ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.10.08

Справа № 15/354-08.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕЕСВІ-Машинобудівний завод”, м. Дніпропетровськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумикомунтранс», м. Суми

про стягнення 969 540 грн. 20 коп.

СУДДЯ                    Резниченко О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Юрченко В.Б., довіреність б/н від 01.09.2008р.

Від відповідача: не з‘явився

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача 969 540 грн. 20 коп. заборгованості відповідно до договору № 13/12-07 від 13.12.2007р., в т.ч. 550 000 грн. 00 коп. основного боргу, 38 597 грн. 90 коп. інфляційних збитків, 5330 грн. 93 коп. - 3% річних, 39 419 грн. 15 коп. – пені.

Позивач в судове засідання 02.10.2008р. подав заяву про збільшення суми позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 1 998 902 грн. 69 коп. боргу, у тому числі: суму простроченої передплати за поставлений товар у розмірі 550 000 грн. 00 коп., суму пені за прострочену передплату у розмірі 84 262 грн. 98 коп., суму трьох відсотків річних за прострочену передплату у розмірі 10963 грн. 40 коп., суму інфляції у розмірі 38 597 грн. 90 коп., суму боргу в рамках регулярного платежу за поставлений товар станом на 01.06.2008р. в сумі 311 986 грн.75 коп., суму боргу в рамках регулярного платежу за поставлений товар станом на 01.07.2008р. в сумі 311 986 грн. 75 коп., суму боргу в рамках регулярного платежу за поставлений товар станом на 01.08.2008р. в сумі 311 986 грн. 75 коп., суму боргу в рамках регулярного платежу за поставлений товар станом на 01.09.2008р. в сумі 311 986 грн. 75 коп., суму пені за прострочення щомісячних платежів 38156 грн. 40 коп., 3% річних за прострочення щомісячних платежів в сумі 4769 грн. 54 коп., суму прямих збитків по виплаті банківських відсотків у розмірі 24 205 грн. 47 коп. Заява про збільшення суми позовних вимог відповідно до ст. 22 ГПК України прийнята судом до розгляду.

Відповідачем 02.10.2008р. був поданий відзив на позов б/н, від 01.10.2008р., в якому він зазначив, що згідно бухгалтерських даних відповідача сума заборгованості перед позивачем складає значно меншу суму ніж зазначає позивач, а саме близько 250 000 грн. 00 коп. Тому, відповідач просив суд зобов‘язати позивача провести з відповідачем акт звірки за договором № 13/12-07 від 13.12.2007р.

Судом при розгляді вказаного клопотання відповідача про зобов‘язання позивача провести з відповідачем акт звірки, було зазначено, що оскільки представник відповідача в судові засідання по справі не з‘являється, доказів того, що сума заборгованості менша ніж зазначає позивач, відповідачем подано не було, суд зобов‘язав відповідача направити свого представника до позивача для складання акту звірки заборгованості на момент розгляду справи в суді і складений акт звірки подати суду.

В судовому засіданні 02.10.2008р. та в даному судовому засіданні представник позивача усно пояснив, що представник відповідача до позивача для складання акту звірки не з‘являвся. Тобто вимога суду відповідачем виконана не була.

Позивачем в дане судове засідання подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просить суд розірвати договір №13/12-07, що був укладений між позивачем і відповідачем 13 грудня 2007 року, стягнути з відповідача 1 222 482,25 грн., а саме: суму простроченої передплати за поставлений товар у розмірі 550 000,00 грн., суму пені за прострочену передплату у розмірі 89 687,64 грн., суму трьох відсотків річних за прострочену передплату у розмірі 11 614,49 грн., суму інфляції у розмірі 38 597,90 грн., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.06.08 р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.07.08 р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.08.08р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.09.08 р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.10.08 р., суму пені за прострочення щомісячних платежів 4 263,16 грн., 3% річних за прострочення щомісячних платежів в сумі 534,60 грн., суму прямих збитків по виплаті банківських відсотків у розмірі 24 205,47 грн., сума неотриманих коштів за поставлений товар 398 666,76 грн. (як доказ направлення відповідачу заяви про уточнення позовних вимог позивачем подано поштову квитанцію №6691 від 18.10.2008р. з описом вкладення). Відповідно до ст. 22 ГПК України заява про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

В дане судове засідання відповідач не з‘явився, відзив з огляду на заяву позивача про збільшення суми позовних вимог та з огляду заяви про уточнення позовних вимог суду не подав, тому оскільки відповідач не скористався своїм правом на участь у судових засіданнях, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, оцінивши надані докази, суд встановив:

13 грудня 2007р. між позивачем (виробник) і відповідачем (замовник) було укладено договір № 13/12-07, за яким виробник зобов'язався поставити замовнику євроконтейнери ВЕК-1,1 в асортименті, кількості, ціні і в строки, встановлені сторонами у специфікаціях, що являються невід'ємною частиною договору.

Пунктом 3.1. договору встановлено умови поставки FСА (склад замовника) м. Суми (Інкотермс 2000). Термін поставки товару зазначається сторонами у специфікаціях.

13 грудня 2007 року сторонами також була підписана специфікація №1, відповідно до умов якої позивач зобов'язався поставити відповідачу 3030,00 контейнерів на загальну суму 9 287 682,12 грн. у наступний термін: січень 2008 року - 200 контейнерів; починаючи з лютого 2008 року - не менш 300 контейнерів на місяць.

Умови розрахунків встановлені сторонами у п. 5.1. договору, яким передбачено, що покупець має здійснити розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виробника на наступних умовах: передплата 800 000,00 грн. до 20.12.2007р., передплата 1 000 000,00 грн. до 01.03.2008р., оплата за поставлені контейнери рівними частками, починаючи з травня 2008 року, але не більш ніж 24 місяця до повного розрахунку.

Представником позивача було пояснено, що у грудні 2007р. відповідачем було здійснено попередню оплату в сумі 800 000 грн. 00 коп., 18.02.2008р. відповідачем було сплачено 40 000 грн. 00 коп., 27.03.2008р. – 60 000 грн. 00 коп., 01.04.2008р. – 150 000 грн. 00 коп., 11.04.2008р. – 100 000 грн. 00 коп., а 15.04.2008р. – 100 000 грн. 00 коп. Таким чином, борг за передплатою на день звернення позивача до суду склав 550 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, 09 червня 2008 року позивачем була направлена претензія до відповідача (вихідний номер №61 від 06.06.2008 року, вхідний номер № 877/01-59 від 09.06.2008 року), в якій відповідач повідомлявся, що поставки товару тимчасово припинені, склади позивача заповнені контейнерами, що не відвантажуються на адресу відповідача з причин припинення передплати та оплати вже отриманих контейнерів. На дату подання претензії на адресу відповідача було поставлено продукцію на загальну суму 2 303 579,06 грн.

Але оскільки будь-яких відповідей на претензію від відповідача до позивача не надходило, тому він був змушений звернутися до суду з позовною заявою.

Факт поставки продукції та прийняття її замовником підтверджується матеріалами справи, а саме: специфікаціями, видатковими накладними, довіреностями на отримання товару, копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач в судове засідання 02.10.2008р. подав заяву про збільшення суми позовних вимог, а в судове засідання 23.10.2008р. ним було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просить суд розірвати договір №13/12-07, що був укладений між позивачем і відповідачем 13 грудня 2007 року, стягнути з відповідача 1 222 482,25 грн., а саме: суму простроченої передплати за поставлений товар у розмірі 550 000,00 грн., суму пені за прострочену передплату у розмірі 89 687,64 грн., суму трьох відсотків річних за прострочену передплату у розмірі 11 614,49 грн., суму інфляції у розмірі 38 597,90 грн., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.06.08 р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.07.08 р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.08.08р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.09.08 р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.10.08 р., суму пені за прострочення щомісячних платежів 4 263,16 грн., 3% річних за прострочення щомісячних платежів в сумі 534,60 грн., суму прямих збитків по виплаті банківських відсотків у розмірі 24 205,47 грн., сума неотриманих коштів за поставлений товар 398 666,76 грн. Відповідно до ст. 22 ГПК України заява про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

У даній заяві про уточнення позовних вимог позивачем здійснено перерахунок сум заявлених до стягнення за період з 01.06.2008р. по 17.10.2008р.

Суд розглянувши заяву про уточнення позовних вимог вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне:

Згідно уточнених позовних вимог, позивач просить суд розірвати договір №13/12-07, що був укладений між позивачем і відповідачем 13 грудня 2007 року.

Представником позивача було пояснено, що направивши позовну заяву до суду, та з огляду на те, що з 15 квітня 2008 року відповідач повністю припинив розрахунки з позивачем, 01 вересня 2008 року позивачем була направлена повторна претензія на адресу відповідача (вих. №97), в якій позивач запропонував відповідачеві, у зв’язку із системним невиконанням його зобов'язань щодо здійснення передплати та платежів за отриманий товар розірвати договір №13/12-07 від 13.12.2007р. Але й на цю претензію відповідач не надав позивачу відповіді.

