ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 р.

№ 13/203

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Воліка І.М.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2007 року у справі № 13/203 Господарського суду Чернігівської області за позовом Відкритого акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат", м. Ніжин, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтрансавтострой", м. Ченігів, про стягнення 735 000 грн. та визнання акту прийому-передачі недійсним,

за участю представників сторін:

позивача –ВАТ "Ніжинський жиркомбінат" –Букій В.О. (дов. № 15 від 11.01.08 р.);

відповідача –ТОВ "Інтрансавтострой" Буряк О.І. (дов. № 11 від 25.01.08 р.);

встановив:

У липні 2007 року позивач –Відкрите акціонерне товариство "Ніжинський жиркомбінат" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтрансавтострой" про стягнення 735 000 грн. та визнання акту прийому-передачі недійсним.

Вказував, що 5 травня 2005 року між ним (покупцем) та ТОВ "Інтрансавтострой" (продавцем) укладено договір купівлі-продажу № 16 від 24 травня 2005 року та додаткову угоду до нього, за умовами яких одна сторона – відповідач зобов'язався поставити на підприємство позивача насіння ріпаку в кількості 735 тон до 30 серпня 2005 року, а останній зобов'язаний прийняти та оплатити поставлений товар.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, що полягали у поставці товару для ВАТ "Ніжинський жиркомбінат", позивач просив стягнути з відповідача перераховану, згідно умов спірного договору, передплату у сумі 735 000 грн. та визнати акт приймання-передачі по договору № 16 від 22 вересня 2005 року недійсним.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27 вересня 2007 року (суддя Фетисова І.А.) позов задоволено.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 735 000 грн. основного боргу, 7 435,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судове рішення мотивоване наявністю підстав до задоволення позовних вимог на підставі ст.ст. 525, 526, 615 ЦК України, оскільки відповідачем не виконано в повному обсязі свої зобов'язання в частині передачі товару у власність позивача.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2007 року (колегія суддів у складі: Отрюх Б.В. –головуючого, Бондар С.В., Тищенко А.І.) рішення скасовано.

Провадження у справі припинено.

Постанова мотивована посиланнями на ч. 1 п. 2 ст. 80 ГПК України, оскільки спір про стягнення заборгованості за договором № 16 між тими ж сторонами та з тих же підстав вже розглядався Господарським судом Чернігівської області в межах справи № 13/111, а вимога про визнання недійсним акту приймання-передачі товару від 22 вересня 2005 року залишена без задоволення з тих підстав, що вказаний акт було підписано сторонами на виконання договору купівлі-продажу № 16, а тому акт приймання-передачі товару не є правочином, оскільки таким є договір № 16.

У касаційній скарзі ВАТ "Ніжинський жиркомбінат", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст. 80 ГПК України, ст. 11, 202 ЦК України, –просить скасувати постанову апеляційного суду у даній справі та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так судами встановлено, що 5 травня 2005 року між ВАТ "Ніжинський жиркомбінат" (покупцем) та ТОВ "Інтрансавтострой" (продавцем) укладено договір № 16 купівлі-продажу, згідно умов якого відповідач зобов’язався виростити, доставити і продати позивачу насіння ріпаку харчового, а позивач зобов’язався прийняти товар та оплатити його вартість в термін і на умовах передбачених даним договором.

Відповідно до п.4.1. договору продавець зобов’язався поставити товар до 30 серпня 2005 року.

За умовами додаткової угоди № 1 до договору № 16 продавець зобов’язався доставити товар покупцю в кількості 735 тон на загальну суму 735 000 грн. Оплата за поставлений товар проводиться до 7 червня 2005 року.

На виконання умов договору позивачем перераховано на банківський рахунок відповідача суму передоплати у розмірі 735 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1093 від 6 травня 2005 року, № 1214 від 20 травня 2005 року, № 1237 від 24 травня 2005 року, № 1238 від 24 травня 2005 року, № 1268 від 27 травня 2005 року, № 1323 від 2 червня 2005 року, № 1369 від 7 червня 2005 року.

22 вересня 2005 року між сторонами підписано акт приймання-передачі товару –насіння ріпаку в кількості 735 тон на суму 735 000 грн., в тому числі ПДВ по договору № 16.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі позивач зазначає, що оскільки відповідач умови договору в частині поставки ріпаку в кількості 735 тон не виконав, –у останнього виникло зобов'язання повернути передоплату у розмірі 735 000 грн.

Приймаючи рішення у даній справі про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що, позивачем виконано свої зобов'язання належним чином відповідно до умов договору надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 735 000 грн., а відповідачем, зобов'язання передбачені п. 2.1 та п. 4.1 договору, щодо поставки 735 тон товару на загальну суму 735 000 грн. не виконано.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області у справі № 13/111 від 11 травня 2007 року провадження у справі припинено у зв’язку з поданням позивачем заяви про відмову від позовних вимог. Крім того, у вказаній ухвалі зазначено, що відповідач заперечував проти позову та надав акт приймання-передачі рапсу від 22 вересня 2005 року за договором № 16, однак позивач не висував вимог щодо недійсності вказаного акту.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги у даній справі заявлені з тих же підстав, що й у справі № 13/111, а саме невиконанням відповідачем своїх зобов’язань перед позивачем щодо поставки насіння ріпаку в кількості 735

тон на суму 735 000 грн. по договору купівлі-продажу № 16, а тому провадження по справі підлягає припиненню на підставі п. 2 ст. 80 ГПК України.

В частині відмови у задоволені вимог позивача про визнання правочину недійсним, а саме акту приймання-передачі рапсу від 22 вересня 2005 року, суд апеляційної інстанції обгрунтовано виходив з того, що акт приймання-передачі товару було підписано сторонами на виконання договору купівлі-продажу № 16, а тому зазначений акт не є правочином, оскільки таким є договір № 16.

Посилання касаційної скарги на неправильне застосування судом норм матеріального права, як на підставу до скасування судових постанов, не заслуговують на увагу, оскільки спір по суті судом не вирішено, провадження у справі припинено, з підстав, що передбачені ч. 1 п. 2 ст. 80 ГПК України.

Твердження касаційної скарги про те, що провадження у даній справі не підлягає припиненню на підставі ч. 1 п. 2 ст. 80 ГПК України, оскільки Господарським судом Чернігівської області у справі № 13/111 розглянуто позовну заяву про стягнення заборгованості та збитків, а у даній справі предметом позову є стягнення суми попередньої оплати та визнання акту прийому передачі недійсним, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильності висновку суду про те, що до винесення рішення у даній справі позивач змінив предмет позову в частині стягнення заборгованості на стягнення суми попередньої оплати по договору № 16 від 5 травня 2005 року.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2007 року у справі № 13/203 залишити без змін.

Судді:

Н. Дунаєвська

І. Волік

М. Михайлюк