донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.04.2008 р.                                                              справа №3/259

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Шевкової Т.А.

суддів

Діброви Г.І. , Стойка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Кузьмишкин Д.В. дов. № 01-10/25 від 08.01.2008р.,

від відповідача:

Лебедєв В.В. дов. № 52 від 16.04.20007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства “Маріупольський морський торговельний порт” м. Маріуполь Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

24.01.2008 року

по справі

№ 3/259 (Гассій О.В.)

за позовом

Державного підприємства “Маріупольський морський торговельний порт” м. Маріуполь Донецької області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Лема ФСС” м. Маріуполь Донецької області

про

стягнення заборгованості в сумі 2465,99 дол. США

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство “Маріупольський морський торговельний порт” м. Маріуполь Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лема ФСС” м. Маріуполь Донецької області 2465,99 дол. США заборгованості.

Господарський суд Донецької області рішенням від 24.01.2008р. у справі № 3/259 у задоволенні позовних вимог Державного підприємства „Маріупольський морський торговельний порт” про стягнення 2465,99 дол. США відмовив.

Своє рішення господарський суд мотивував тим, що послуги, які надав позивач відповідачу є послугами супутніми експорту товарів, та оподатковуються ПДВ за ставкою 0 відсотків, що свідчить про неправомірне включення позивачем у вказані рахунки, надані для оплати відповідачу, - ПДВ, розрахованого за ставкою 20%, виходячи з їх вартості, в зв’язку з чим позовні вимоги ДП „Маріупольський морський торговельний порт” до ТОВ “Лема ФСС” про стягнення 2465,99 дол. США - податку на додану вартість визнав безпідставними.

Державне підприємство „Маріупольський морський торговельний порт”, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2008р. у справі № 3/259 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заявник скарги вважає рішення господарського суду необґрунтованим, та винесеним з порушенням норм матеріального права, а висновки господарського суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Заявник скарги вважає, що ним були надані відповідачу послуги по перевалці експортних вантажів в межах митної території України, тому вартість послуг повинна оподатковуватися податком на додану вартість за ставкою 20%. Згідно п.п.6.2.1 п.6.2 Закону України „Про податок на додану вартість” підтвердженням експорту вантажу є належним чином оформлена вантажна митна декларація (відповідно Постанови КМУ від 09.06.1997р. № 574 про затвердження Положення про вантажу митну декларацію, морські порти не є одержувачами екземпляру ВМД, її одержує експортер вантажу). Відповідно п.6.2 ст.6 Закону України «Про ПДВ»нульова ставка ПДВ застосовується при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг. Згідно п. 1.14 ст.1 Закону України «Про ПДВ»до супутніх послуг відносяться послуги, вартість яких включається у відповідності з нормами митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються, про що зазначено в п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість».

Однак, на думку заявника скарги, включення супутніх послуг до митної вартості вантажу не означає, що податок на додану вартість повинен нараховуватися за ставкою 0%. Крім того, порт не має відомостей про митну вартість вантажу і про включення до неї вартості супутніх послуг.

Так, заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про включення відповідачем вартості робіт порту по навантаженню, вивантаженню вантажів відповідача в митну вартість товарів та по віднесенню послуг порту до супутніх експорту товарів, оскільки відповідачем не надавалися будь-які документи, підтверджуючі даний факт (податкові накладні, реєстри податкових накладних, вантажні митні декларації) та дане питання не досліджувалось у судовому засіданні.

Заявник скарги заявив усне клопотання, яким просив залучити до матеріалів справи документи: доручення на відвантаження експортних товарів № 200 від 06.07.2007р. із додатком, здавальний акт від 11.07.2007р., вантажний план, приймальний акт № 2/1 від 01.06.2007р., приймальний акт № 2/2 від 01.06.2007р., приймальний акт № 2/3 від 02.06.2007р., приймальний акт № 2/4 від 02.06.2007р., приймальний акт № 2/5 від 04.06.2007р., приймальний акт № 2/6 від 04.06.2007р., приймальний акт № 2/10 від 05.06.2007р.

