КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2008                                                                                           № 3/215

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Дикунської С.Я.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національна спілка художників України

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.07.2008

у справі № 3/215

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр розвитку нерухомості"

до                                                   Фонд державного майна України

третя особа позивача           Львівська міська рада           Обласне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки"           Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради

третя особа відповідача           Національна спілка художників України

Регіональне відділення фонду державного майна України по Львівській області

Львівська обласна організація Національної спілки художників України

Державна служба охорони культурної спадщини при Міністерстві культуриі туризму України

про                                                  визнання недійсним наказу № 338 від 24.02.2004

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.07.2008 р. по справі № 3/215 позов задоволено повністю: визнано недійсним наказ Фонду № 338 від 24.02.2004 р. “Щодо передачі Львівського художньо-виробничного комбінату Художнього фонду УРСР у власність Національної спілки художників України” повністю; з Фонду стягнуто на користь ТОВ “Центр розвитку нерухомості” 85 грн. витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач та третя особа 1 оскаржили його в апеляційному порядку, просили скасувати та провадження по справі припинити за наведених в їх апеляційних скаргах підстав. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що справа не є спором щодо цивільного права, а спір щодо законності рішення суб’єкта владних повноважень, отже такий є справою адміністративного судочинства. Таким чином, судом безпідставно залишено без задоволення клопотання відповідача про припинення провадження по справі. Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.12.2005 р. у справі № 1/64-9/28 припинено провадження за правилами ГПК України та відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ТОВ “Центр розвитку нерухомості” до ФДМУ про визнання нечинним Наказу Фонду № 338 від 24.02.2004 р. (далі Наказ), тощо.

В судовому засіданні представник Фонду доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення скасувати та провадження по справі припинити за наведених у скарзі підстав.

Представник Спілки дещо доповнив свою апеляційну скаргу, просив рішення скасувати повністю, винести нове рішення, яким відмовити в позові повністю за тих причин, що суд порушив ст.ст. 181, 187, 188 ЦК України, 34 ГПК України, тощо.

Представник позивача доводи апеляційних скарг заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне й обґрунтоване залишити без змін.

Представники третіх осіб 2-4, 6, 7 в судове засідання не з’явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належно, що підтверджується долученими до матеріалів справи розписками про вручення поштових відправлень, про причини неявки не повідомили, жодних клопотань про відкладення розгляду справи не надали, отже апеляційний суд вважає за необхідне справу розглянути за їх відсутності.

Представник третьої особи 5 також не з’явився, однак надіслав клопотання про підтримку наданих пояснень і долучення до справи додаткових.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що скарги не підлягають задоволенню за таких обставин.

Так, 21.04.2008 р. ТОВ “Центр розвитку нерухомості” звернулось до господарського суду з позовом до ФДМУ про визнання недійсним Наказу № 338 від 24.02.2004 р. “Щодо передачі Львівського художньо-виробничного комбінату Художнього фонду УРСР у власність Національної спілки художників України” (далі Наказ). В обґрунтування своїх вимог зазначило, що на підставі Наказу 26.02.2004 р. Спілці видано свідоцтво про право власності на Львівський художньо-виробничий комбінат Художнього фонду УРСР (приміщення та фундамент площею 1007 кв.м. за адресою : м. Львів, пл.. Міцкевича, 9).Земельна ділянка за вказаною адресою з 1998 р. вільна від забудови та з 2001 р. перебуває у приватній власності. Таким чином, оскарженим Наказом визнано право власності на неіснуючий об’єкт, чим порушено права позивача, як власника земельної ділянки, тощо.

До матеріалів справи долучено відзив ФДМУ на позовну заяву, згідно якого Наказ відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема : Постанові Кабінету Міністрів України “Про передачу нерухомого майна творчим спілкам” № 1058 від 10.07.1998 р., Наказу Фонду державного майна, Міністерства економіки України, Міністерства юстиції України № 110/1639/45/5 від 18.08.1998 р. “Про затвердження Порядку передачі нерухомого майна у власність творчим спілкам” (далі Порядок), тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, з’ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази й положення чинного законодавства, дійшов висновку про підставність й обґрунтованість позовних вимог, а відтак задовольнив їх. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, вимогами закону.

