ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.08 Справа № 9/355/06-22/268/07-7/292/08

Кутищева Н.С.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Таврійська ливарна компанія

“ТАЛКО”, м. Мелітополь Запорізька область

До відповідача 1 Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького

міського управління юстиції, м. Запоріжжя

До відповідача 2 Головного управління Державного казначейства України в

Запорізькій області, м. Запоріжжя

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Від позивача Яновський О.Д., дов. № 279 від 30.03.2006р.

Від відповідача 1 Мінів Г.Ю., дов. № 1453 від 28.01.2008р.

Копил Ю.В., дов.№ 9139 від 10.08.2007р.

Від відповідача 2 не з’явився

Заявлено позов про стягнення 82964,20 грн. майнової шкоди.

Розпорядженням в.о. голови господарського суду Запорізької області Проскурякова К.В., № 1026 від 02.07.2008 р., справу № 9/355/06-22/268/07 було передано на новий розгляд судді Кутіщевій Н.С.

Ухвалою суду від 02.07.2008 р. справа прийнята до провадження, справі присвоєно № 9/355/06-22/268/07-7/292/08 судове засідання призначеного на 23.07.2008 р., судове засідання відкладалось до 01.09.2008 р., 24.09.2008 р., 01.10.2008 р.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному об’ємі.

Представник відповідача 2 в судове засідання, продовжене 01.10.2008 р., не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні 24.09.2008 р. представником відповідача 2 надані пояснення по суті предмету спору, згідно з якими відповідач заперечує проти позовних вимог та вважає, що шкода (збитки), заподіяна органом державної влади, повинна відшкодовуватись за рахунок коштів бюджету, передбачених для цього органу, а відповідач 1 зобов’язаний вжити всіх заходів, щоб забезпечити відповідні асигнування на данні цілі.

Відповідач 1 не визнав заявлені позовні вимоги (відзив долучено до матеріалів справи), вважає що стягнення коштів повинні проводитися з держави в особі Головного управління казначейства в запорізькій області.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті.

Спір розглядається згідно зі ст. 75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

За усним клопотанням представників позивача та відповідача 1 судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації.

Судовий процес завершено 01.10.2008 р. оголошення вступної та резолютивної частини рішення по узгодженню з представниками позивача та відповідача 1.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, суд

ВСТАНОВИВ:

04.03.2003 р. господарським судом Запорізької області винесено рішення по справі № 8/74/03 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Таврійська ливарна компанія “ТАЛКО” до товариства з обмеженою відповідальністю “Універсальна фірма “Свертальф” ЛТД, яким стягнуто з останнього на користь ТОВ “Таврійська ливарна компанія “ТАЛКО” 77484,39 грн. основного боргу, 4540,57 грн. неустойки, 938,24 грн. судових витрат. На виконання рішення № 8/74/03 від 14.03.2003 р. господарським судом Запорізької області видано наказ № 8/74/03 зі строком пред’явлення до виконання до 14.06.2003 р.

14.04.2003 р. позивач звернувся до Відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції.

14.04.2003 р. державним виконавцем Мірошниченко О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 8/74/03 р., виданого господарським судом Запорізької області 04.03.2003 року.

15.04.2003 р. начальником РВ ДВС Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя направлено до ЗМ БТІ та ВДАЇ Жовтневого РОЗГУ УМВД України в Запорізькій області, ДПІ Жовтневого району м. Запоріжжя, вимоги щодо надання інформації про наявність об’єктів рухомого та нерухомого майна, наявних рахунків у ТОВ “Універсальна фірма “Свертальф” ЛТД (копії в матеріалах справи).

В матеріалах справи містяться копії постанов державного виконавця Мірошниченко О.О. про арешт коштів боржника, які були винесені за період часу з 31.07.2003 р. по 13.10.2003 р., та листи з банківських установ про повернення зазначених постанов без виконання, оскільки грошові кошти на рахунках ТОВ “Універсальна фірма “Свертальф” ЛТД відсутні.

