ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2008 р.

Справа № 10/168.

За позовом Путильського виробничого управління житлово-комунального господарства, смт. Путила Чернівецької області

до Путильської селищної ради, смт. Путила Чернівецької області

про стягнення збитків у сумі 54500 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Від позивача –Ларіон М.О., начальник, Сокол В.О., консультант, дов. № 3 від 10.01.2007 р.

Від відповідача –Повідаш І.В., сільський голова, Маковійчук С.С., дов. № 569 від 17.12.2007 р.

За погодженим клопотанням сторін справу розглянуто поза межами двомісячного строку (а.с. 112,119).

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення збитків у сумі 54500 грн., заподіяних в зв’язку з різницею затверджених тарифів на послуги з водопостачання і водовідведення та понесених управлінням фактичних витрат під час надання цих послуг за 2005 та 2006 роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч п. 4 ст. 31 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” відповідач не задовольнив клопотання позивача про відшкодування йому фактичних витрат при наданні послуг з водопостачання і водовідведення на суму 28,7 тис. грн. за 2005 рік та 25,8 тис. грн. за 2006 р., які позивач поніс у зв’язку із затвердженням відповідачем тарифів на ці послуги нижчими ніж фактичні економічно обґрунтовані витрати.

Відповідач надав відзив, у якому позов не визнав з тих підстав, що селищна рада затверджувала тарифи за поданням позивача, затвердження тарифів нижче економічно обгрунтованих мало місце один раз згідно з рішенням виконкому № 139/9 від 20.09.2006 р., проте різницю в тарифах відповідач прийняв до відшкодування і відшкодував позивачеві.

У судовому засіданні 19.02.2008 р. представники позивача пояснили, що селищна рада затверджувала тарифи на послуги з водопостачання і водовідведення нижче економічно обґрунтованих фактичних витрат, які поніс позивач у зв’язку з наданням цих послуг, чим заподіяв збитки позивачеві, даний факт зафіксовано в ході перевірки позивача, яка проводилася Контрольно-ревізійним відділом у Путильському районі, та підтверджено судовим рішенням по справі № 5/163, розглянутій господарським судом Чернівецької області 23.08.2007 р.

Представники відповідача позов не визнали, пояснили, що тарифи на послуги з водопостачання і водовідведення затверджувалися на рівні тих, які подавалися позивачем, у разі затвердження тарифів нижче від економічно обґрунтованих селищна рада проводила відповідне відшкодування позивачеві, збитки від різниці в тарифах за 2005 рік могли бути відшкодовані позивачу за рахунок субвенції з Державного бюджету в разі дотримання позивачем встановленого порядку звернення за таким відшкодуванням, за 2006 рік підстав для відшкодування збитків немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Так, судовим розглядом справи встановлено наступне.

Позивач є комунальним підприємством, яке, зокрема, надає послуги з водопостачання і водовідведення населенню та іншим споживачам (а.с. 10, 100).

Протягом 2005 та 2006 років позивач розробляв і подавав до виконавчого комітету Путильської селищної ради на затвердження тарифи на комунальні послуги (квартирна плата, водопостачання, водовідведення) для населення, організацій та підприємств різних форм власності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про місцеве самоврядування” до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади.

Як вбачається з матеріалів справи, тарифи на послуги з водопостачання і водовідведення протягом 2005 і 2006 років затверджувалися виконкомом селищної ради в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво згідно з калькуляціями, які подавалися позивачем, окрім тарифів на послуги з водопостачання і водовідведення з 01.10.2006 р. (а.с. 34, 43-47, 48-52, 53, 60-61).

Рішенням виконкому Путильської селищної ради № 139/9 від 20.09.2006 р. затверджено і введено в дію з 01.10.2006 р. тарифи на комунальні послуги з водопостачання і водовідведення для населення, організацій і підприємств згідно поданої позивачем калькуляції, однак тарифи на послуги з водопостачання для населення затверджено в розмірі 5,29 грн. за 1 м куб. проти 7,29 грн. згідно з калькуляцією економічно обґрунтованих витрат (а.с. 62-70). Цим же рішенням прийнято відшкодування різниці тарифу для населення на водопостачання в сумі 2 грн. з 01.10.2006 р. до 01.01.2007 р. У подальшому різниця в тарифах за вказаний період відшкодована позивачу на суму 2243,70 грн., з приводу чого між сторонами спору немає (а.с. 32, 73, 74). Окрім того, позивачу також відшкодована різниця в тарифах на суму 10750 грн. за період з січня по серпень 2006 року згідно з рішенням виконкому Путильської селищної ради № 142/9 від 20.09.2006 р. (а.с. 71).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов’язки визначаються Законом України “Про житлово-комунальні послуги” (далі –Закон).

Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги встановлено ст. 31 Закону, відповідно до ч. 2 якої виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. У разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов’язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов’язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, відповідна сільська, селищна, міська рада передбачає у відповідному місцевому бюджеті. Затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді.

