донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

16.01.2008 р.
справа №16/90

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Дзюби  О.М.

суддів

Акулової  Н.В. , Гези
Т.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:

Янчук Р.С. (дов. Бн від
03.05.2007р.),

від відповідача:
від третьої особи

ОСОБА_2 (дов. №2348 від
11.05.2007р.),  не з*явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1.Макіївка Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

08.11.2007 року

по справі

№16/90 (Манжур В.В.)

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю „Калинівський комбікормовий завод” с.Корделівка Вінницька
область

до  третя особа

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1.Макіївка Донецької області Відкрите акціонерне товариство
„Йосипівське хлібоприймальне підприємство” с.Залізничне Кіровоградська
область

про

виконання зобов`язання в натурі,
поставлення зерна сої     в   кількості    90
тонн.

В С Т А Н О В
И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Калинівський комбікормовий завод” с.Корделівка Вінницька область
(далі ТОВ „Калинівський комбікормовий завод”) звернулось до господарського суду
з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1м.Макіївка Донецької
області (далі СПД ОСОБА_1) про виконання зобов'язання в натурі, поставлення
зерна сої в кількості 90тонн.

У ході розгляду справи позивач у
порядку статті 22 ГПК України змінив позовні вимоги та просив  стягнути з відповідача попередню оплату  у сумі 90000грн.00коп. за договором №16/08-06
від 16.08.2006року (а.с.49,54,59).

Під час розгляду справи
господарський суд ухвалою від 14.08.2007р. на підставі клопотання позивача
залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору -Відкрите акціонерне товариство „Йосипівське хлібоприймальне
підприємство” (далі ВАТ „Йосипівське хлібоприймальне підприємство” ) (а.с.120).

Рішенням господарського суду
Донецької області від  08.11.2007року
(суддя Манжур В.В.) позовні вимоги задоволені повністю, стягнута з
відповідача  сума 90000грн.00коп.  Судове рішення мотивоване тим, що позовні
вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із судовим
рішенням, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти
нове,  яким відмовити у задоволені
позову. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що судом першої
інстанції порушені норми матеріального права, а фактичні обставини справи не
відповідають висновкам суду.

Позивач вважає рішення суду законним
та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню

Розпорядженням заступника голови
Донецького апеляційного господарського суду змінена судова колегія для розгляду
апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається із матеріалами
справи, між ТОВ „Калинівський комбікормовий завод” та СПД ОСОБА_1
16.08.2006року укладений договір №16/08-06, відповідно до якого  продавець (відповідач у справі) зобов'язався
продати покупцеві (позивач) зерно-сою у кількості 100000тонн за ціною
1000грн.00коп. за 1 тонну. В свою чергу покупець зобов'язався прийняти та
оплатити надану продукцію. Товар повинен відповідати ГОСТу та базисним
кондиціям та доставляється на ВАТ „Йосипівське ХПП” транспортом продавця   (п.п.1,2,3 договору).

Оцінивши договір, з якого виникли
цивільні права та обов'язки сторін, судова колегія дійшла висновку, що
укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є
договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК
України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу
(статті  655-697 ЦК України).

За обумовленим договором порядком
розрахунків, оплата проводиться після доставки продукції на хлібоприймальне
підприємство та після обчислення залікової ваги (п.4 договору).

Як видно із матеріалів справи,
відповідачем був виставлений рахунок №275 від 16.08.2006р. на передоплату за
сої у сумі 100000,00грн. (а.с.17). Даний рахунок був оплачений позивачем у
повному обсязі, про що свідчить банківська виписка (а.с.18). Твердження
скаржника, що вказаний рахунок був виставлений за вимогою позивача не
приймаються до уваги, оскільки  письмових
доказів з цього приводу не надано.

У своєму позові позивач зазначає,
що у порушення умов договору відповідач зерно не поставив. Відповідачем 26
грудня 2006року частково повернуті отримані кошти у сумі 10000,00грн. (а.с.19).
Отже, відповідач своїми фактичними діями підтвердив отримання грошових коштів.
Залишок грошових коштів у сумі 90000грн. позивачеві не повернутий.

Приписами ч.2 ст.693 Цивільного
кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої
оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право
вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи з наведеної норми статті,
позивач 17.01.2007року звернувся до відповідача з вимогою про виконання умов
договору та повернення грошових коштів (а.с.15,16). Дані вимоги відповідач
залишив без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин  справи
та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права,
колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про
необґрунтованість апеляційної скарги з
урахуванням такого.