Частина 3 статті 538 ЦК України встановлює, що у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірване за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем істотно були порушені умови договору № 13/12-07 від 13.12.2007р., оскільки як було зазначено в претензії від 06 червня 2008 року №61, уклавши договір з відповідачем на суму 9 287 682,12 грн., позивач розраховував на певне завантаження виробничої потужності підприємства та регулярні щомісячні платежі у розмірі 311 986,75 гривень протягом 24 місяців. Так як відповідач перестав розраховуватися по договору № 13/12-07 від 13.12.2007р., поставки були припинені, але на складі позивача, на момент подання претензії №97 від 01.09.2008р., знаходилося близько 70 контейнерів за ціною 3 275,00 грн. кожний, які виконані на замовлення відповідача, але не поставлені на його адресу з причин несплати попередніх поставок.

Тобто, позивачем виконані положення ст. 188 ГПК України щодо порядку розірвання господарських договорів, оскільки позивачем було надіслано відповідачу пропозицію про розірвання договору, відповідь на яку позивач у встановлений строк не одержав.

Частина 4 ст. 188 ГК України передбачає, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, вимога позивача щодо розірвання договору №13/12-07, що був укладений між ним і відповідачем 13 грудня 2007 року, підлягає задоволенню.

Вимога позивача щодо стягнення 550 000,00 грн. суми простроченої передплати за поставлений товар також підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов‘язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов‘язання.

Відповідно до частини 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов’язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата) покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Частина 1, 2 статті 538 ЦК України встановлює, що виконання свого обов’язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов’язку, є зустрічним виконанням зобов’язання. При зустрічному виконанні зобов’язання сторони повинні виконувати свої обов’язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов’язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Договором №13/12-07 від 13.12.2007р. (п. 5.1) передбачено порядок розрахунків, а саме передплата 800 000,00 грн. до 20.12.2007 р., передплата 1 000 000,00 грн. до 01.03.2008р. Відповідачем передплата у розмірі 800 000,00 грн. до 20.12.2007 р. була здійснена, а передплата 1 000 000,00 грн. до 01.03.2008р. була проведена частково. Тому оскільки відповідачем не належним чином були виконані зобов’язання щодо передплати по договору, вимога про стягнення з відповідача 550 000,00 грн. суми простроченої передплати за поставлений товар є обґрунтованою і підлягає задоволенню на підставі ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526, 530, 693 Цивільного кодексу України.

Також, позивачем згідно заяви про уточнення позовних вимог заявлені вимоги по стягненню пені за прострочену передплату у розмірі 89 687 грн. 64 коп.

Відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов‘язання у вигляді стягнення пені передбачена п. 7.1 договору, за яким передбачено відповідальність відповідача за прострочення розрахунків за поставлений товар у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 89 687 грн. 64 коп., передбачені умовами договору, пеня нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, тому позовні вимоги в зазначеній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного Кодексу України.

Крім цього, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по договору № 13/12-07 від 13.12.2007р. позивач, згідно заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 11 614 грн. 49 коп. 3% річних та 38 597 грн. 90 коп. інфляційних витрат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимоги кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги стосовно стягнення 11 614 грн. 49 коп. 3% річних та 38 597 грн. 90 коп. інфляційних витрат за порушення терміну виконання грошових зобов‘язань є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Також позивач просить стягнути з відповідача 104912,3 грн. боргу по щомісячним платежам по договору, а саме: 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.06.08р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.07.08р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.08.08р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.09.08р., 20 982,46 грн. - сплата за договором на 01.10.08р., і крім цього, у зв‘язку із достроковим розірванням договору 398 666,76 грн. неотриманих коштів за поставлений товар.

Стягнення вказаної заборгованості також визнається судом обґрунтованим, оскільки п. 5.1 договору № 13/12-07 від 13.12.2007р. крім передплати передбачена оплата за поставлені контейнери рівними частками, починаючи з травня 2008 року, але не більш ніж 24 місяця до повного розрахунку. Отже, оскільки сума товару, поставленого за договором складає 2 303 579,06 грн., щомісячні виплати протягом 24 місяців повинні складати 20 982,46 грн.

