ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2008 р.

Справа № 16/109-08-3221

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів:                     Петрова М.С.,

Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання Ніколовій Г.П.

за участю представників сторін:

від позивача –Попова П.Р., довіреність № 2, дата видачі : 29.10.08;

від відповідача –Щербакової Д.С., довіреність № 3, дата видачі : 09.01.08;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від 12.09.2008 року

по справі № 16/109-08-3221

за позовом малого приватного підприємства „КОНТУР”, м. Ізмаїл Одеської області

до скаржника

про визнання договору пролонгованим

В С Т А Н О В И В:

У липні 2008 року мале приватне підприємство „КОНТУР” /далі по тексту –МПП „КОНТУР”/ звернулося до господарського суду Одеської області з позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог в остаточній редакції) до Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради /далі –Фонд/ про визнання договору оренди нерухомого майна від 08.10.2001р., укладеного між сторонами у справі, пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах.

Позов мотивований належним виконанням з боку позивача прийнятих на себе за договором оренди нерухомого майна від 08.10.2001р. зобов’язань, використанням спірного приміщення протягом тривалого часу та відсутністю повідомлення Орендодавця про відмову від продовження договірних відносин протягом 1 місяця після припинення дії договору оренди, у зв’язку з чим у відповідності до вимог ст. 764 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, наполягає на наявності у нього права на пролонгацію вказаного договору оренди.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.09.2008р. (суддя Желєзна С.П..) уточнені позовні вимоги задоволені у повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Фонд звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 12.09.2008р. по справі № 16/109-08-3221 скасувати та прийняти нове, яким відмовити МПП „КОНТУР” у задоволенні його позовних вимог .

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд безпідставно дійшов висновків про обґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджено, що Фонд направив на адресу позивача лист з повідомленням про припинення договірних відносин в межах місячного строку дії договору оренди, у зв’язку з чим підстави для визнання такого договору оренди продовженим на той самий строк й на тих самих умовах, відсутні.

Крім того, заявник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки листам органів місцевого самоврядування, надісланим ще до спливу договору оренди, якими позивача інформувалося про неможливість продовження договору оренди від 08.10.2001р. у зв’язку із потребою використання орендованого приміщення для інтересів територіальної громади м. Ізмаїл.

У відзиві на апеляційну скаргу МПП „КОНТУР” спростовувало її доводи, просило суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, витребувавши у відповідності до вимог ст. 38, 101 ГПК України додаткові докази, судова колегія прийшла до висновку про наявність підстав для скасування рішення господарського суду з відмовою у задоволенні позову, виходячи з такого.

Між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради (Орендодавець) та МПП „КОНТУР” (Орендар) 08.10.2001р. було укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до умов п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар –приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 107,9 кв.м., що перебуває на балансі центральної районної лікарні /ЦРЛ/ та розташоване по пр.Леніна, 1 у м. Ізмаїлі Одеської області.

Строк дії договору визначений сторонами у 5 років з 08.10.2001р. до 08.10.2006р.

Спірні відносини між сторонами щодо оренди нежитлового приміщення площею 107,99 кв.м., розташованого по пр-ту Леніна, 1 у м. Ізмаїл Одеської області виникли з приводу продовження на новий термін договору оренди від 08.10.2001р. після закінчення його строку.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені ст. 764 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та опосередковано нормою ч. 4 ст. 291 ГК України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до статті 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведений факт належного у встановлений законом строк повідомлення Орендаря про припинення дії договору оренди нерухомого майна від 08.10.2001р., оскільки підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення № 63760, яке було надано суду відповідачем на підтвердження отримання вказаної претензії МПП „КОНТУР”, належить особі, яка ніколи не перебувала у трудових відносинах з позивачем, а листи виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 10.02.2006р. за № 17/01-11-63, від 30.10.2006р. за № 17/01-11-3105, та від 03.07.2008р. за № 17/01-13-1871 не можуть вважатись належними доказами повідомлення позивача про небажання продовжувати з ним орендні правовідносини, так як відправником вказаних листів був Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради, в той час як Орендодавцем за договором оренди від 08.10.2006р. виступив Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради.

