ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2008

Справа №2-2/7391-2008

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1)

до ОП «Кримтеплокомуненерго» (95026,м.Сімферополь, вул.Гайдара, 3А)

про стягнення 4 816 058грн.60коп.

Суддя Толпиго В.І.

Представники сторін:

Від позивача : Мацегорін–головний ю/к, довіреність у справі.

Від відповідача : Поповчук – ю/к, довір у справі.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до відповідача про стягнення 3 365 803грн.86коп боргу, 345 311грн.28коп пені, 959 801грн.34коп. інфляційних та 145 142грн.12коп річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, між сторонами було укладено договір на постачання природного газу № 06/06-725 від 23.1.2006 р., згідно ДК «Газ України» зобов’язувався передати відповідачу протягом листопада - грудня 2006 р. природний газ, а ОП «Кримтеплокомуненерго» повинно прийняти та оплатити поставлений природний газ. ДК «Газ України» свої зобов’язання за договором виконало, передавши відповідачу протягом листопада - грудня 2006 р. природний газ, на загальну суму 5 129 066,49 грн., що підтверджується актами прийому-передачі. Відповідач свої зобов’язання за договором виконав частково, а саме, розрахувався за природний газ у сумі 1 763 269,63 грн. Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, що і стало підставою для звернення позивача із позовом до суду.

Відповідач у судовому засіданні 16.10.2008р надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого провадження по справі у частині стягнення основного боргу у розмірі 3 365 803,00грн припинити у порядку передбаченому п.1-1 ст.80 ГПК України та зменшити розмір пені на 50% відповідно до ч.3 ст.83 ГПК України, оскільки сума боргу у розмірі 3 365 803,00грн була сплачена відповідачем 15.8.2008 року. Крім того, споживачами відповідача являються громадяни, оплата якими здійснюється на низькому урівні та ОП «Кримтеплокомуненерго» поставлено у складні економічні умови та вина підприємства, у вигляді умислу, у несвоєчасній оплаті відсутня.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Між Дочірньою компанією “Газ України”Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, як постачальником, та ОП «Кримтеплокомуненерго», як покупцем, було укладено договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій №06/06-725-ТЕ-19 від 23.11.2006р. з додатковою угодою 31 від 24.11.2006р, відповідно до п.1.1,1.3 договору постачальник зобов’язується передати у власність покупцю у 2006 році природний газ, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору, при цьому газ використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій та використання газу для інших потреб не є предметом даного договору.

Кількість та якість газу сторони обумовили у р.2 договору, з урахуванням змін внесених відповідно до додаткової угоди №1 від 24.11.2006р.

Відповідно до п.6.1, 6.5 договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій №06/06-725-ТЕ-19 від 23.11.2006р оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата у розмірі 34 % від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця, подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 % від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу покупцем та акту приймання –передачі газу протягом 10 днів з моменту вимоги однієї із сторін. Вказана звірка оформлюється актом звірки.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України невиконання або неналежне виконання зобов'язання визнається порушенням зобов'язання.

Відповідно до ст..629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст..525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач свої зобов’язання виконав повністю та передав відповідачу протягом листопада – грудня 2006 року природний газ на загальну суму 5 129 066грн.49коп., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач у свою чергу зобов’язання виконав частково, ОП «Кримтеплокомуненерго» була проведена оплата за отриманий газ у розмірі 1 763 262грн.63коп, але кінцевого розрахунку за поставлений природний газ у повному об’ємі відповідачем не проведено, та сума основного боргу відповідача перед позивачем на момент звернення позивача з позовом до суду склала 3 365 803грн.86коп., що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

Судом встановлено, що сума основного боргу у розмірі 3 365 803грн.86коп була погашена відповідачем 15 серпня 2008р, тобто після звернення позивача з позовом у суд, що підтверджується платіжним дорученням №425 від 15.8.2008р на суму 3 365 803грн.86коп., у зв’язку із чим суд вважає, що у частині стягнення основного боргу у розмірі 3 365 803грн.86коп провадження у справі підлягає припиненню за п. 1-1 ст. 80 ГПК України у в’язку із відсутністю предмету спору.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення річних та інфляційних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом.

Отже у частині стягнення інфляційних за період з грудня 2006р. по квітень 2008р в розмірі 959 801грн.34коп та річних за період з 11.12.2006р по 11.6.2008р. в розмірі 145 142грн.12коп. позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення пені в сумі 345 311грн.28коп, яка підлягає задоволенню частково виходячи з наступного:

Стаття 549 ЦК України визначає: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Угода по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

У обґрунтування даних вимог позивач посилається на п.7.2, 7.5 договору, відповідно до яких в разі неоплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п.6.1 даного договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. При цьому неустойка нараховується постачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Відповідно до ст..83 ГПК України Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Виходячи з цього суд вважає за необхідне зменшити суму пені на 175 311грн.28коп та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 170 000,00грн.

Витрати по оплаті держмита витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу віднести на відповідача, відповідача згідно з ст. 49 ГПК України, оскільки сума боргу у розмірі 3 365 803грн.86коп була сплачена відповідачем 15.8.2008р, тобто після звернення позивача з позовом до суду, тому що відповідно до штампу на конверті позивач звернувся з позовом до суду 13.6.2008р

В засіданні суду за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене та підписане 20.10.2008р.

Керуючись ст.ст. 49, п.1-1 ст.80,ст.ст.82,83,84,85 ГПК України

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з ОП «Кримтеплокомуненерго» (95026,м.Сімферополь, вул.Гайдара, 3А, п/р 23, КФАБ «Експрес-банк» м.Сімферополь, МФО 384674, ) на користь Дочірньої компанії “Газ України”Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”(04116, м. Київ, вул. Шолуденко, 1, р/р 14 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) 959 801грн.34коп. інфляційних, 145 142грн.12коп річних, 170 000,00грн пені, 25 500,00грн. державного мита, 118грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3.          У частині стягнення 175 311грн.28коп. пені у позові відмовити.

4.          У частині стягнення 3 365 803грн.86коп. основного боргу припинити провадження по справі у зв’язку з відсутністю предмету позову

5.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.