Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2008
р.
Справа № 07/166-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.,
судді Пушай В.І. , Плужник О.В.

при секретарі Гудковій І.В.

за
участю представників сторін:

позивача - Основін О.О.

відповідача -  ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача
(вх. № 3704Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від
19.11.07 р. по справі № 07/166-07

за позовом ТОВ
"Антекс", м. Харків

до ФОП - ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 17250,73 грн.

встановила:

У жовтні 2007 році позивач звернувся до господарського суду
Харківської області із позовною заявою про
стягнення з відповідача матеріальних збитків  та судових витрат по справі , посилаючись на
часткову оплату товару в сумі 18437,26 грн. і нанесення матеріальних збитків у
сумі 16962,73 грн., відшкодування яких
має право вимагати згідно зі ст. 22 ЦК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.11.2007 р.
по справі № 07/166-07 (суддя - Т.В. Інте ) позов задоволено та стягнуто з
відповідача  16962,74 грн.
заборгованості, 169,63 грн. державного мита та 118,00 витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване тим, що
позивач уточнив, що заявлена ним до стягнення сума є заборгованістю за
поставлений по накладній № 30249 від 31.03.2007 р. товар відповідно до договору
№ 166 від 22.01.2007 р., відповідачем було порушено виконання зобов'язання з
оплати поставленого по накладній № 30249 від 31.05.2007р. товару за  договором № 166 від 22.01.07 р.

Відповідач з рішенням господарського суду Харківської області не погоджується,
подав апеляційну скаргу, в який просить рішення господарського суду  скасувати та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачу у  позові в повному
обсязі, та стягнути з позивача на користь відповідача суму державного мита у
розмірі 86,30 грн., оскільки  судом
першої інстанції були порушені ст.ст. 64, 87 ГПК України, що призвело до
порушення процесуальних прав відповідача, передбачених ст. 22 ГПК України.
Неможливість брати участь в засіданнях та користуватися процесуальними правами,
наданими відповідачу, через неналежне повідомлення судом про час та місце
розгляду даної справи, призвело до неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, не доведені обставини, що мають значення для справи, які
суд визнав встановленими, так як наслідок прийняття неправильного рішення, що
відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 104 ГПК України є підставою для скасування рішення
місцевого суду.

У апеляційної скарзі відповідач вказує, що відповідачем були
здійснені попередні оплати позивачу за товар, поставлений на суму 35 400,00
грн. по договору № 166 від 22.01.07 р., що підтверджується платіжними
дорученнями, та просить прийняти їх до розгляду справи. Відповідач також не
погоджується з висновком суду, що відповідач свої зобов'язання з оплати
поставленого позивачем товару виконав неналежним чином, що нібито
підтверджується двостороннім актом звірки взаєморозрахунків між сторонами за
період з 01.03.07 р. по 19.07.07 р., оскільки зазначений акт  неналежним чином оформлений, та охоплює лише
період з 01.03.07 р. (хоча, договір  між
сторонами був укладений 22.01.07) по 19.07.07 р. (рішення було винесено
19.11.07 ).

Позивач  з обставинами,
викладеними в апеляційної  скарзі не
погоджується, вважає рішення господарського суду обґрунтованим, законним, а
апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Судова колегія, враховуючи посилання відповідача на неможливість
подання до суду першої інстанції  доказів
по виконанню зобов'язань за договором купівлі-продажу № 166 від 22.01.2007 р.,
так як відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду
даної справи у суді першої інстанції  та
був позбавлений прав передбачені ст. 22 ГПК України, що підтверджує довідкою
Поштамту № 9-Г-988 від 27.11.07 р., відповідно до який на адресу
відповідача  з  01.10.07 р. по 23.11.07  значиться вручення лише одного   рекомендованого листа № 587243  від 23.11.07 р з рекомендованим повідомленням
з Харкова -22, тобто було надіслано тільки рішення господарського суду
Харківської області від 19.11.07 р.,
вважає необхіднім    прийняти
додаткові докази надані відповідачем.

Судова колегія,
перевіривши матеріали справи, вислухавши представників позивача та відповідача,
встановила, що  між позивачем та
відповідачем  був укладений договір
купівлі-продажу № 166 від 22.01.2007 р., згідно з п.1.1. якого позивач  зобов'язується  передати відповідачу товар, а той у свою
чергу зобов'язується прийняти його та оплатити на умовах даного договору.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що передача товару здійснюється
за накладними. Товар, вважається переданим з моменту підписання видаткової
накладної  обома сторонами.

Згідно з п. 5.2. договору покупець зобов'язаний оплатити всю
вартість отриманого товару не пізніше семі календарних днів з моменту, коли
товар було передано відповідно до п.4.1. договору.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно ( товар ) і сплатити за нього певну грошову
суму.

Згідно зі ст. 193 ГК України та
ст. 526 ЦК України  зобов'язання
має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він
відповідно до умов договору свої зобов'язання виконав належним чином та
поставив відповідачу товар на суму 35400,00 грн., що нібито підтверджується
накладною № 30249 від 31.05.07р.,
підписаною обома сторонами, а відповідач здійснив оплату лише частково,
сплатив лише 18437,27 грн., чим причинив матеріальні збитки, що підтверджується
двостороннім актом звірки взаєморозрахунків
за період з 01.03.07 р. по 19.07.07 р .