Як установлено судом, при затвердженні тарифів на послуги позивача з водопостачання і водовідведення протягом 2005-2006 років зазначені положення Закону виконавчим органом Путильської селищної ради дотримано.

Спір між сторонами виник з приводу відшкодування різниці між затвердженими в установленому порядку тарифами і фактичними витратами позивача, понесеними ним в наступних періодах і підтверджених звітами про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємств від надання послуг водопостачання та водовідведення за звітні періоди за формою № 1С.

Згідно з вказаними звітами за січень-грудень 2005 року та за січень-грудень 2006 року збитки позивача від надання послуг з водопостачання склали 34,2 тис. грн., від надання послуг з водовідведення –20,3 грн. (а.с. 105-108). З урахуванням часткового відшкодування різниці в тарифах за 2006 рік збитки позивача від надання послуг з водопостачання за 2005-2006 р. склали 28,7 тис. грн., від надання послуг з водовідведення –25,8 тис. грн., а всього 54,5 тис. грн., що зафіксовано також в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Путильського виробничого управління житлово-комунального господарства за 2005-2006 роки та І квартал 2007 р. № 24-28-42/13 від 11.05.2007 р., проведеної Контрольно-ревізійним відділом в Путильському районі Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області (а.с. 32).

Аналізуючи положення ст. 31 Закону, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про відшкодування йому відповідачем різниці між затвердженими тарифами на послуги з водопостачання і водовідведення і фактичними витратами, понесеними при наданні цих послуг. Згідно з Законом затвердження розміру цін/тарифів нижче обґрунтованих витрат на виробництво цих послуг без відповідного відшкодування не допускається. Як установлено судом, тарифи позивача затверджувалися відповідно до поданих ним калькуляцій, а у випадку затвердження нижчого тарифу одночасно було прийнято рішення про відшкодування різниці в тарифах.

У разі, якщо після затвердження тарифів на послуги відповідно до поданих виробником послуг калькуляцій його фактичні витрати є вищими ніж затверджені, останній не позбавлений права ініціювати питання про перегляд таких тарифів в установленому порядку. Чинне законодавство не передбачає обов’язку органу, який затвердив тарифи на послуги відповідно до економічно обгрунтованих витрат, компенсовувати (відшкодовувати) у подальшому виробнику послуг здорожчання вартості послуг проти затверджених тарифів. З цих підстав та з урахування положення ст. 19 Конституції України про те, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, суд не приймає посилання позивача в обґрунтування своїх позовних вимоги на те, що фактично відповідач відшкодовував йому різницю в тарифах за січень-серпень 2006 р.

Разом з тим, ст. 116 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” визначався механізм погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що постачалися населенню, яка виникла у зв’язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з Державного бюджету України місцевим бюджетам. Згідно з цією статтею погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок надходжень від погашення податкової заборгованості підприємств, що надавали такі послуги, або їх кредиторів до державного бюджету, яка утворилася станом на 1 липня 2006 року, та додаткових податкових зобов’язань, які виникають у результаті виконання цієї статті. Такий порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2006 р. № 705 “Про затвердження Порядку перерахування у 2006 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення”.

Однак, позивач не надав доказів, які б свідчили, що він вчинив передбачені згаданим Порядком дії, необхідні для погашення заборгованості за рахунок субвенції, та уклав договір про організацію взаєморозрахунків, який є підставою для проведення розрахунків і укладається між надавачами послуг та іншими підприємствами - учасниками розрахунків на підставі документа, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості, форму якого затверджує Державне казначейство за погодженням з Державною податковою адміністрацією, Мінпаливенерго, Мінбудом і Мінфіном.

Не приймає суд також посилання позивача на постанову господарського суду Чернівецької області по справі № 5/163 від 23.08.2007 р. за позовом КРУ в Чернівецькій області до Путильського ВУЖКГ про виконання вимог КРВ у Путильському районі від 24.05.2007 р. № 24-28-12/198, якою Путильське ВУЖКГ зобов’язано виконати вимоги КРВ у Путильському районі від 24.05.2007 р. № 24-28-12/198 щодо вжиття заходів по забезпеченню відшкодування з Путильського селищного бюджету різниці між затвердженим розміром тарифів та економічно обґрунтованими витратами з послуг водопостачання і водовідведення на суму 54500 грн. (а.с. 11,12).

Під час прийняття згаданої постанови суд виходив із обов’язковості вимог службових осіб державної контрольно-ревізійної служби України для службових осіб об’єктів, що ревізуються (ч. 2 ст. 15 Закону України “Про державну контрольно-ревізійну службу України”), однак не досліджував підстав і обставин покладення на Путильську селищну раду обов’язку з відшкодування різниці в тарифах.

Враховуючи викладене, суд не знайшов підстав для задоволення позову. В зв’язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          У задоволенні позову відмовити.

За згодою представників сторін у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Оформлене у відповідності до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення підписане 20 лютого 2008 року.

Суддя                                                                                Т.І. Ковальчук