Колегія суддів задовольнила клопотання заявника скарги та долучила до матеріалів справи вищевказані документи.

Відповідач вважає рішення законним, обґрунтованим, винесеним при дослідженні всіх обставин, що мають значення для справи, у відповідності до вимог чинного законодавства, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення. Крім того, відповідачем за супровідним листом № 31 від 07.04.2008р. до матеріалів справи наданий лист відповідача до Маріупольської митниці від 26.07.2007р. № 2745-Т, в якому йдеться про включення вартості супутніх послуг до вартості транспортних послуг по відправці вугілля. Даний лист прийнятий судовою колегією та залучений до матеріалів справи.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між ДП „Маріупольський морський торговельний порт” та ЗАТ “Лема” (яке в подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю “Лема ФСС” м.Маріуполь Донецької області) 21.12.2006р. укладено договір № 25-6/145/12 про надання послуг.

За умовами пункту 1.1 даного договору експедитор –відповідач у справі, доручає, а порт приймає зобов’язання по перевалці із залізничного або автомобільного транспорту на морські судна, експортні та транзитні навалочні вантажі еспедитора, а експедитор зобов’язується сплатити виконанні портом роботи та надані послуги.

Пунктом 1.4 даного договору встановлено, що у відповідності до ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України „Про транспортно-експедиційну діяльність” відповідач може діяти від свого імені або від імені клієнта (вантажовласника) та до цих правовідносин застосовуються положення відповідно глави 68 ЦК України „Доручення” та глави 69 ЦК України „Комісія”.

Приписами п.п. 4.9 та 4.10 договору № 25-6/145/12 від 21.12.2006р. встановлено, що всі платежі нараховуються в доларах США, оплата здійснюється експедитором, відповідачем у справі, в гривнях –за обробку вантажів українських вантажовласників по курсу НБУ, що склався на день надання послуг (виконання робіт); в доларах –за обробку вантажів вантажовласників іноземних держав (нарахованих відповідачем за дорученням його клієнтів на банківські рахунки порту).

У розділі 4 договору сторони визначили ставки за послуги з вивантаження вантажів із залізничних вагонів, навантаження на судно та зберігання вантажів на складах Порту.

В пункті 4.3.1. договору сторони обумовили, що у вказаних в даному пункті ставках не врахований ПДВ, при цьому ПДВ оплачується відповідно до діючого законодавства України.

На виконання умов договору № 25-6/145/12 від 21.12.2006р. позивачем на оплату наданих у липні 2007р. послуг по перевалці експортних вантажів, був виставлений відповідачеві рахунок № 7107-В від 11.07.2007р. на суму15866, 12 доларів США, в якому зазначено, що платником є Товариство з обмеженою відповідальністю “Лема ФСС” м.Маріуполь Донецької області. Відповідач здійснив часткову оплату виставленого рахунку у сумі 13400,13 доларів США, а саме: оплатив послуги за відкрите зберігання вантажу у сумі 891,81 дол. США з врахуванням податку на додану вартість; але послуги за перевалку експортного вантажу згідно коносаменту у сумі 9775,00дол.США, послуги по зачистці вагонів у сумі 1591,83дол.США, послуги за перестановку вагонів та платформ тепловозом порту на підставі калькуляції порту у сумі 579,60дол. США, послуги за подачу та забирання вагонів у сумі 383,53дол.США - відповідач оплатив без врахування податку на додану вартість.

Загальна неоплачена сума становить 2465,99 дол.США, яка є податком на додану вартість на послуги порту, нарахованим за ставкою 20%.

У зв’язку з несплатою суми 2465,99дол.США, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення боргу у примусовому порядку.