Відповідно до частини 4 статті 653 Цивільного кодексу України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв’язку з істотним порушенням договору однією з сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Тому, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 104912,3 грн. боргу по щомісячним платежам по договору за період з травня по жовтень 2008р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення 398 666,76 грн. неотриманих коштів за поставлений товар у зв‘язку із достроковим розірванням договору також підлягають задоволенню, так як судом встановлено що позивачем здійснювалася поставка товарів на зазначену суму. За умови виконання обов‘язку щодо оплати товару відповідач повинен був сплачувати цю суму на протязі 24 календарних місяців (відповідно до п. 5.1 договору). Однак, суд договір №13/12-07 від 13.12.2007р. розірвав достроково у зв‘язку із істотним порушенням відповідачем умов договору, тому на підставі ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, вимоги в частині стягнення 398 666,76 грн. неотриманих коштів за поставлений товар у зв‘язку із достроковим розірванням договору суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем нараховується пеня за прострочення щомісячних платежів у сумі 4 263,16 грн. та 3% річних за прострочення щомісячних платежів в сумі 534,60 грн.

Вказані суми підлягають стягненню з відповідача, так як за прострочення розрахунків по договору, пунктом 5.1 договору передбачено нарахування пені, пеня нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, а відповідно до ст. 625 ЦК України з боржника (відповідача) за прострочку виконання зобов’язання передбачено стягнення 3% річних від простроченої суми.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму прямих збитків по виплаті банківських відсотків у розмірі 24 205,47 грн. за кредитним договором №00021О від 05.10.2006 року, укладеним між ТОВ „ВЕЕСВІ"- Машинобудівний завод" та ВАТ „Морський транспортний банк", відповідно до умов якого позивач отримав кредит на поповнення обігових коштів у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості 500 000,00 грн. з 05.10.2006р. і терміном погашення до 02.10.2009р. включно, із сплатою 19% річних за фактичний період користування кредитними коштами від фактичної суми заборгованості за кредитом.

Отже, позивач зазначає, що не маючи можливості користуватись своїми грошовими коштами, позивач вимушений був користуватися кредитними коштами та сплачувати за це користування відсотки, які складають 24 205,47 грн.

Вказані позовні вимоги суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а ч. 3 зазначеної норми передбачено, що господарсько-правова відповідальність базуються на принципах згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

При цьому, підстави господарсько-правової відповідальності встановлені у ст. 218 ГК України, передбачають наявність у сукупності таких умов:

-          факт господарського порушення;

-          збитки, завдані порушенням;

-          причинний зв‘язок між противоправною поведінкою порушника і завданими потерпілому збитками;

-          вина правопорушника.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

При цьому притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності. Одним з елементів складу цивільного правопорушення, який вимагається законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, є об'єктивна сторона, яку утворюють наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправні дії, які виражені у невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов'язання; причинний зв'язок між протиправними діями боржника та збитками.

Позивачем не доведена наявність причинного зв‘язку між протиправною поведінкою відповідача, що полягає у невиконанні умов договору в частині оплати продукції, та необхідністю укладання кредитного договору та сплати внаслідок цього відсотків за ним. При цьому, суд бере до уваги той факт, що кредитний договір був укладений 05.10.2006 року, тобто до моменту укладання договору № 13/12-07 від 13.12.2007р., умови якого в частині оплати не виконані відповідачем.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не доведено причинного зв'язку між протиправними діями відповідача та збитками, господарський суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 24 205,47 грн. прямих збитків по виплаті банківських відсотків необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

В И Р І Ш И В :

1.           Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір №13/12-07 від 13 грудня 2007 р., який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “ВЕЕСВІ-Машинобудівний завод” (м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 3, код 31929927) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумикомунтранс» (м. Суми, вул. Менжинського, 3, код 05514620).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумикомунтранс» (м. Суми, вул. Менжинського, 3, код 05514620) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕЕСВІ-Машинобудівний завод” (м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 3, код 31929927) 550 000,00 грн. простроченої передплати за поставлений товар, 89 687,64 грн. пеню за прострочену передплату, 11 614,49 грн. 3% річних за прострочену передплату та 38 597,90 грн. інфляційних витрат, 104912,3 грн. боргу по щомісячним платежам, 4 263,16 грн. пені за прострочення щомісячних платежів, 534,60 грн. 3% річних за прострочення щомісячних платежів, 398 666,76 грн. неотриманих коштів за поставлений товар, 12067 грн. 77 коп. витрат по держмиту, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В інший частині позову – відмовити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ О.Ю.Резниченко

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Повний текст рішення підписано 27.10.08р.