Так, задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд на підставі ст. 21 та 393 ЦК України виходив з того, що ФДМУ та Спілкою не надано суду належних та достатніх доказів фактичного існування нерухомого майна за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9 на момент прийняття спірного Наказу № 338, як і його належності Спілці. Як встановлено матеріалами справи, ухвалою № 378 від 26.06.1996 р. Львівська міська рада народних депутатів внесла зміни до п. 2 своєї ухвали від 09.02.1995 р. , виклавши його в такій редакції : зняти з балансу Львівського художньо-виробничого комбінату Спілки художників України будинок № 9 на пл. Міцкевича і передати його у встановленому порядку на баланс ДКП “Айсберг” Галицького району. На виконання згаданої ухвали Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.05.1997 р. здійснено перереєстрацію будинку № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові за ДКП “Айсберг” Галицького району на праві особистої власності. Таким чином, з 26.06.1996 р. будинок на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові не належить Львівському художньо-виробничому комбінату Спілки художників України, а тому його не може бути зареєстровано за Львівською спілкою художників та передано їй у власність. Згідно технічного паспорту на будинок № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові площа забудови складає 1007 кв. м., фундамент будинку цегляний, перекриття дерев'яні, підвал будинку має 11 приміщень, загальна площа яких складає 190,3 кв.м. Натомисть, актом від 24.02.2004 р., який затверджено Наказом № 338 та актом приймання-передачі від 26.02.2004 р. зафіксовано дещо інше, зокрема: що згідно поданих Спілкою документів у власність передаються цегляні підвальні приміщення та фундамент загальною площею 1007 кв. м. Таким чином, між технічним паспортом на будинок № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові та актом приймання-передачі від 26.02.2004 р. мають місце розбіжності у визначенні площі, яка була передана у власність Спілці. Жодних інших переконливих доказів на підтвердження площі цегляного підвального приміщення Спілкою не надано. Натомість серед наданих суду документів Фонду відсутні докази проведення поточної інвентаризації об'єкта, переданого у власність згідно Наказу № 338. Таким чином, ФДМУ передав у власність Спілки приміщення, на які відсутні документи щодо їх фактичної площі на момент передачі - станом на лютий 2004 р.

Крім цього, актом огляду будинку за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9 від 15.06.1999 р., який складено комісією, утвореною Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області № 173 від 15.03.1999 р. “Про створення регіональної комісії для передачі нерухомого майна, розташованого на території Львівської області, у власність Спілки художників України” підтверджено, що за наслідками обстеження площадки за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9, на якій знаходився будинок-пам'ятка архітектури XIX ст. загальнодержавного значення (охоронний № 1326), будинок розібрано, залишився лише фундамент. Згідно листа Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 13/09 від 08.01.2003 р. за наслідками обстеження будинку № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові встановлено, що будинок повністю зруйновано, залишився тільки фундамент та стіни підвальних приміщень. З огляду на наведене, станом на 1999 р. будинку № 9 як окремої будівлі на пл. Міцкевича у м. Львові не існувало, оскільки його повністю зруйновано, фактично нерухома річ відсутня, а складова частина будинку - фундамент не може бути окремим об'єктом передачі у власність як нерухоме майно. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Національного стандарту № 2 “Оцінка нерухомого майна” № 1442 від 28.10.2004 р. приміщення - це частина внутрішнього об'єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу. Доказів фактичної наявності станом на лютий 2004 р. приміщень підвалу, їх кількості, об'єму, тощо у зруйнованому будинку № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові не надано.

