ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2008 р.

№
2-16/7124-2002

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого
судді:

Добролюбової
Т.В.

суддів

Дроботової
Т.Б., Швеця В.О.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

Головного
управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим

на
постановуСевастопольського
апеляційного  господарського суду від
18.03.08

у
справі

№
19/129-20/237

за
позовом   до   третя особа   про   за скаргою

Приватного
підприємця ОСОБА_1  Євпаторійської
міської ради  Євпаторійське міське
Управління земельних ресурсів
спонукання продовжити договір оренди
Приватного підприємця ОСОБА_1

на
дії  треті особи

Державної
виконавчої служби Автономної Республіки Крим
Євпаторійська міська рада
Євпаторійське міське Управління земельних ресурсів

Розпорядженням Заступника Голови
Вищого господарського суду України від 02.07.08 №02-12.2/217, у зв'язку з
відпусткою судді Гоголь Т.Г., для розгляду касаційної скарги у цій справі
призначено колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В.- головуючого, Дроботової
Т.Б., Швеця В.О.

Представники
сторін у судове засідання не з'явилися, належно повідомлені про час і місце
розгляду касаційної скарги.

доповідач:
Добролюбова Т.В

Приватним підприємцем ОСОБА_1 у
травні 2002 року заявлений позов до
Євпаторійської міської ради про спонукання міськраду продовжити договір
від 07.07.99   про право тимчасового
користування земельною ділянкою, загальною площею 168,8 кв.м, що знаходиться в
місті Євпаторія у парку ім. Фрунзе.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12.12.02, ухваленим суддею Омельченко В.А.,
позовні вимоги задоволено шляхом зобов'язання відповідача укласти з позивачем
договір оренди  земельної ділянки,
загальною площею 166,80 кв.м, розташованої
в місті Євпаторія у парку ім. Фрунзе (без зазначення умов договору).

На виконання цього рішення
господарським судом Автономної Республіки Крим
20.01.03 видано накази. У зв'язку з його втратою, господарський суд
Автономної Республіки Крим ухвалою від 08.12.03, видав позивачеві дублікат
наказу.

Постановою відділу Державної
виконавчої служби Євпаторійського міського Управління юстиції від 10.01.04 у
прийнятті до провадження наказу від 08.12.03 відмовлено.

Ухвалою господарського суду  Автономної Республіки Крим від 22.01.04,
задоволено заяву позивача про внесення змін до резолютивної частини рішення від
12.12.07 шляхом зазначення юридичної адреси боржника. При цьому, судом, з
урахуванням цих змін,  видано наказ на
примусове виконання рішення суду від 12.12.02.

Ухвалою господарського суду  Автономної Республіки Крим від 14.07.05,
розглянуто заяву Державної виконавчої служби Головного управління юстиції
України в Автономній Республіці Крим про роз'яснення порядку і способу
виконання рішення від 12.12.02 та роз'яснено, що господарський суд Автономної
Республіки Крим своїм рішенням від 12.12.02 зобов'язав відповідача
-Євпаторійську міську раду укласти з приватним підприємцем ОСОБА_1 договір
оренди земельної ділянки загальною площею 166,80 кв.м, що розташована у
міському парку імені Фрунзе у міста Євпаторія зі сторони вул. Горького.

Постановою відділу Державної
виконавчої служби Євпаторійського міського Управління юстиції від 13.02.06
закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського
суду Автономної Республіки Крим в частині зобов'язання Євпаторійської міської
ради укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки у зв'язку з його
виконанням.

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернулась до господарського суду Автономної
Республіки Крим зі скаргою на дії Державної виконавчої служби Автономної
Республіки Крим щодо закінчення виконавчого провадження з примусового виконання
наказу від 13.02.06, в якій просила визнати дії виконавчої служби
неправомірними, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження,
а  виконавче провадження - поновити.
Обґрунтовуючи свої вимоги заявник вказує на те, що 13.02.06 головним
держвиконавцем ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з тим, що рішенням Євпаторійської міської  ради від 02.02.06 №4-38/162 дано згоду ПП
ОСОБА_1 на укладення договору оренди земельної ділянки. Однак пункт 1 рішення
від 02.02.06, постановою від 06.06.06 у іншій справі (№2-16/8346-2006) визнано
недійсним.  Тому, на думку
заявника,постанову про закінчення виконавчого провадження винесено з порушенням
вимог статей 5, 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду
автономної Республіки Крим від 04.12.07, ухваленою суддею Омельченко В.А.,
скаргу позивача на дії ДВС задоволено частково шляхом визнання неправомірними
дій державної виконавчої служби. Місцевий суд дійшов висновку, що винесення
постанови про закінчення виконавчого провадження суперечить приписам статей 5,
37 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, суд виходив
з того, що рішення у справі фактично не виконано, оскільки пункт 1 рішення
Євпаторійської міської ради від 02.02.06 "Про укладення договору оренди з
ПП ОСОБА_1 на земельну ділянку в парку ім. Фрунзе зі сторони вул. Горького, для
розташування літнього торгового майданчика" в частині строку договору
визнано недійсним. В іншій частині вимог судом відмовлено.          Севастопольський апеляційний
господарський суд  у складі колегії
суддів: Антонової І.В. -головуючого, Котлярової О.Л., Ткаченка М.І., постановою
від 18.03.08, перевірену ухвалу суду першої інстанції від 04.12.07, залишив без
змін, а апеляційну скаргу Євпаторійської міської ради -без задоволення.