Відповідач  у судовому
засіданні заперечував проти одержування зазначеного товару, а саме  за накладною № 30249 від 31.05.07 р., та
підпису про одержання товару. Відповідач заперечував проти  акту звірки, оскільки  акт звірки не містить посилання на договір,
не зазначені суб'єкти господарювання, та зазначений акт охоплює лише період з
01.03.07 р. по 19.07.07 р., хоча  договір
купівлі-продажу № 166 був укладений
22.01.2007 р. та повний розрахунок за зазначеним договором був
проведений  у березні місяці.

Судова колегія
встановила, що  відповідачем були
здійснені  оплати позивачу за товар по
договору № 166 від 22.01.07 р., що підтверджується платіжними дорученнями № 11
від 25.01.07 р. на суму 25 342,50 грн. за накладною № 3453;  № 16 від 02.02.07 р. на суму 22 254,00 грн.;
№ 21 від 16.02.07 р. на суму 16 110 ,00 грн. за накладною № 8543; № 23 від
20.02.07 р. на суму 3 390,00 грн. за накладною № 8543; № 26 від 27.02.07 р. на
суму 450,00 грн. за накладною № 8543; № 27 від 02.03.07 р. на суму 6 293,75
грн.; та квитанцією від 06.02.07 р. на суму 1 146,00 грн. за накладною № 1188
від 29.01.07 р., всього на суму 74 986,25 грн.

Твердження відповідача
про проведення попередньої оплати безпідставне, так як умовами договору не
передбачена зазначена оплата, в платіжних дорученнях відсутнє посилання на
попередню оплату, а в деяких платіжних дорученнях не зазначені накладні, по
яким отриманий товар, тобто неможливо встановити за який товар проводилась
оплата.

Як свідчать матеріали справи, позивач також не довів, що товар за
спірною накладною отриманий відповідачем,
приймання товару за накладною № 30249 від 31.05.2007 р. проведено  в порушення п.п.1.1,4.1 договору, тобто  особою, яка не була на те уповноважена
покупцем та без підписання видаткової накладної
обома сторонами.

Суд першої
інстанції неправомірно задовольнив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 16962,74 грн., оскільки позивачем не надано суду
належних доказів одержання відповідачем товару, а саме довіреності виданої
відповідачем на одержання від позивача
товарно-матеріальних цінностей, а надана позивачем накладна не може бути
прийнята до уваги, оскільки з неї не вбачається, що саме відповідач за спірною
накладною отримав товар від позивача.

Посилання позивача на
передання товару на суму 35400,00 грн. по накладній № 30249 необґрунтоване та
не підтверджується матеріалами справи, зокрема в накладній відсутній підпис
відповідача про одержання товару, а також відсутня довіреність, за якою
представник відповідача повинен був одержати товар, тобто видаткова накладна №
30249 не підписана ПП ОСОБА_2, а підписана невідомою особою.

Відповідно до п. 2
Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей від 16.05.1996 р. товарно - матеріальні
цінності відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю
одержувача.

Отже, позивач
первинними документами не довів передання відповідачу товару по зазначеній
накладній, відповідач не підтверджує одержання товару по зазначеній накладній,
акт звірки розрахунків не є первинним бухгалтерським документом та не
підтверджує передання товару відповідачу.

Суд першої інстанції
необґрунтовано задовольнив вимоги в частині стягнення  заборгованості у 16962,74 грн. у зв'язку з
недоведеністю передання товару.

На вимогу апеляційного
суду позивач  не  надав доказів отримання часткової сплати,
документи, підтверджуючи оплату товару, в тому числі платіжне доручення про
сплату 11.06.2007 р. 18437,26 грн., письмові пояснення по отриманню попередньої
оплати.

При розгляді справи,
господарський суд також порушив вимоги норм процесуального права, зокрема
вийшов за межі позовних вимог, без належного передбаченого ст.ст. 22,83 ГПК
України клопотання та зміни предмету позову.

Відповідно до ст.
22  позивач має право до прийняття
рішення змінити підставу або предмет позову. Позивач в позовної заяві просив
стягнути матеріальні збитки на підставі ст. 22 ЦК України, тобто предметом
позову було стягнення збитків, заява про зміну предмету позову в суд не
надходила і суд першої інстанції безпідставно змінив предмет позову, стягнувши
заборгованість.

Згідно зі ст. 22 ЦК
України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права
має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого порушеного права /реальні збитки; доходи,
які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було
порушено /упущена вигода/ .

Позивач не зазначив в
чому полягають його збитки, а саме це реальні збитки чи упущена вигода, не
надав розрахунку суми збитків.

Судова колегія не
погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення  з відповідача заборгованості за договором №
166 від 22.01.2007 р., оскільки позивачем не було змінено предмет позову, не
доведено неналежного виконання відповідачем умов договору, а також наявності
збитків та їх розміру. В зв'язку з чим, позовні вимоги про стягнення збитків не
підлягають задоволенню і в позові необхідно відмовити.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду не
відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним
обставинам справи та рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають
залишенню без задоволення, керуючись ст.ст.22 ЦК України, ст.ст.101-105 ГПК
України,

постановила:

Апеляційну скаргу задовольнити .

Рішення господарського суду Харківської області  від 19.11.2007 р. по справі № 07/166-07
скасувати та прийняти нове рішення.

В позові відмовити .

Стягнути з  ТОВ «Антекс»м. Харків ( 61064, м.
Харків,  вул. Полтавський шлях, 123, п/р
3 в АКБ «Меркурій»м. Харків, МФО 351663, )  на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)
- 86,3 грн. держмита по скарзі .

Наказ доручити видати господарському суду Харківської області.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Судді
Пушай В.І.

Плужник О.В.

Повний текст постанови підписаний 09.02.2008 р.