До початку навантаження на судна закордонного плавання експортного вантажу митному органу було подано доручення на відправлення експортного товару, яке було оформлено на підставі вантажної митної декларації № 703000002/5/701583 та з якої вбачається, що вантаж призначений для експорту.

Відповідно до Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби №307 від 09.07.97р. при вивезенні товарів з митної території України їх митна вартість визначається шляхом приведення фактурної вартості у відповідності до бази цін FOB –український порт, DAF –кордон України (пункт призначення на митному кордоні України) або CIР –пункт призначення на митному кордоні України. При цьому, якщо товари продано на умовах, які свідчать, що поставка здійснюється в пункт відвантаження, розташований на митній території України, то до фактурної вартості додаються витрати на доставку вантажу до моменту перетину митного кордону України.

У графі 20 ВМД № 703000002/5/701583 зазначено умови поставки - СРТ-Маріуполь, наведене свідчить про те, що поставка здійснюється в пункт відвантаження, розташований на митній території України.

Згідно вантажної митної декларації № 703000002/5/701583 митна вартість товару перевищує фактурну вартість товару, а саме у графі 42 «Фактура вартість товару»внесена сума 795075,03дол. США, у графі 45 «Митна вартість»- сума 871481,18дол.США.

Господарським судом правильно було встановлено та не заперечується сторонами, що портом виставлено рахунок для оплати послуг, наданих відносно вантажу, який експортувався.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України “Про транспортно-експедиторську діяльність”, транспортно-експедиторська послуга –це робота, що безпосередньо пов’язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно статті 3 Закону України “Про податок на додану вартість” передбачено, що об’єктом оподаткування є операції платників податку з вивезення товарів (супутніх послуг) в режимі експорту або реекспорту.

Пунктом 6.1. ст.6 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлено, що об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Відповідно п.6.2 ст.6 Закону України “Про податок на додану вартість” при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить “0” відсотків до бази оподаткування.

Згідно п.1.14 Закону України “Про податок на додану вартість” супутні послуги –це послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються.

Відповідно ст.194 Митного Кодексу України, експорт –це митний режим, відповідно до якого товари вивозяться за межі митної території України для вільного обігу без зобов’язання їх повернення на цю територію та без встановлення умов їх використання за межами митної території України.

Відповідно до абзацу 28 ст.1 Митного Кодексу України під переміщенням товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях розуміється переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов’язаних з ввозом товарів на митну територію України, вивозом товарів за межі митної території України чи переміщенням їх митною територією України транзитом.

Статтею 274 Митного кодексу України встановлено, що до митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються) також включаються фактичні витрати, якщо вони не були до неї включені, а саме на навантаження, вивантаження, перевантаження, транспортування та страхування до пункту перетинання митного кордону України.

Крім того, відповідачем наданий лист від 26.07.2007р. № 2745-Т до Маріупольської митниці про включення вартості супутніх послуг до вартості транспортних послуг по відправці вугілля у сумі 67670грн. 66коп.

Враховуючи наведене колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що послуги порту, які надавалися відповідачеві у липні 2007 року містять всі ознаки супутніх експорту товарів послуг, які відповідно до п.6.2 ст.6 Закону України “Про податок на додану вартість” оподатковуються за нульовою ставкою.

При наявності даних обставин, позовні вимоги Державного підприємства “Маріупольський морський торговельний порт” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лема ФСС” м.Маріуполь Донецької області суми податку на додану вартість у розмірі 2465,99 дол. США є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2008р. у справі № 3/259 про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення податку на додану вартість у сумі 2465,99 дол.США нарахованого на суму оплати наданих послуг підлягає залишенню без змін. Підстав для задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається у зв’язку з вищенаведеним.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Маріупольський морський торговельний порт” м. Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2008р. у справі № 3/259 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2008р. у справі № 3/259 залишити без змін.

Головуючий          Т.А. Шевкова

Судді:          Г.І. Діброва

О.В. Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС