донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.01.2008 р.                                                              справа №44/286пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Гартенко І.Г. - за дов. № 2604 від 13.06.2007р.,

від відповідача 1:

від відповідача 2:

від третьої особи 1

від третьої особи 2

не з'явились,

не з"явились

Мислік О.В. –за дов. № 35334/10/10 від 19.10.2007р., Кочкаров В.В. - за дов. № 36266/10/10 від 29.10.2007р.

не з"явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції м.Артемівськ

на рішення господарського суду

Донецької області

від

27.12.2007 року

по справі

№44/286пн

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Донбас" м.Соледар

до відповідачів

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області м.Донецьк

2. Артемівської міської ради Донецької області

1.Артемівська об’єднана державна податкова інспекція

2.Східна регіональна митниця, м. Донецьк

про

визнання за ТОВ “Кнауф Гіпс Донбас” права на здійснення інвестиційної діяльності з реалізації інвестиційного проекту “Модернізації існуючого та створення нових виробництв ЗАТ “Деконський гіпс”, схваленого Протокольним рішенням № 9 від 26.12.2003 р. (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до умов Типового договору (контракту) від 26.12.2003 р.

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду

26.07.2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Кнауф Гіпс Донбас” м. Соледар Донецької області звернулося з позовом до Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області та Артемівської міської ради м. Артемівськ Донецької області, про визнання наявним у ТОВ “Кнауф Гіпс Донбас” права на користування пільгами, передбаченими п. 2 Типового договору (контракту) від 26.12.03р. з Артемівською міською радою Донецької області, у вигляді: звільнення на 5 років, починаючи з дати першого оформлення вантажної митної декларації, від обкладання ввізним митом сировини, матеріалів, предметів, устаткування та обладнання (крім підакцизних товарів) та звільнення від обкладання податком на додану вартість устаткування та обладнання під час їх ввезення в Україну; звільнення від оподаткування прибутку на три роки, починаючи з моменту отримання першого прибутку, який одержано від реалізації інвестиційного проекту; оподаткування прибутку в наступні три роки за ставкою 50 відсотків від діючої ставки оподаткування; оподаткування дивідендів, що сплачуються інвесторам суб’єктом підприємницької діяльності, який реалізує інвестиційний проект, за ставкою 10 відсотків.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.09.2006р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Кнауф Гіпс Донбас” м. Соледар до Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області м. Донецьк та Артемівської міської ради Донецької області були задоволені в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2007р. задоволено касаційну скаргу Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції та рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2006р. по справі № 44/286пн скасовано, справу направлено до господарського суду Донецької області на новий розгляд.

Постанова вмотивована тим, що рішення, яким за позивачем визнано право на податкові пільги, стосується обов'язків, покладених законом на Артемівську ОДПІ, остання має бути залучена до участі в даній справі. Також касаційною інстанцією звернуто увагу, що оскільки предметом спору є “визнання за позивачем права на пільги по сплаті податків і обов'язкових платежів, які становлять основу надходжень доходної частини бюджету, правовідносини сторін є публічно правовими.

Ухвалою від 06.07.07р. справа № 44/286пн була прийнята до провадження господарським судом Донецької області (суддя Дучал Н.М.) та залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Артемівська об’єднана державна податкова інспекція.

Ухвалою від 20.07.2007р. провадження у справі зупинялося в зв’язку з оскарженням ТОВ “Кнауф Гіпс Донбас” до Верховного Суду України постанови Вищого господарського суду України від 14.06.07р. у справі № 44/286пн та направленням даної справи за запитом до Вищого господарського суду України, до повернення справи № 44/286пн до господарського суду Донецької області.

Ухвалою суду від 19.09.07 р. провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 22.10.2007 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Східну регіональну митницю.

ТОВ “Кнауф Гіпс Донбас” заявою № 291 від 22.10.07р.змінив первісно заявлені вимоги, та просив визнати за ТОВ “Кнауф Гіпс Донбас” право на здійснення інвестиційної діяльності з реалізації інвестиційного проекту “Модернізації існуючого та створення нових виробництв ЗАТ “Деконський гіпс”, схваленого Протокольним рішенням № 9 від 26.12.2003 р. (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до умов Типового договору (контракту) від 26.12.2003 р.

Розпорядженням заступника голови господарського суду від 02.11.2007 р. була призначена колегія у складі: головуючого судді –Дучал Н.М., судді - Донець О.Є., судді - Новікової Р.Г.

10.12.2007 року Прокурор Донецької області вступив у розгляд справи № 44/286пн у зв’язку з тим, що питання здійснення суб’єктами господарювання інвестиційної діяльності на території України безпосередньо зачіпає інтереси держави.

Рішенням від 27.12.2007р. господарський суд Донецької області (головуючий суддя Дучал Н.М., судді Донця О.Є., судді Новікової Р.Г.) задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Кнауф Гіпс Донбас”.

Визнав за ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" право на здійснення інвестиційної діяльності з реалізації інвестиційного проекту “Модернізації існуючого та створення нових виробництв ЗАТ “Деконський гіпс”, схваленого Протокольним рішенням № 9 від 26.12.2003 р. (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до умов Типового договору (контракту) від 26.12.2003 р.

Стягнув з Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Кнауф Гіпс Донбас” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59 грн.

Стягнув з Артемівської міської ради Донецької області на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Кнауф Гіпс Донбас” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59 грн.

Загальний строк розгляду справи на новому розгляду склав 5 місяців 21 день.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення

Артемівська об’єднана державна податкова інспекція, м. Артемівськ з рішенням господарського суду від 27.12.2006р. не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що справа розглянута за правилами Господарського процесуального кодексу України, на думку Артемівської ОДПІ, суд неправильно визначив підсудність справи, неповно дослідив обставини справи, у зв’язку з чим прийняв неправильне рішення, яке стосується прав та обов’язків Артемівської ОДПІ.

Вважає, що позивач не надав жодного доказу того, що відповідачі якимось чином порушують його права з реалізації інвестиційного проекту "Модернізації існуючого та створення нових виробництв ЗАТ «Деконський гіпс", схваленого протокольним рішенням №9 від 26.І2.2003р (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до умов Типового договору (контракту) від 26.12.20003р., або не виконують (не виконали) свої обов'язки відповідно до чинного законодавства на час звернення до суду.

Артемівська ОДПІ вважає, що судом при розгляді справи № 44/286пн безпідставно не прийняті до уваги доводи Артемівської ОДПІ про те, що після зміни позивачем предмету позову, (зміна самої назви позову) ніякої зміни предмету позову не відбулося, а тільки збільшилися позовні вимоги, так як позивач просив визнати право не тільки на законодавчо скасовані пільги і які мали місце, але були лише частиною типового договору (контракту) укладеного з відповідачем-2, а і на право реалізації інвестиційного діяльності, але знову же у відповідності до типового договору (контракту) укладеного з відповідачем -2 в якому містяться уже законодавчо скасовані пільги. В заяві ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" про зміну предмету позову (абз. 2 стор.2) чітко вказано, що Товариство відносно первісно заявлених вимог відстоювало позицію щодо безпідставності та, навіть, протиправності розповсюдження законодавчих змін на існуючі права з метою обмеження останніх і вказана позиція позивача (підстави позову) залишається незмінною і відносно нових вимог.

Зазначає, що безпідставно не прийнято судом посилання Артемівської ОДПІ на п.5.3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 27.06.2007р. №04-5/120 .

Судом зроблений помилковий висновок про те, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»та деяких інших законодавчих актів України»та Закон України «Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області», не містять посилань на те, що в результаті внесених змін Товариство втрачає право на здійснення інвестиційної діяльності з реалізації інвестиційного проекту відповідно до умов Типового договору, оскільки пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення»Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»та деяких інших законодавчих актів України»встановлено, що норми даного закону відносно оподаткування прибутку підприємств поширюються на результати фінансово-господарської діяльності платника податків за наслідками податкового періоду, на який припадає дата набрання чинності цього закону. Тобто з даного моменту позивач втратив право на законодавчому рівні на користування пільгами відносно оподаткування прибутку і які були включені до типового договору.

Вважає, що Типовий договір за своєю природою є адміністративним договором, а відносини які складуються між сторонами відносяться до сфери публічно-правових.

3.Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу в яких з доводами апеляційної скарги не погоджується та вважає скаргу такою, що підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду 27.12.2007 р. у справі №44/286 пн таким, що підлягає залишенню без змін.

Зазначає, що у скарзі скаржник стверджує про неповноту дослідження судом матеріалів справи при винесенні оскаржуваного рішення, однак з наведених у скарзі аргументів не вбачається, які саме обставини, на думку скаржника, не були досліджені судом, адже зазначені юридичні факти (постановлення протокольного рішення №9, видача свідоцтва) судом в процесі розгляду справи були встановлені, про їх наявність у спірних правовідносинах суд зазначив у оскаржуваному рішенні.

Правовідносини сторін з реалізації вказаного права позивача регламентуються договором (контрактом), що повністю відповідає статті 9 ЗУ „Про інвестиційну діяльність", який (договір) не припинений жодним із передбачених законодавством способом (розірвання, недійсність), і в силу строку його дії є чинним, а, отже, існують всі передбачені законом підстави для висновку про наявність у позивача права на здійснення інвестиційної діяльності.

Вважає, що в даному спорі невизнання відповідачами права позивача є не тільки доведеним з боку позивача наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а й взагалі є очевидним, оскільки правова позиція відповідачів базується саме на аргументах щодо відсутності у позивача права на здійснення інвестиційної діяльності, тобто висновок суду про наявність у позивача невизнаного з боку відповідачів права є достовірним, здійснений з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства і підтверджується наявними у справі доказами, які були досліджені судом.

Щодо аргументів скаржника стосовно того, що судом безпідставно не прийняті до уваги доводи Артемівської ОДПІ про те, що після зміни позивачем предмету позову ніякої зміни предмету позову не відбулось, а тільки збільшились позовні вимоги, то позивач вважає ці доводи скаржника юридично неспроможними і суперечать приписам процесуального законодавства України, оскільки, як вбачається з частини 4 статті 22 ГПК України, позивачу надане право змінити або предмет, або підставу позову.

Вважає, що сформульовані скаржником апеляційні вимоги щодо скасування

рішення господарського суду Донецької області та закриття провадження у справі суперечать нормам Господарського процесуального кодексу України (ст.ст.80,81,82,103), оскільки господарським процесуальним законодавством взагалі не передбачено такої процесуальної дії суду по закінченню господарської справи як закриття провадження у справі.

Вважає оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, оскільки винесене за результатами всебічної перевірки судом обставин справи, надання їм належної правової оцінки, на підставі висновків, які підтверджуються наявними у матеріалах справи документами.

Третя особа, Східна регіональна митниця, надала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначила, що підтримує доводи апеляційної скарги Артемівської ОДПІ та вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 27.12.2007р. дійсно підлягає скасуванню.

Посилається на те, що Законом України "Про внесення змін до закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік " та деяких інших законодавчих актів України»від 25 березня 2005 року №2505-ІУ внесено зміни до відповідних Законів України про спеціальні економічні зони та території пріоритетного розвитку, згідно з якими, зокрема скасовано податкові пільги, спеціальний митний режим для суб'єктів спеціальних економічних зон та суб'єктів підприємницької діяльності, що реалізують інвестиційні проекти на територіях пріоритетного розвитку; виключено норму щодо державних гарантій стабільності правового режиму функціонування відповідних СЕЗ та територій пріоритетного розвитку, що були встановлені відповідними законами на весь термін, визначений цими законами, тобто скасовані п. 12, 13, 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим Інвестиційної діяльності в Донецькій області" від 24.12.1998 р. №356-XIV.

Вважає, що з дня набрання чинності Законом України від 25 березня 2005 року №2505-ІУ оподаткування суб'єктів підприємницької діяльності, що реалізують інвестиційні проекти в спеціальних (вільних) економічних зонах та на територіях пріоритетного розвитку, здійснюється на загальних підставах, визначених відповідними законами України з питань оподаткування.

Однак, судом першої інстанції при винесенні рішення не враховані вимоги вищевказаних нормативно-правових актів на які посилався у судових засіданнях заявник скарги, відповідачі та третя особа, Східна регіональна митниця, тобто судом не вірно застосовані норми матеріального права.

Від відповідача 1, Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області, 28.01.2007р. надійшов лист від 25.01.2008р. № 6 в якому просив провести судове засідання без участі його представника, у зв"язку з зайнятістю по роботі Капустіна М.В.

Артемівська міська рада відзив на апеляційну скаргу не надала, своїх представників у засідання суду не направила. Про день та час судового засідання були повідомлені належним чином відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України.