З такими висновками погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 30) ч.1 ст. 26 означеного Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади, а пунктом 31) ч. 1 означеної ст. 26 передбачено –прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення;

Стаття 29 цього Закону, яка визначає повноваження щодо управління комунальною власністю, передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

З огляду на приписи вказаного Закону, колегія доходить висновку, що місцевий господарський суд безпідставно не прийняв у якості належних доказів листи виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 17/01-11-63 від 10.02.2006р. та № 17/01-11-3105 від 30.10.2006р., № 17/01-13-1871 від 03.07.2008р., з тих підстав, що оскільки комунальне майно м. Ізмаїл є власністю територіальної громади м. Ізмаїл, то від її імені здійснюється управління, розпорядження ним в межах своєї компетенції не тільки Фондом комунального майна, а й Ізмаїльською міською радою, яка є засновником цього Фонду згідно Положення та Виконком Ізмаїльської міської ради. Відтак Виконком Ізмаїльської міської ради в межах Закону здійснювалось повідомлення позивача про неможливість продовження дії договору оренди вказаного приміщення на виконання рішення Ізмаїльської міської ради №1207-ІУ від 27.10.2005р. „Про реєстр об’єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації”, серед яких значиться і спірний об’єкт, що знаходиться по пр-ту Леніна, 1 у м. Ізмаїл.

Висновки суду першої інстанції про не надання доказів отримання вказаних листів виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 17/01-11-63 від 10.02.2006р. та № 17/01-11-3105 від 30.10.2006р., № 17/01-13-1871 від 03.07.2008р. спростовуються наданими відповідачем суду апеляційної інстанції реєстрами на поштову кореспонденцію, відправлену Виконкомом, а також листом МПП „Контур” №71 від 02.11.2006р., з якого вбачається, що ще до закінчення строку дії договору оренди позивач отримував повідомлення від місцевих органів влади про неможливість продовження договірних відносин. Претензію про звільнення займаного приміщення від 08.11.2006р., направлену Фондом директору МПП „Контур” колегія розцінює як належний доказ повідомлення позивача про висловлені раніше Виконкомом Ізмаїльської міської ради наміри про неможливість продовження орендних правовідносин, оскільки підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення неуповноваженої особи не може свідчити про небажання Фонду відмовитись від договірних відносин в установлений Законом місячний термін.

Посилання суду першої інстанції на те, що Фонд не вправі здійснювати Орендарю нарахування орендних платежів після закінчення терміну дії договору оренди, а у разі їх надходження повинен повертати сплачені орендарем грошові кошти не приймаються до уваги та не можуть бути розцінені колегією як зміна висловленого раніше Виконком Ізмаїльської міської ради наміру щодо припинення договору оренди, оскільки позивач не звільнив після завершення строку договору приміщенням, а отже в будь-якому випадку має оплатити користування ним.

З огляду на вищевикладене, судова колегія прийшла до висновку про те, що місцевий господарський суд надав помилкову юридичну оцінку обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради підлягає задоволенню, оскаржуване рішення від 12.09.2008р. –скасуванню з відмовою у позові МПП „КОНТУР”.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги відшкодовуються за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 ГПК України,

колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 12.09.2008р. по справі № 16/109-08-3221 скасувати, у позові Малого приватного підприємства „КОНТУР” –відмовити.

2. Стягнути з малого приватного підприємства „КОНТУР” (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Леніна, 1, п/р 260071181 в ООФ АППБ „Аваль” в м. Одесі, МФО 328351, ) на користь Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради (68601, Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 62, п/р 2560 у ВДК Одеської області, МФО 828011, ) 42 грн. 50 коп.. держмита за розгляд апеляційної скарги.

3. Доручити господарському суду Одеської області видати накази за постановою та в порядку ст. 122 ГПК України.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                      Г.П. Разюк

Суддя                                                                                          М.С. Петров

Суддя                                                                                          С.І. Колоколов