ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"13" серпня 2008 р.

справа № 5020-3/019

За позовом                     Комунального
підприємства Севастопольської міської ради "Аррікон"

(99011, м.
Севастополь, вул. Адм. Октябрьського, 8, кв. 2)

до відповідача          Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

(АДРЕСА_2)

про                              стягнення 3618,44
грн.

Суддя   Головко В.О.

Представники:

від позивача          -          Ігнатенко
Валерія В'ячеславівна, довіреність №43 від 25.01.08,

від відповідача -          ОСОБА_1,
паспорт НОМЕР_1, виданий Фрунзенським

МВ ХМУ УМВС України в Харківській
області 11.11.98.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство
Севастопольської міської ради "Аррікон" звернулось до суду з позовом
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 3618,44 грн., з яких 3355,92
грн. -заборгованість по орендній платі та експлуатаційним витратам, 221,15 грн.
-пеня, 41,37 грн. -3% річних.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем договору оренди № 897 від
26.04.2005 в частині сплати орендної плати та експлуатаційних витрат.

Під час розгляду справи позивач з
посиланням на ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив
розмір позовних вимог, у зв'язку зі сплатою відповідачем основної суми боргу;
просить стягнути з останнього на свою користь лише пеню у розмірі 221,15 грн.
та 3% річних у розмірі 41,37 грн.

Відповідач не скористався правом,
наданим йому статтею 59 Господарського процесуального кодексу України: не надав
господарському суду відзив на позовну заяву. Втім, в судовому засіданні
12.08.2008 відповідач заявив про повне погашення ним основного боргу та визнав
позовні вимоги щодо стягнення з нього пені та 3% річних в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача та
відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2005 між Комунальним
підприємством Севастопольської міської ради "Аррікон" (Позивач) та
фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 (Відповідач) був укладений договір
оренди нерухомого майна № 897, який посвідчено приватним нотаріусом та
зареєстровано у реєстрі (арк.с.7-8).

Згідно з пунктом 1.1 Договору
позивач передає, а відповідач приймає у тимчасове платне користування нежилу
будівлю літ. "Б" в цілому, загальною площею 141,10 м2,
яка розташована за адресою: м. Севастополь, вул. Суворова, 20, для
надання послуг ксерокопіювання та тиражування, розміщення навчальних курсів по
вивченню іноземних мов.

Вказане приміщення прийняте від
позивача відповідачем 26.04.2005, що підтверджується актом приймання-передачі
орендованого майна (арк. с. 9).

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3
Договору орендна плата складає 377,11 грн. за перший місяць оренди та
експлуатаційні витрати 8,38 грн. з ПДВ, і перераховується Орендарем
(Відповідачем) не пізніше 20 числа поточного місяця на поточний рахунок
позивача. В подальшому сума орендної плати підлягає щомісячному коригуванню
Орендарем при внесенні чергового платежу відповідно до індексу інфляції,
визначеному Міністерством статистики України.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку суми боргу (арк. с. 6), який не спростовувався відповідачем, станом
на 01.02.2008 за відповідачем рахувалася заборгованість по орендній платі за
експлуатаційним витратам (з урахуванням індексу інфляції) в сумі 2864,40 грн.
Крім того, за період з 01.02.2008 по 30.06.2008 відповідач зобов'язаний був
сплатити орендну плату та експлуатаційні витрати в сумі 3223,27 грн. Таким
чином, загальна сума основного боргу відповідача перед позивачем становить
6087,67 грн. (2864,40 грн. + 3223,27 грн.). Протягом зазначеного періоду, а
саме: у лютому і травні 2008 року, відповідач частково погасив борг, сплативши
2732,20 грн. (1432,20 грн. + 1300,00 грн.). Отже, до початку розгляду позовної
заяви сума основного боргу відповідача перед позивачем зменшилась та склала
3355,47 грн. (6087,67 грн. -2732,20 грн.), а не 3355,92 грн., як вказує позивач
(арк. с. 6).

Позивач не надав доказів збільшення
розміру експлуатаційних витрат з 8,38 грн. (як зазначено в пункті 3.2 Договору
та позовній заяві) до 8,47 грн. (як вказане в розрахунку суми боргу), тому суд
не приймає до уваги таке збільшення.

Абзац другий частини першої статті
193 Господарського кодексу України передбачає, що до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі статтями 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором чи законом.

Наявні в справі докази свідчать про
те, що свої вимоги за Договором позивач виконав у повному обсязі, натомість
відповідач умови договору порушив.