4. Апеляційною інстанцією встановлено:

26.12.2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Кнауф Гіпс Донбас” (інвестор) та Артемівською міською радою (орган управління) на підставі свідоцтва про схвалення інвестиційного проекту від 26.12.2004 року № 47/1-2003 було укладено Типовий договір (контракт) на реалізацію інвестиційного проекту „Модернізація існуючого та створення нових виробництв на ЗАТ „Деконський гіпс” на території пріоритетного розвитку в спеціальній (вільній) економічній зоні (т.1а.с.106-111), відповідно до п. 1 якого інвестор зобов’язався на власний ризик і за власні кошти відповідно до умов цього договору (контракту) забезпечити реалізацію схваленого (затвердженого) інвестиційного проекту “Модернізація існуючого та створення нових виробництв на ЗАТ “Деконський Гіпс” ( види діяльності 14.1 Розробка кам'яних кар'єрів, 26 –виробництво інших неметалевих мінеральних виробів”) на території пріоритетного розвитку м. Артемівськ, а Артемівська міська рада (за контрактом “орган управління”) –створити умови для його реалізації.

Листом Артемівського міського голови № 01-5085-07 від 19.10.2007р. від імені Артемівської міської ради, позивача повідомлено, що чинні на поточний момент законодавчі зміни, запроваджені у 2005 році у сфері регламентації умов інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку, не передбачають можливості реалізації ТОВ “Кнауф Гіпс Донбас” інвестиційного проекту з модернізації виробництва відповідно до умов укладеного Типового договору від 26.12.2003 р. (т.3,а.с.53)

Радою з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області в листі № 235 позивача повідомлено, що положення чинного законодавства виключають можливість здійснення ТОВ “Кнауф Гіпс Донбас” інвестиційної діяльності з реалізації інвестиційного проекту, схваленого Свідоцтвом № 47/1-2003 р. Положення Закону України “Про інвестиційну діяльність” не передбачають можливості недотримання інвестором вимог чинного законодавства з мотивів наявності умов договору. Разом з тим, вважає, що інвестиційні можливості Товариства можуть бути успішно реалізовані в інших формах, що відповідають чинному законодавству.

Відповідно до ст.6 Закону України від 22.12.2005р. № 3262-ІУ "Про доступ до судових рішень ” суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднена Постанова Вищого господарського суду України у справі № 44/291пн від 07.11.2007р. в якій брали участь ті самі сторони, що і у справі № 44/286пн та встановлені факти, що мають значення при вирішенні спору у справі № 44/286пн щодо укладеного типового договору(контракту) від 26.12.03р.

За справою №44/291пн Артемівська міська Рада звернулася з позовом до ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас", оскільки вважала, що Контракт від 26.12.03р. про встановлення пільг не відповідає умовам Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області", чинна редакція якого вже не містить положень щодо надання вказаних пільг. До участі у справі було залучено у якості 3-ї особи Раду з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області .

У справі № 44/286пн від 27.12.2007р. розглянуто позов ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" до Артемівської міської Ради та Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області про визнання за ТОВ “Кнауф Гіпс Донбас” права на здійснення інвестиційної діяльності з реалізації інвестиційного проекту “Модернізації існуючого та створення нових виробництв ЗАТ “Деконський гіпс”, схваленого Протокольним рішенням № 9 від 26.12.2003 р. (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до умов Типового договору (контракту) від 26.12.2003 р. До участі у справі у якості 3-іх осіб залучено Артемівська ОДПІ та Східна регіональна митниця

Згідно ст.21ГПК України сторонами у процесі є позивачі та відповідачі.

Відповідно до ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У постанові Вищого господарського суду України від 07.11.2007р. по справі № 44/291пн касаційною інстанцією встановлено, що на підставі свідоцтва про схвалення інвестиційного проекту №47/1-2003 згідно з п. 10 Порядку розгляду і схвалення інвестиційних проектів, що реалізуються у спеціальних економічних зонах та на територіях пріоритетного розвитку в Донецькій області, затвердженого постановою КМУ від 18.06.99 №1065, між Артемівською міською радою та ТОВ "Кнауф Гіпс Донбас" укладений Контракт б/н від 26.12.03.

Додатковими угодами №№1, 2 до Контракту, укладеними згідно з протокольними рішеннями Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області №10 від 12.08.04 та №38 від 23.12.04, сторони уточнили строки реалізації інвестиційного проекту в частини освоєння виробництва гіпсокартонних плит, а також обсяги і строки відрахувань до бюджету. Згідно з додатковими угодами відповідач зобов’язався на власний ризик та за власні кошти забезпечити реалізацію вищевказаного інвестиційного проекту, а позивач –створити умови для реалізації інвестиційного проекту строком до 31.12.12.

Пунктом 2 Контракту для відповідача передбачені наступні пільги на час реалізації інвестиційного проекту:

- звільнення на 5 років, починаючи з дати першого оформлення вантажної митної декларації, від обкладання ввізним митом сировини, матеріалів, предметів, устаткування та обладнання (крім підакцизних товарів) та звільнення від обкладання податком на додану вартість устаткування та обладнання під час їх ввезення в Україну;

- звільнення від оподаткування прибутку на три роки, починаючи з моменту отримання першого прибутку від реалізації інвестиційного проекту;

- оподаткування прибутку в наступні три роки за ставкою 50 відсотків від діючої ставки оподаткування;

- оподаткування дивідендів, що сплачуються інвесторам суб’єктом підприємницької діяльності, який реалізує інвестиційний проект, за ставкою 10 відсотків.

Надання таких пільг було передбачено чинною на момент укладання Контракту редакцією ст. 14 Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області".

Згідно з ч. 3 п. 9 Порядку розгляду і схвалення інвестиційних проектів, що реалізуються у спеціальних економічних зонах та на територіях пріоритетного розвитку в Донецькій області, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.99 №1065, вказані пільги застосовуються після укладання інвестором відповідного контракту.

31.03.05р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005р." та деяких інших законодавчих актів України". Цим законом внесені зміни до Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області" шляхом виключення ст.ст. 11-14, які регулювали правовідносини щодо: плати за використання природних ресурсів на територіях спеціальних економічних зон; порядку ввезення товарів та інших предметів на території спеціальних економічних зон "Донецьк" та "Азов" та вивезення товарів та інших предметів з цих територій; особливості оподаткування та валютного регулювання в спеціальних економічних зонах "Донецьк" та "Азов"; спеціального режиму інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку.

Відповідач згідно зі Статутом є юридичною особою, створеною у формі товариства з обмеженою відповідальністю, і є підприємством з іноземними інвестиціями відповідно до Закону України "Про режим іноземного інвестування"; його учасниками є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Київ", м. Київ; Дочірнє підприємство "Кнауф Маркетинг", м. Київ; Фірма "Кнауф Інтернаціональ ГмбХ" Федеративна Республіка Німеччина.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" власністю інвестора є і результати інвестування. Так, статтею 4 ратифікованої Законом України №193/94-ВР від 11.10.94 року Угоди між Україною та Федеративною Республікою Німеччина про сприяння здійсненню і взаємний захист інвестицій встановлено, що інвестиції відповідних осіб однієї Сторони на території іншої Сторони користуються повним захистом і повною безпекою, а їх вилучення, націоналізація або інші аналогічні за наслідками заходи можливі лише в суспільних інтересах та за умов справедливої компенсації, здійснюваної невідкладно після вжиття відповідних заходів.

Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закони України та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили у часі, крім випадків, коли вони скасовують або пом’якшують відповідальність.

Також судами було враховано, що відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 2, 4 постанови від 01.11.96 №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов’язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Касаційна інстанція погодилась з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, зважає на позицію Конституційного Суду України, викладену в рішенні від 09.07.07 №6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12-14, 23, 29, 30, 39, 41, 43-46 ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), справа №1-29/2007.

Зокрема, Конституційний Суд України визнав, що до повноважень Верховної Ради України як єдиного органу законодавчої влади в Україні належить прийняття законів (п. 3 ч. 1 ст. 85, ст. 91 Конституції України). Виключно законами України встановлюються, зокрема, Державний бюджет України і бюджетна система України (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України).

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня по 31 грудня, а за особливих обставин –на інший період (ч. 1 ст. 96 Конституції України), шляхом прийняття відповідного закону.

Питання складення, розгляду, затвердження, звіту та контролю за використанням коштів Державного бюджету України регламентовані положеннями ст.ст. 95-98 Конституції України та Бюджетним кодексом України (далі –Кодекс).

Вимоги щодо змісту закону про Державний бюджет України містяться в частині другій ст. 95 Конституції України, положення якої конкретизовано у ст. 38 Кодексу. Встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Кодексу перелік правовідносин, які регулюються законом про Державний бюджет України, є вичерпним.

Зі змісту наведених положень Конституції України та Кодексу вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України –він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Таке положення закріплено і в ч. 3 ст. 27 Кодексу.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій.

Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (ст. 48 Конституції України).

Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Стаття 1 Закону України "Про систему оподаткування" передбачає, що встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів України про оподаткування. Зміни і доповнення до цього Закону, інших законів України про оподаткування стосовно надання пільг, зміни податків, зборів (обов'язкових платежів), механізму їх сплати вносяться до цього Закону, інших законів України про оподаткування не пізніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності з початку нового бюджетного року. Це правило не застосовується у випадках зменшення розміру ставок податків, зборів (обов'язкових платежів) або скасування пільг з оподаткування та інших правил, які призводять до порушення правил конкуренції та створення податкових переваг окремим суб'єктам підприємницької діяльності або фізичним особам. Будь-які податки і збори (обов'язкові платежі), які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Всі інші закони України про оподаткування мають відповідати принципам, закладеним у цьому Законі.

Як визначено ст. 1 Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області", спеціальний режим інвестиційної діяльності –це режим, який передбачає введення податкових, митних та інших пільг, передбачених цим Законом, для суб'єктів підприємницької діяльності, що реалізують інвестиційні проекти, схвалені Радою з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області.

Касаційна інстанція зазначила, що доводи касатора щодо відповідності вимог про внесення вказаних змін до Контракту вимогам Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005р." та деяких інших законодавчих актів України" та ст.ст. 651-654 ЦК України не можна визнати обґрунтованими з огляду на положення п. 2 ст. 1, ст.ст. 4, 6 ЦК України, оскільки запропонована позивачем зміна умов угоди, укладеної згідно з вимогами цивільного законодавства, заснована на бюджетних і адміністративних правовідносинах, до яких цивільне законодавство не застосовується, а спірна умова Контракту, яка стосується бюджетних і адміністративних відносин, не має правових наслідків у цивільно-правових відносинах.

Постанова Вищого господарського суду України у справі № 44/291пн від 07.11.2007р. набрала чинності, тому при прийнятті постанови апеляційна інстанція враховує ті фактичні обставини, які встановлені судовими інстанціями при розгляді справи № 41/291пн та не потребують доказуванню під час розгляду справи № 44/286пн відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України.

5. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при прийнятті постанови:

Спір між сторонами виник у зв’язку з невизнанням відповідачами та 3-тіми особами права позивача на здійснення інвестиційної діяльності згідно умов типового договору (контракту) від 23.12.03р. і фактично стосується застосування в інвестиційній діяльності позивача умов контракту щодо пільг передбачених контрактом відповідно ст.11-14 Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області" в редакції, яка діяла на момент укладення договору і які в подальшому були виключені з цього закону Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005р." та деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 31.03.05р.

Судова колегія приймає до уваги, що у справі № 41291 між тими ж сторонами вже був розглянутий спір щодо відповідності типового договору від 23.12.03р. нормам саме Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області" в редакції,яка діяла на момент укладення договору та на момент подачі позову у зв’язку зі змінами внесеними у цей закон Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005р" та деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 31.03.05р. Касаційна інстанція перевірила правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і дійшла висновку про обґрунтованість відмови Артемівській міській Ради у позові про зміну типового договору ,та викладення п 2 договору у новій редакції,а саме «Підчас реалізації Інвестиційного проекту Інвестор сплачує всі податки, мито, збори та обов’язкові платежі на загальних підставах(режимі) відповідно до діючого законодавства».

Типовий договір (контракт) на реалізацію інвестиційного проекту „Модернізація існуючого та створення нових виробництв на ЗАТ „Деконський гіпс” від 26.12.03 р. є чинним.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів" та Закон України “Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області”, не містять посилань на те, що в результаті внесених змін інвестори втрачають право на здійснення інвестиційної діяльності з реалізації затверджених у встановленому порядку інвестиційних проектів, відповідно до умов укладених Типових договорів.

Норми Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів" та Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в силу статті 58 Конституції України –не мають зворотної сили та не можуть слугувати підставою для припинення у позивача права на інвестиційну діяльність в межах чинного законодавства.

Враховуючи, що судами у справі №41/291пн визнано відповідність типового договору від 23.12.03р. законодавству України, інвестиційна діяльність позивача повинна здійснюватись на умовах передбачених цим договором.

Не визнання цього права державними органами порушує права та законні інтереси позивача

За таких підстав, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтованне рішення по справі, за результатами всебічної перевірки судом обставин справи, надання їм належної правової оцінки, на підставі висновків, які підтверджуються наявними у матеріалах справи документами.

Щодо доводів скаржника стосовно того, що судом безпідставно не прийняті до уваги доводи Артемівської ОДПІ про те, що після зміни позивачем предмету позову ніякої зміни предмету позову не відбулось, а тільки збільшились позовні вимоги, то судова колегія їх не приймає, оскільки відповідно до частини 4 статті 22 ГПК України, позивачу надане право змінити або предмет, або підставу позову.

Тобто, процесуальним законодавством передбачено, що, в разі зміни предмету позову, підстави позову повинні зберігатись, що підтверджується позицією Вищого арбітражного суду України, кладеною у абзаці 2 пункту 3.7. роз'яснення від 18.09.1997 р. № 02-5/289.

Як вбачається з матеріалів справи позивач заявою № 291 від 22.10.07р. змінив первісно заявлені позовні вимоги та просив визнати за ТОВ “Кнауф Гіпс Донбас” право на здійснення інвестиційної діяльності з реалізації інвестиційного проекту “Модернізації існуючого та створення нових виробництв ЗАТ “Деконський гіпс”, схваленого Протокольним рішенням № 9 від 26.12.2003 р. (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до умов Типового договору (контракту) від 26.12.2003 р.

Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції неправильно визначив підсудність справи, оскільки укладений Типовий договір (контракт) є адміністративним.

Згідно п.3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007р. №04-5/120 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб?єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з:

- утворенням суб'єктів господарювання, їх реорганізацією і ліквідацією, включаючи спори про визнання недійсними установчих документів, припинення діяльності юридичної особи та скасування її державної реєстрації, крім відповідних спорів за позовами суб’єктів владних повноважень;

- приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації;

- захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права;

- з використанням у господарському обороті об'єктів інтелектуальної власності, включаючи спори за позовами суб’єктів господарювання до органів державної влади про визнання недійсними актів про видачу документів, що посвідчують право інтелектуальної власності.

Відповідно до положень ст.ст.1,2,7 Закону України “Про інвестиційну діяльність”, здійснення інвестиційної діяльності фактично полягає у реалізації інвестором повноважень власника відповідних майнових та інтелектуальних цінностей, ці відносини регулюються нормами господарського та цивільного права.

Відповідно до статті 400 Господарського кодексу України відносини, пов'язані з іноземними інвестиціями в Україні, регулюються цим кодексом, законом про режим іноземного інвестування, іншими законодавчими актами та чинними міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України. У разі якщо міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачено законодавством України про іноземні інвестиції, застосовуються правила міжнародного договору. Особливості здійснення господарської діяльності на території пріоритетного розвитку, також є предметом регулювання господарського Кодексу України, порядок здійснення господарської діяльності на території пріоритетного розвитку встановлюється законом ( ст. 415 Господарського кодексу України).

Отже, участь у спорі суб'єктів господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України та іншими актами господарського і цивільного законодавства, наявність спору про право, що виникає з відповідних відносин; відсутність у будь-якому законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, , відносить цю справу до підвідомчості господарських судів.

Крім того, касаційною інстанцією по справі № 44/291пн перевірено в касаційному порядку рішення господарського суду та постанова апеляційного господарського суду та визначена підсудність справи, та встановлено, що судові інстанції вірно застосували норми процесуального та матеріального права,тобто спір щодо укладення, зміни, виконання типового договору є підвідомчий господарському суду.

За таких підстав, Типовий договір (контракт) б/н на реалізацію інвестиційного проекту "Модернізація та створення нових виробництв на ЗАТ "Деконський гіпс" на території пріоритетного розвитку, в спеціальній (вільній) економічній зоні від 26.12.03р. є господарським та спір підлягає розгляду у господарських судах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Рішення господарського суду Донецької області від 27.12.2007р. по справі № 44/286пн залишити без змін, а апеляційну скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області м. Артемівськ без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд.

Головуючий

Судді:

Постанова підписана 31.01.2008р.

Надруковано 8 примірників:

1 - позивачу

2 –відповідачам

2-третім особам

1- у справу

1 - господарському суду Донецької області

1- апеляційному господарському суду