За таких обставин, місцевий суд дійшов висновку, що Наказом № 338 Фонд передав у власність Спілці нерухоме майно площею 1007 кв. м. за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9, якого станом на 26.02.2004 р. фактично не існувало. Фундамент знесеного будинку не є, як згадувалось вище, нерухомим майном, на яке у Спілки могло виникнути право власності.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що Спілкою не надано необхідних документів згідно Порядку на підтвердження права власності на спірне майно. Враховуючи те, що подані Спілкою докази не підтверджують права власності на будинок № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові, відсутність будинку чи його частин, які є нерухомим майном та можуть бути окремими об'єктами цивільних прав і обов'язків, підстав для підтвердження комісії права власності на фундамент і неіснуючі приміщення окремої будівлі (яка була знесена) будинку № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові за Спілкою немає. За таких обставин місцевий суд дійшов висновку, що Наказ № 338, яким затверджено Акт від 24.02.2004 р. є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Згаданим Наказом порушено права позивача, т.як надавши Спілці право власності на приміщення і фундамент окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації Львівський художньо-виробничий комбінат Львівської обласної організації Національної спілки художників України за адресою: м. Львів, будинок № 9 на пл. Міцкевича, йому створено перешкоди у користуванні належною на праві власності земельною ділянкою за цільовим призначенням.. Таким чином, місцевий суд дійшов висновку, щодо наявності сукупності правових підстав для задоволення позовних вимог, тощо.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції як законними і обґрунтованими, підстав для скасування рішення не знаходить.

Так, на виконання Закону України «Про професійних творчих працівників та творчі спілки», постанов Кабінету міністрів України від 10.07.1998 року № 1058 «Про передачу нерухомого майна творчим спілкам» та від 27.09.2000 року №1474 «Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету міністрів України від 10.07.1998 року № 1058» та згідно з Порядком передачі нерухомого майна у власність творчим спілкам, затвердженим спільним наказом Міністерства економіки України, Фонду державного майна України та Міністерства юстиції України від 18.08.1998 року № 110/1639/45/5, Фонд державного майна України прийняв Наказ.

Пунктом першим Наказу затверджено висновок комісії по передачі нерухомого майна у власність Національної спілки художників України стосовно визначення належності Львівського художньо-виробничого комбінату Художнього фонду УРСР (приміщення та фундамент окремої будівлі – пам’ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат Львівської обласної організації Національної спілки художників України»), який розташований за адресою: м.Львів, пл. Міцкевича, 9 Національній спілці художників України. На виконання пункту 2 Наказу 26.02.2004 року Спілці було видано свідоцтво № Р-693 про право власності на Львівський художньо-виробничий комбінат Художнього фонду УРСР (приміщення та фундамент окремої будівлі – пам’ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат Львівської обласної організації Національної спілки художників України»).

З огляду на оскарження законності Наказу в суді та положення пункту третього «Прикінцевих положень Закону України «Про професійних творчих працівників та творчі спілки», яким Кабінет Міністрів України разом із Фондом зобов’язано забезпечити передачу у власність чи надати у безстрокове користування нерухоме майно творчим спілкам, яке було в їхньому користуванні на момент прийняття Верховною Радою України постанови від 10.04.1992 року «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України», місцевий суд дослідив і детально навів у своєму рішенні правоустановчі документи Спілки і Львівського художньо-виробничого комбінату Львівської обласної організації Національної спілки художників України. З врахуванням вимог пункту першого Постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.1998 року №1058 «Щодо правоустановчих документів, за якими визначається належність нерухомого майна творчим спілкам колишнього Союзу РСР» та наданих Спілкою та Фондом письмових доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з наявних в матеріалах справи установчих документів неможливо зробити висновок, яке саме майно належало Львівському художньо-виробничому комбінату Львівської обласної організації Національної спілки художників України.