Причиною
спору  в даній справі є вимога про
повернення попередньої оплати у сумі 90000грн., яка здійснена на підставі
рахунку №275 від 16.08.2006р. (а.с.17).

Звертаючись з позовом до суду і
відповідно до розділів 1,У,УШ Господарського процесуального кодексу
України  позивач самостійно  визначає предмет і підстави позову, які
повинен довести.

У відповідності до ст.33
Господарського процесуального кодексу України
як позивач, так і відповідач повинні довести обставини та факти, на
які  посилаються  та проти яких заперечують, та підтвердити їх
певними засобами.

В даному випадку, позивач
обґрунтував свої позовні вимоги договором №16/08-06 від 16.08.2006року, який
укладений між ТОВ „Калинівський комбікормовий завод”  та СПД ОСОБА_1

Умовами даного договору визначено,
що товар доставляється на ВАТ „Йосипівське ХПП” транспортом продавця -
відповідача. Разом з тим, відповідач стверджує, що ВАТ „Йосипівське ХПП”
відмовилося у прийнятті товару. Однак,
не надано суду, як першої інстанції, так і  апеляційній інстанції, доказів доставки
товару, а саме: зерна-сої на склад хлібоприймального підприємства. Також не
надано доказів, які підтверджують факт відмови у прийнятті товару.

Твердження СПД ОСОБА_1, що листом
від 01.10.2006року він звернувся до позивача, в якому повідомив про факт
знаходження зерна на складі ТОВ „Агрофірма „Сухоташлицька”, не приймаються до
уваги, оскільки даний опис не може бути належним доказом у справі, так як  згідно листа
Українського ДП поштового зв'язку „Укрпошта” ЦПЗ №1 від 15.10.2007р. за
№07/5-889 у період з 01.10.2006р. відправлення з оголошеною цінністю з
Донецьк-110 на адресу с.Корделівка не відправлялося. (а.с.148). Виходячи з
такого,  відповідач не довів факт
поставки зерна-сої позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України
обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент
вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця
доставити товар.

Як видно із змісту договору
№16/08-06 від 16.08.2006року, товар зобов'язаний прийняти саме позивач. ВАТ
„Йосипівське ХПП” є лише місцем передачі товару. В матеріалах справи відсутні
будь-які докази  про передачу товару
належним чином позивачу, відсутні докази виклику представника позивача для
прийомки товару,  акт прийому-передачі,
розписка про одержання або інші документи за домовленістю сторін. Таким чином,
матеріалами справи не підтверджений факт доставки товару саме відповідачем, як
того вимагають умови договору.

В апеляційній скарзі заявник
стверджує, що укладений з позивачем договір №16/08-06 від 16.08.2006року є
договором контрактації  сільськогосподарської
продукції, а не є договором поставки, оскільки СПД ОСОБА_1 є виробником
сільськогосподарського продукції.

Дані твердження судова колегія не
приймає до уваги, так як  відповідно до
ч.1 ст.713 ЦК України за договором контрактації сільськогосподарської продукції
виробник сільськогосподарської продукції зобов'язується виробити визначену
договором  сільськогосподарську  продукцію і передати її у власність
заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а
заготівельник зобов'язується прийняти цю продукцію та оплатити її за
встановленими цінами відповідно до умов договору. В доказ того, що СПД
ОСОБА_1  не є виробником продукції,
вирощування зерна-сої, в матеріалах справи є договір від 20.08.2006р.,  укладений з ТОВ „АПК „Дніпро”, згідно якого,
СПД ОСОБА_1 є покупцем спірної продукції, а не виробником. (а.с.78,77,78,79).

Таким чином, враховуючи викладене,
вимоги позивача у відповідності до ст.33 Господарського процесуального кодексу
України доведені, тому, задовольняючи позов, місцевий господарський суд
дослідив всі суттєві обставини справи, надав правову оцінку наявним у справі
доказам.

За результатами апеляційного
провадження, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського
суду  відповідає фактичним обставинам
справи, а тому підстави для його скасування або зміни  відсутні.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України  витрати
по  сплаті державного мита по апеляційній
скарзі покладаються на заявника скарги.

Керуючись
ст.ст.33,43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України,
Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1м.Макіївка Донецької
області на рішення  господарського
суду Донецької області   від  08.11.2007року у справі №16/90  залишити без задоволення.

Рішення  господарського суду Донецької області   від 08.11.2007року у справі №16/90  залишити без змін.

Головуючий          О.М.
Дзюба

Судді:          Н.В.
Акулова

Т.Д.
Геза

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС