ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.08                                                                                           Справа№ 3/29А

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

за позовом: ЛШП „Силует” УТОГ, м. Львів

до відповідача: ДПІ у Личаківському районі, м.Львів

Про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення №/0 від 18.01.2008р.

За участю представників:

від позивача: Бедрило Л.С., Слободанюк О.Г. - представники

від відповідача: Томашівський О.Г. - представник

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки, передбачені ст. ст. 49, 51 КАС України.

Суть спору: Подано позов ЛШП „Силует” УТОГ до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення № /0 від 18.01.2008р.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів та підстав, наведених у поясненні на адміністративний позов.

В судовому засіданні 18.02.2008 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності , встановив наступне:

в період з 16.01.2008 року по 17.01.2008 року ДПІ у Личаківському районі м. Львова проводилась виїзна позапланова документальна перевірка ЛШП „Силует” УТОГ з питань взаємовідносин та стану розрахунків з ПП „Текспромпостач”, ПП „Промагростиль”, ТзОВ „Торгівельна група „Компонент”.

В ході позапланової перевірки податковою інспекцією було направлено запити №21980/23-4 від 23.10.2007 року до ДПІ у Миколаївському районі на проведення зустрічної перевірки ПП „Текспромпостач” по питанню підтвердження податкового кредиту на загальну суму ПДВ 11 315,00 грн. за липень 2007 року. У відповіді № 11589/23-4/207 від 26.10.2007р. та ДПІ у Миколаївському районі повідомила, що ПП „Текспромпостач” є посередником, а постачальником даного товару є ТзОВ „Промагростиль”. ДПІ у Личаківському районі м.Львова направлено запит до ДПІ у Залізничному районі м.Львова на проведення зустрічної перевірки ТзОВ „Промагростиль”. В отриманій відповіді № 38437/7/23-4 від25.12.2007 р. зазначено, що ТзОВ „Промагростиль” є посередником, а постачальником даного товару є ТзОВ „Торгівельна група „Компонент ЛТД”. ДПІ у Личаківському районі м. Львова направлено запит в ДПІ у Голосіївському районі м. Києва на проведення зустрічної перевірки ТзОВ „Торгівельна група „Компонент ЛТД”. Згідно відповіді № 23942/7/23-1010 від 26.12.2007 року податкова інспекція повідомила, що провести зустрічну перевірку неможливо у зв’язку з тим, що за адресою реєстрації підприємство не знаходиться, телефони зазначені в обліковій справі, не відповідають дійсності про що свідчить акт територіального обстеження від 26.12.2007 року № 71/23-1010.

На підставі вищезазначеного, податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова зроблено висновок, що ЛШП „Силует” УТОГ безпідставно включено до податкового кредиту і завищено бюджетне відшкодування на суму 11 315,00 грн., що відображено в акті перевірки №15/23-4/03972666 від 17.01.2008.

За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.01.2008 року яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 11 315,00 грн. і нараховано суму податку в розмірі 11 315,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 5 657,50 грн.

ЛШП „Силует” УТОГ не погоджується з прийнятим 18.01.2008 року податковим повідомленням - рішенням, що стало підставою його оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного :

Між ЛШП „Силует” УТОГ та ПП „Текспромпостач” було укладено договір купівлі-продажу товару. На виконання умов договору в липні 2007 року ПП „Текспромпостач” продав, а ЛШП „Силует” УТОГ купив продукцію. В зв”язку з продажем продукції ПП „Текспромпостач” було виписано податкову накладну № ТП-13 від 13.07.2007 р., а суми податку на додану вартість, нарахованого і сплаченого у складі ціни придбання товару, були включені до складу податкового кредиту за липень 2007 року та до розрахунку бюджетного відшкодування. Позивачем правомірно сформовано податковий кредит на суму 11 315,00 грн. згідно з п.п. 7.2.6. п .7.2., п.п. 7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р.

Відповідно до п.п. 7.2.6. підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, видана платником податку, який поставляє товари (послуги). Податкові накладні виписані ПП „Текспромпостач” були досліджені судом і не встановлено жодних порушень порядку їх видачі.

Відповідно до п.п 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 зазначеного Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Положеннями п.п.7.7.4 п.7.7. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” передбачено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається в податковій декларації. При цьому платник податку в п’ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру. До декларації додається розрахунок суми бюджетного відшкодування.

Не заслуговують на увагу суду твердження відповідача про безпідставність включення ЛШП „Силует” УТОГ суми 11 315,00 грн. до податкового кредиту з податку на додану вартість, з тих підстав, що ТзОВ „Торгівельна група „Компонент ЛТД” не сплатив у відповідному періоді податок із операцій купівлі-продажу товарів, оскільки ЛШП „Силует” УТОГ жодних правовідносин з ТзОВ „Торгівельна група „Компонент ЛТД” не мало.

Згідно закріпленого в Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності, будь-яка особа не може нести відповідальність за дії третіх осіб. В даному випадку ЛШП „Силует” УТОГ, яким при здійсненні господарської діяльності додержано всіх норм податкового законодавства, не зобов”язане нести відповідальність за дії товариств, з якими не мало жодних відносин.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону "Про податок на додану вартість" платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пп. "а", "в", "г", "д" п. 10.1 ст. 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п. 10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми Відповідач не надав суду жодних доказів правомірності прийняття ним спірного податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.7-9, 14, 17, 69-71, 79, 86,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2.          Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова № /0 від 18.01.2008р.

3.          Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 19.02.2008р.

Суддя