У відповідності до пункту 2 Порядку об’єктами передачі є розташоване на території України нерухоме майно : будинки та споруди, що входять до складу цілісних майнових комплексів підприємств, установ і організацій чи їхніх структурних підрозділів, або окремі індивідуально визначені будівлі, споруди, нежитлові приміщення (перелік вичерпний). Останні можуть бути об’єктами передачі після виділення їх на підставі розподільчого балансу в окрему облікову одиницю – інвентарний об’єкт та укладеної угоди з іншими власниками будинку про спільне користування й утримання будинку та при- будинкової території. Не є об’єктами передачі земельні ділянки, на яких розташовані будинки та споруди загальносоюзних творчих спілок колишнього Союзу РСР. А пунктом третім Порядку встановлено порядок оформлення та передачі прав власності творчим спілкам України на нерухоме майно. Аналіз згаданих положень закону та наданих сторонами по справі письмових доказів свідчать про відсутність у Спілки правовстановлюючих документів на будівлю №9 на пл. Міцкевича в м. Львові на час видання Фондом Наказу. Так, в матеріалах справи відсутні договір купівлі-продажу на цю будівлю, або акт державної комісії про прийняття її в експлуатацію, або акт прийняття-передачі будівлі у власність, немає й документа на підтвердження права користування земельною ділянкою за згаданою вище адресою. Незважаючи на те, що пунктом п’ятим Порядку передбачено подання вичерпного переліку документів у разі відсутності одного з зазначених установчих документів, Фондом жодних додаткових доказів у Спілки не витребувано. Натомість сукупність досліджених судом доказів спростовує позицію апелянтів по справі.

Так, згідно рішення виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 21.03.1989 року №92 будинок №9 на пл. Міцкевича у м. Львові передано з балансу ЖЕД-102 Ленінського району м. Львова на баланс Львівського художньо-виробничого комбінату Художнього фонду УРСР і вилучено з житлового фонду. 15.06.1989 року Львівським міжміським бюро техінвентаризації цю будівлю зареєстровано на праві відомчої належності за Львівським художньо-виробничим комбінатом. Актом приймання-передачі підприємства від 08.05.1991 року на баланс Львівської обласної організації спілки художників України передано майно Львівського художньо-виробничого комбінату Художнього фонду УРСР, щодо будівлі № 9 на пл. Міцкевича в м. Львові, в ньому не йдеться. Ухвалою Львівської міської ради народних депутатів від 09.02.1995 року власником будинку № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові визначено Львівську міську раду, а будинок залишено на балансі Львівського художньо-виробничого комбінату. Ухвалою Львівської міської ради від 26.06.1996 року згаданий будинок знято з балансу Львівського художньо-виробничого комбінату та передано на баланс ДКП «Айсберг» Галицького району м. Львова, 17.05.1997 року Львівським міжміським бюро техінвентаризації здійснено перереєстрацію цього будинку за ДКП «Айсберг» Галицького району м. Львова на праві особистої власності. Таким чином місцевий суд дійшов висновку, що з 26.06.1996 року будинок №9 на пл. Міцкевича у м. Львові не належить Львівському художньо-виробничому комбінату.

Крім цього, при прийнятті Наказу Фондом належним чином не перевірено фактичних параметрів об’єкту, який надано у власність Спілці, як і не враховано, і жодним чином не відреаговано на підписання акту від 24.02.2004 року членом комісії С.Ковтиком із зауваженням – рекомендацією проведення ЛОДКБТІтаЕО інвентаризації об’єкта з обов’язковою вказівкою номерів приміщень та необхідністю отримання у ДНДтаПВІ «Проектреконструкція» Львівської філії висновку про можливість експлуатації об’єкта. Натомість Фондом на підтвердження законності Наказу надано технічний паспорт на будинок № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові з поверховим планом та експлікацією підвалу (складено станом на 29.05.1989 р.), згідно якого площа забудови 1007 кв.м., фундамент будинку цегляний, перекриття дерев’яні, підвал має 11 приміщень загальною площею 190,3 кв.м. Згідно акту від 24.02.2004 року, який затверджено Наказом, та акту приймання-передачі від 26.02.2004 року у власність Спілці передаються цегляні підвальні приміщення та фундамент загальною площею 1007 кв.м. З огляду на наведене та за відсутністю відомостей щодо проведення будь-яких інвентаризацій об’єкта, місцевий суд прийшов до висновку, що Фонд передав у власність Спілці приміщення, на яке відсутні документи щодо їх фактичної площі. Згідно акту біжучих змін, складеного Львівським міжміським бюро техінвентаризації, станом 12.01.2004 року будинок № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові повністю знесено, залишився тільки фундамент в землі із бетонним перекриттям, знос якого складає 80 відсотків. Таким чином, Наказом передано у власність Спілки нерухоме майно, якого фактично не існувало.