В судовому засіданні позивач надав
суду письмове клопотання про зміну позовних вимог, а саме про їх зменшення, у
зв'язку зі сплатою основної суми заборгованості відповідачем; просив суд
стягнути на його користь лише пеню у розмірі 221,15 грн. та 3% річних у розмірі
41,37 грн. На підтвердження проведеної оплати надав копії банківських виписок
та прибуткового касового ордера на загальну суму 4037,35 грн. (арк. с. 22-25,
27).

Відповідач підтвердив оплату
заборгованості та, в свою чергу, надав банківські квитанції та квитанцію до
прибуткового касового ордера на загальну суму 4037,35 грн. (арк. с. 30-31).
Більше того, відповідач надав банківську квитанцію про сплату орендної плати за
серпень 2008 року в сумі 678,07 грн. (арк. с. 31).

Згідно з частиною другою статті 193
Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським
кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 230
Господарського кодексу України та статті 546 Цивільного кодексу України виконання
зобов'язань може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Якщо за порушення
зобов'язання встановлена неустойка (пеня), то вона підлягає стягненню в повному
розмірі, незалежно від відшкодування збитків (стаття 624 Цивільного кодексу
України).

Позивач просить стягнути з
відповідача пеню за прострочення виконання договору у розмірі 221,15 грн.

Перевіривши розрахунок пені,
наданий позивачем, суд дійшов висновку, що він є хибним. Позивач не врахував
того, що 2008 рік є високосним, тому загальна кількість календарних днів року
для розрахунку пені складає не 365, а 366 днів. Разом з тим позивач помилково
застосував після 30.04.2008 облікову ставку НБУ в розмірі 10,0% річних, в той
час коли постановою Національного банку України № 107 від 21.04.2008 вона встановлена
на рівні 12,0% річних. Натомість, під час розрахунку пені позивач
необґрунтовано застосував експлуатаційні витрати в розмірі 8,47 грн. на місяць
(замість 8,38 грн. на місяць).

Враховуючи зазначене, суд зробив
власний розрахунок суми пені за період з 01.02.2008 по 30.06.2008 за формулою
"сума боргу х ставка НБУ х 2 / 366 дн. / 100%" та встановив, що вона
складає 240,50 грн. Однак, суд позбавлений права вийти за межі позовних вимог
через відсутність відповідного клопотання позивача, як це передбачено пунктом 2
частини другої статті 83 Господарського процесуального кодексу України. Тому
вважає такими, що підлягають задоволенню, вимоги щодо стягнення пені в
заявленому розмірі -221,15 грн.

Згідно із частиною другою статті
625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3% річних від
простроченої суми боргу за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів
не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з
відповідача на свою користь 3% річних від суми заборгованості у розмірі 41,37
грн.

З договору оренди не вбачається, що
сторони встановили інший розмір процентів ніж 3% річних. Перевіривши розрахунок
3% річних, суд зазначає, що і в даному випадку позивач допустив помилки під час
його проведення. По-перше, як зазначалося вище, сума основного боргу складає
3355,47 грн., а не 3355,92 грн. По-друге, кількість календарних днів
високосного 2008 року складає 366, а не 365 днів. І по-третє, загальна
кількість днів прострочення складає 151 день, а не 150 днів. Виходячи з
наведеного, сума 3% річних складає: 3355,47 грн. х 3% / 100% / 366 дн. х   151 дн. = 41,53 грн. Втім, знов-таки з
огляду на пункт 2 частини другої статті 83 Господарського процесуального
кодексу України суд вважає такими, що підлягають задоволенню, вимоги щодо
стягнення 3% річних у заявленому розмірі, а саме: в сумі 41,37 грн.

Як було встановлено судом під час
розгляду справи, позивач добровільно сплатив відповідачу 4037,35 грн. Проте, в
наданих суду доказах (арк. с. 22-27, 30-31) вказане призначення платежу
"орендна плата, збори". За таких обставин у суду немає підстав
вважати решту коштів погашенням пені та 3% річних. Тому з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
221,15 грн. пені та 41,37 грн. -3% річних, а разом: 262,52 грн.

Враховуючи, що спір виник внаслідок
неправильний дій відповідача, а також те, що погашення заборгованості відбулося
після подання позову до суду, відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України суд покладає на відповідача судові витрати:
держмито у розмірі 102 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 118,00 грн.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний НОМЕР_1) на
користь комунального підприємства Севастопольської міської ради „Аррікон” (99011,
м. Севастополь,               вул.
Адмірала Октябрського, 8, кв.2, ідентифікаційний код 20711909) 262,52 грн.,
у тому числі пеню у розмірі 221,15 грн., 3% річних у розмірі 41,37 грн., а
також судові витрати: державне мито у розмірі 102,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Суддя господарського суду

міста Севастополя
В.О. Головко