Головне управління юстиції
Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим звернулось до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову від
18.03.08 скасувати та прийняти нове рішення
про відмову у задоволенні скарги позивача на дії ДВС. Обґрунтовуючи свої
вимоги скаржник наголошує на неврахуванні судом того, що підставою закриття
виконавчого провадження  було  виконання рішення суду, а саме, прийняття
Євпаторійською міською радою рішення від 02.02.06 про укладення договору оренди
з позивачем.  Скаржник зазначає і про те,
що Євпаторійська міська рада вчинила всі необхідні дії для виконання судового
рішення в межах компетенції, наданої їй Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні". Скаржник вказує також на помилкове не ненадання
судом  преюдиційного значення фактам встановленим
при розгляді іншої справи (№2-16/8346-2006А), а саме, щодо відмови  ОСОБА_1 в задоволенні вимог про зобов'язання
Євпаторійської міської ради розробити та оформити проект договору оренди
спірної земельної ділянки. Окрім цього, встановлено при розгляді цієї справи і
вина ОСОБА_1 в не укладенні договору оренди. Водночас, скаржник зауважує на
безпідставному неприйнятті судом до уваги того, що обов'язок з державної
реєстрації договору оренди рішенням Євпаторійської міської ради від 02.02.06
покладений на позивача, тому державний виконавець не мав підстав для  виконання обов'язків ОСОБА_1

Інші
доводи касаційної скарги стосуються перегляду рішення у справі по суті.

Від Приватного підприємця ОСОБА_1,
Євпаторійської міської ради, Євпаторійського міського Управління земельних
ресурсів відзивів на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий
Господарський  суд  України
заслухавши  доповідь  судді
Добролюбової Т.В., переглянувши матеріали справи і доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність застосування судами приписів чинного
законодавства,  відзначає  наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
установлено судами попередніх інстанцій, на виконання рішення від 12.12.02
господарським судом першої інстанції видано наказ від 22.01.04, згідно з яким
зобов'язано відповідача -Євпаторійську міську раду укласти з ПП ОСОБА_1 договір
оренди земельної ділянки загальною площею 166,80 кв. м, розташованої в парку
ім. Фрунзе, м. Євпаторії. Судами
з'ясовано, що 13.02.06 державним виконавцем відділу примусового
виконання рішень винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання рішення від 12.12.02 у цій справі. Підставою для
закінчення виконавчого провадження державний виконавець визнав рішення Євпаторійської
міської ради від 02.02.06 №4-38/162 про дозвіл на укладення договору спірної
земельної ділянки.  Предметом оскарження
в даному випадку є дії державного виконавця відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим із закінчення
виконавчого провадження, відкритого для виконання наказу від 22.01.04 з
примусового виконання рішення у цій справі. Суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання таких дій державного
виконавця неправомірними.  Згідно зі
статтею 41 Господарського процесуального кодексу України
господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження,
передбаченим цим Кодексом. При вирішенні господарського спору по суті
господарський суд приймає рішення. Статтею 124 Конституції України унормовано,
що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.
Згідно зі статтею 115 Господарського процесуального кодексу України рішення
господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України “Про
виконавче провадження”. Частиною 1 статті 116 названого Кодексу передбачено, що
виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом. Отже, виконання судового рішення є
невід'ємною частиною судового процесу.
Відповідно до преамбули Закону України "Про виконавче
провадження" цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів,
що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання
їх у добровільному порядку.  Відповідно
до статті 5 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядку, визначених
виконавчим документом. Статтею 37 Закону України "Про виконавче
провадження” визначено вичерпний перелік
підстав закінчення виконавчого провадження. Так, виконавче провадження
підлягає закінченню у наступних випадках: прийняття судом відмови стягувача від
стягнення; затвердження судом мирової угоди між стягувачем і боржником про
закінчення виконавчого провадження; смерті або оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи; скасування рішення суду або іншого органу, яке підлягало
виконанню на підставі виконавчого документа; письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх
стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі;
закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; передача
виконавчого документа ліквідаційній комісії; фактичного повного виконання
рішення згідно з виконавчим документом, повернення виконавчого документа без
виконання на вимогу суду або іншого органу; направлення виконавчого документа
за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; повернення
виконавчого документа до суду чи іншого органу, які видали виконавчий документ.
Судами попередніх інстанцій установлено відсутність наведених підстав, що унеможливлює
висновок про правомірність дій державного виконавця із закінчення виконавчого
провадження.  Враховується колегією
суддів і те, що орган виконавчої служби проти того, що  договір оренди не укладений, а відтак  судове рішення у справі не виконано, не
заперечує. Решта доводів, викладених у касаційній скарзі стосуються змісту
рішення суду від 12.12.02 по суті. Ці доводи касаційної скарги не можуть бути
підставою для скасування постанови від 18.03.08, оскільки згадане рішення суду
не є предметом оскарження.

Враховуючи викладене, підстав для
скасування постанови апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги
колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного,
керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119,
11111  Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського
суду від 18.03.08  у  справі №2-16/7124-2002 залишити без змін.

Касаційну скаргу Головного
управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим
залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Т.Добролюбова

Судді                                                                                                        Т.Дроботова

В.Швець