підлягає поверненню з державного бюджету.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007р. у справі №14/540 скасувати.

Справу №14/540 направити до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Повернути ДП "Укрзалізничпостач" з державного бюджету України державне мито за розгляд касаційної скарги в сумі 420,08 (чотириста двадцять грн.) 08коп., перераховане платіжним дорученням №07-4920 від 18.04.2007р. Видати довідку.

Головуючий           І. Ходаківська

Судді           Т. Данилова

В. Цвігун