Виходячи з наведеного та того, що доказів на підтвердження права власності на будівлю Спілка не надала, за відсутністю будинку чи його частин, які є нерухомим майном і можуть бути окремими об’єктами цивільних прав та обов’язків, підстав для підтвердження комісії права власності Спілки на фундамент та існуючі приміщення окремої будівлі цього будинку немає. Тому Наказ, яким затверджено Акт від 24.02.2004 року, є незаконним. В зв’язку із цим суд першої інстанції не взяв до уваги доводів Фонду про те, що фундамент та стіни приміщень підвалу будинку № 9 на пл. Міцкевича у м. Львові було включено до переліку об’єктів нерухомого майна, які підлягають передачі у власність Спілці, тому вони змушені були діяти таким чином, оскільки згідно пункту 12 Порядку у разі неможливості підтвердження комісією права власності на майно творчої спілки, Фонд вносить в установленому порядку пропозицію щодо внесення змін до постанови Кабміну України від 10.07.1998 року №1058, тощо.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що Фондом Наказ прийнято з порушенням процедури та перевищенням повноважень, Наказ є незаконним, його слід визнати нечинним. Доводи апелянтів не заслуговують на увагу, їх скарги не підлягають задоволенню.

Твердження апелянтів про те, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, т. як до предмету спору входять питання повноважності, обґрунтованості та формальної відповідності оспореного Наказу, а питання про право у ньому не йдеться, є надуманими, такими, що суперечать обставинам і матеріалам справи.

Так, за правилами розгляду господарських спорів, ухвалою господарського суду Львівської області від 27.04.-11.05.2005 р. порушено провадження у справі №1/64-9/28 за позовом Львівської обласної організації Національної спілки художників України до Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (далі - БТІ та ЕО) про спонукання БТІ та ЕО до державної реєстрації договору управління нерухомого майна у державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спонукання БТІ та ЕО до видачі документів, що підтверджують зареєстроване речове право, ТОВ “Центр розвитку нерухомості” залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 08.06.2005 р. у справі № 1/64-9/28 прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ “Центр розвитку нерухомості” про відмову в реєстрації договору управління майном та визнано ТОВ “Центр розвитку нерухомості”, третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.12.2005 р. у справі № 1/64-9/28 розгляд господарського спору за правилами ГПК України припинено, а саме: припинено провадження за позовом Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки до БТІ та ЕО про спонукання до реєстрації договору управління та за позовом третьої особи з самостійними вимогами - ТОВ “Центр розвитку нерухомості” - про відмову в реєстрації договору управління майном.

Ухвалою господарського суду Львівської області 16.12.2005 р. у справі № 1/64-9/28 відкрито провадження по адміністративній справі за правилами КАС України.

Відповідно до п. 1. ст. 54 КАС України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, крім прав визначених у ст. 49 КАС України, мають права позивача.

Пунктом 1 ст. 51 КАС України передбачено, що позивач має право збільшити позовні вимоги. Заява ТОВ “Центр розвитку нерухомості” про збільшення позовних вимог, а саме: про визнання нечинним Наказу ФДМУ № 338; визнання нечинним Свідоцтва про право власності № П-693 від 26.02.2004 р., видане ФДМУ та скасування державної реєстрації права власності, здійсненої БТІ та ЕО згідно Свідоцтва ФДМУ про право власності № П-693 від 26.02.2004 р., прийнята до розгляду господарським судом Львівської області після відкриття провадження по адміністративній справі № 1/64-9/28 за правилами КАС України (ухвала господарського суду Львівської області від 11.01.2006 р.).

Постановою Верховного суду України від 27.02.2008 р. судові рішення першої, апеляційної та касаційної інстанцій по справі № 1/64-9/28 скасовано та закрито провадження по справі з огляду на те, що даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, а скарги – не підлягають задоволенню. Підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фонду державного майна України, Національної спілкихудожників України залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 24.07.2008 р. по справі № 3/215 - без змін.

Матеріали справи № 3/215 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді

13.10.08 (відправлено)