ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 20/35

12.02.08

За позовом Національної телекомпанії України

до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»

про стягнення 66 871,87грн.

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

Від позивача Войтенко М.М.- предст. (дов. від 30.07.2007р.)

Від відповідача Путієнко Є.В.- юрисконсульт, (дов. від 20.11.2007р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Національної телекомпанії України до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»про стягнення 66 871,87грн. (46 671,99грн. –основний борг, 16 055,13грн. –збитків від інфляції, 4 144,75грн. -3% річних) заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №220-26 від 28.05.2003р.

Відповідач у відзиві заперечив проти позовних вимог, посилаючись на неодноразове намагання відповідача врегулювати спір у позасудовому порядку та пропуск позивачем строку позовної давності для пред’явлення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.01.2008р. подав суду клопотання про зобов’язання позивача надати відповідачу акт прийому-передачі послуг від 30.09.2004р.

У судовому засіданні 29.01.2008р. клопотання судом задоволено, представник позивача надав представнику відповідача копію акту прийому-передачі послуг від 30.09.2004р.

З метою витребування додаткових документів по справі, розгляд справи 29.01.2008р. відкладено.

У судовому засіданні 12.02.2008р. представник відповідача надав суду відзив по суті заявлених позовних вимог, у якому погодився із заборгованістю у розмірі 46 671,99грн., проте, заперечив проти нарахування штрафних санкцій, посилаючись на те, що відповідач неодноразово намагався врегулювати спір у позасудовому порядку, шляхом зарахування однорідних вимог, з чим не погоджувався позивач. Відповідно, саме позивач штучно створив заборгованість відповідача, яка полягає у збитках від інфляції та 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2003р. між сторонами укладено договір №220-26, відповідно до умов якого виконавець (позивач) надає послуги з розміщення на телевізійному каналі «УТ-1»рекламних матеріалів, наданих замовником (відповідач), а замовник приймає та сплачує вартість наданих послуг згідно умов цього договору.

Відповідно до 4.1 договору прийом-передача послуг оформлюються Актом прийому-передачі наданих послуг та підписується повноважними представникам сторін. У випадку мотивованої відмови від прийняття виконаних послуг сторони зобов’язуються провести переговори щодо усунення причин, зазначених у п. 2.1.7 договору.

Згідно з умовами договору замовник зобов’язався підписувати Акти прийому-передачі наданих послуг протягом 2 днів з дати їх отримання від виконавця. У випадку відмови від прийняття послуг протягом 5 робочих днів надати виконавцю мотивовану відмову від прийняття послуг із зазначенням причин (п. 2.1.7).

Матеріали справи містять підписаний сторонами Акт прийому-передачі послуг від 30.09.2004р. до договору №220-26 на суму 284 540,67грн.

Вартість послуг визначається у відповідних Додатках до цього договору.

Вказану у Додатках суму замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 банківських днів з дати підписання відповідного Додатку до цього Договору (5.1, 5.2 договору).

Матеріали справи містять підписані сторонами додатки до договору, у яких визначена вартість послуг, яку відповідач повинен перерахувати позивачу.

Відповідно до Акту про зарахування взаємних однорідних вимог від 28.12.2004р. сторони домовились про припинення зобов’язань шляхом зарахування взаємних однорідних вимог, зокрема, за договором №220-26 від 28.05.2003р. та Акту прийому-передачі послуг від 30.09.2004р. Залишок боргу відповідача перед позивачем за даним договором становить 46 671,99грн.

У зв’язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 46 671,99грн.-оновного боргу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 46 671,99грн. основного боргу.

Згідно п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, стягнення збитків від інфляції у сумі 16 055,13грн. та 3% річних у сумі 4 144,75грн. вважається обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, який закінчився 29.12.2007р., то суд вважає зазначене твердження помилковим, оскільки позивач звернувся до суду у межах встановленого трирічного строку позовної давності, а саме, 28.12.2007р., що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції суду.

Посилання відповідача на неодноразові намагання відповідача врегулювати спір у позасудовому порядку, шляхом зарахування однорідних вимог, відмовою позивача від зарахування, що штучно створило суму заборгованості не приймається судом до уваги, оскільки позивач має право, а не обов’язок погодитись на зарахування однорідних вимог. Чинним законодавством України не передбачено, що намаганням особи врегулювати спір у позасудовому порядку припиняється нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання зобов’язання. Крім того, суд звертає увагу відповідача на той факт, що заборгованість відповідача виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №220-26 в частині оплати, відповідно нарахування штрафних санкцій здійснено з моменту, коли зобов’язання мало бути виконано у відповідності до п. 5.2 договору. Посилання відповідача на те, що обов’язок відповідача щодо оплати заборгованості виник у семиденний строк з дня пред’явлення вимоги, вважається судом помилковим.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 –85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»(м. Київ, вул. Солом’янська, 3, ) на користь Національної телекомпанії України (м. Київ, вул. Мельникова, 42, ), 46 671,99грн.-основного боргу, 16 055,13грн.-збитків від інфляції, 4 144,75грн.-3% річних, 668,72грн.-державного мита, 118,00грн.-витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                  В.В. Палій