12.09.2003 р. державним виконавцем ВДВС Жовтневого РУЮ винесено постанову серія АА № 068372 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження (копія в матеріалах справи), постановлено накласти арешт на весь автотранспорт, що належить ТОВ “Універсальна фірма “Свертальф” ЛТД. 15.09.2003 р. листом № 14014 Запорізьке МРЕВ УДАЇ повернуло зазначену постанову без виконання, оскільки згідно з електронною базою даних УДАЇ УМВС України в Запорізькій області станом на 17.09.2003 р. за ТОВ “Універсальна фірма “Свертальф” ЛТД транспортних засобів не зареєстровано.

06.10.2003 р. листом № 4404 ОП ЗМ БТІ повідомило відповідача-1 про те, що право власності на об’єкти нерухомості в м. Запоріжжя за ТОВ “Універсальна фірма “Свертальф” ЛТД в м. Запоріжжя не зареєстровано.

30.12.2005 р. державним виконавцем ДВС у Жовтневому районі м. Запоріжжя Мірошниченко О.О. було винесено постанову (копія в матеріалах справи) про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 14.03.2003 р. виданого господарським судом Запорізької області, оскільки було встановлено, що постановою господарського суду Запорізької області № 21/236 від 16.08.2005 р. ТОВ “УФ “Свертальф” ЛТД було визнано банкрутом, призначений арбітражний керуючий та відкрита ліквідаційна процедура.

Відповідачем-1 не було проведено всіх необхідних виконавчих дій з виявлення майна боржника для задоволення вимог позивача.

Згідно Роз’яснення Вищого господарського суду України від 01.04.1994 р. № 02-5/215 “Про деякі питання практики вирішення спорів пов’язаних з відшкодуванням шкоди”, у вирішенні спорів про відшкодування, шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, господарським судам слід врахувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв’язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред’явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов’язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника, тощо.

Як свідчать матеріали справи, під час дії виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 8/74/03 у боржника ТОВ “Універсальна фірма “Свертальф” ЛТД було наявне майно, однак ВДВС у Жовтневому районі не було здійснено всіх належних дій щодо його виявлення. Зазначений факт підтверджується наступним: на вихідний ВДВС Жовтневого РУЮ м. Запоріжжя, МРЕВ ДАЇ України по Запорізькій області № 14636 від 26.09.2003 р., Запорізьке МРЕВ УДАЇ України в Запорізькій області вихідним листом №1б/13-1184р від 21.11.2003 р. направило в адресу першого ксерокопії підстав зняття з обліку наступних автомобілів які згідно бази даних УДАЇ УМВС України в Запорізькій області належали боржнику ТОВ “УФ “Свертальф ЛТД”: ИЖ-2126 державний номер, 182-08 НР знятий з обліку 25.06.2003 року; NISSAN MAXIMA держномер 004-64 НР, знятий з обліку 29.08.2003 р., тобто після пред’явлення стягувачем наказу для виконання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджена неправомірність дій та наявність вини в діях відповідача-1, оскільки останнім було невчасно вжито всіх передбачених законом заходів щодо виявлення майна боржника ТОВ “УФ “Свертальф” ЛТД та накладення на нього арешту, в результаті чого майно яке належало боржнику, а саме автомобіль NISSAN MAXIMA держномер 004-64 НР та автомобіль ИЖ-2126 державний номер 182-08 НР були зняті з обліку та реалізовані, таким чином позивачу було завдано збитки у вигляді неповернутої суми боргу в розмірі 82964,20грн.

Зазначений факт встановлено і підтверджується також постановою Жовтневого районного суду від 05.07.2005 р. по звинуваченню державного виконавця ВДВС Жовтневого РУЮ м. Запоріжжя Мірошниченко Ольги Олександрівни, в мотивувальній частині якої було встановлено, що в наслідок неналежного виконання Мірошниченко О.О. своїх службових обов’язків у зв’язку з несумлінним ставленням до них ТОВ “Таврійська ливарна компанія “ТАЛКО” було нанесено шкоду у вигляді невиконання Жовтневим відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції вищезазначеного наказу.

Факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб ДВС, на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди, повинні бути вже встановлено відповідними засобами доказування (згідно вищезазначеного роз’яснення ВГС України).

Згідно зі ст. 35 ГПК України, рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, що встановлений договором або законом.

Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної виконавчої влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 11 Закону України “Про державну виконавчу службу” шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1173 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державною, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 86 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов’язана провадити стягнення коштів з боржника. У разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають поверненню в порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на

засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 95 Конституції України встановлено, що виключно Законом “Про Державний бюджет України” визначаються видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Пунктом 8 статті 7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

Згідно зі ст. 23 Бюджетного кодексу, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Останні встановлюються законом про Державний бюджет України.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" бюджетні призначення на відшкодування громадянам шкоди, завданої незаконними діями державної виконавчої служби, не передбачені, а відповідно рахунки, з яких би здійснювалось таке відшкодування, в органах Державного казначейства України відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження", виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів або бюджетних установ, здійснюється органами Державного казначейства України, в порядку затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2008 р. № 609.

Вказаний порядок передбачає, що безспірне списання коштів, що належать до загальнодержавних видатків державного бюджету, здійснюється Державним казначейством України у межах бюджетних призначень, установлених законом про державний бюджет за відповідною програмою загальнодержавних видатків.

Якщо Законом України “Про Державний бюджет України” не передбачено загальнодержавних видатків на відшкодування такої шкоди, то дана шкода повинна стягуватися з рахунків тієї бюджетної організації, яка завдала таку шкоду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1232 „Питання Державного казначейства України" та Бюджетного кодексу України, органи Державного казначейства організовують виконання Державного бюджету України і здійснюють контроль за цим.

Стаття 2 Бюджетного кодексу України визначає, що розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення видатків з бюджету.

Згідно зі ст. 2 Закону України від 30.06.1999 р. 783 - XIV "Про джерела фінансування органів державної влади", органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Фінансування органів державної влади здійснюється в межах коштів, передбачених на їх утримання Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Отже, шкода (збитки), заподіяна органом державної влади, повинна відшкодовуватися за рахунок коштів бюджету, передбачених для цього органу, а останній зобов'язаний вжити всіх заходів, щоб забезпечити відповідні асигнування на цю ціль.

Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної виконавчої служби до відповідальності у вигляді стягнення збитків є факти неправомірних дій –виникнення шкоди та причинний зв’язок між діями державного виконавця і заподіяною ним шкодою, розмір заявлених до стягнення збитків відповідає розміру стягнених рішенням господарського суду сум по справі 8/74/03 від 04.03.2003 р.

Враховуючи вищевикладене, досліджені обставини справи свідчать про наявність неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця відповідача-1, причинного зв’язку між бездіяльністю виконавчої служби (відповідача-1) та фактом неотримання ТОВ “Таврійська ливарна компанія “ТАЛКО” боргу від ТОВ “УФ “Свертальф” ЛТД, в результаті реалізації майна останнього, в результаті чого виникла матеріальна шкода.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги до відповідач-1 підлягають задоволенню в повному об’ємі, в позові до відповідача-2 слід відмовити.

Судові витрати, згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України, слід покласти на відповідача -1, так як з його вини спір доведено до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 1166, 1173 ЦК України, Законом України “Про Державний бюджет України на 2008 рік”, Законом України “Про джерела фінансування органів держаної влади”, ст. 86 Закону України “Про виконавче провадження”, ст. ст. 2, 7 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 35, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 9-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Таврійська ливарна компанія “ТАЛКО” (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 97, р/р 7941, МФО 313010 ЗОФ АКБ УСБ м. Запоріжжя, ) 82964,20 грн. шкоди, 829,64 грн. державного мита, 118,00 витрат на ІТЗ судового процесу.

Видати наказ.

Стягнення провести Головному управлінню Державного казначейства України по Запорізькій області з розрахункових рахунків Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в порядку, передбаченому нормами діючого законодавства.

В позові до Головного управління Державного казначейства України по Запорізькій області відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення суду “10” жовтня 2008р.

Суддя Н.С. Кутіщева