ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 5/21

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Дерепи В.І.,

суддів

Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального житлового підприємства № 14

на

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.10.2007 року

у справі № 5/21

за позовом

комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

до

комунального житлового підприємства № 14

про

стягнення 23 307,94 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача – Сержант В.А., Мозгова В.С.

відповідача –Лукіна Т.С., Дружиніна В.А.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2005 року (суддя С.Шевченко) в позові відмовлено за недоведеністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2007 року (судді В.Крутовських, А.Дмитренко, А.Прокопенко) зазначене рішення суду від 28.02.2005 року змінене, стягнуто з відповідача 12 281,07 грн. збитків від понаднормативного витоку теплової енергії та 2 027,11 грн. витрат за проведення експертизи, в іншій частині позову відмовлено.

В касаційній скарзі комунальне житлове підприємство № 14, не погоджуючись з прийнятим по справі судовим актом апеляційної інстанції, просить його скасувати, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2005 року залишити без змін.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2007 року –без змін.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування Дніпропетровським апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, і з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судами, 23 грудня 2005 року між сторонами було укладено договір за № 8014, відповідно до якого комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" зобов’язалось поставляти теплову енергію до межі розподілу на житлові будинки та об'єкти СКБ, внутрішньобудинкові системи яких знаходяться на обслуговуванні комунального житлового підприємства № 14, яке зобов'язалось транспортувати теплову енергію від межі розподілу безпосередньо до споживача.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 2.2.7 договору (з урахуванням протоколу розбіжностей) встановлено обов'язок КЖП № 14 дотримання норми витоку мережної води не більше 0,25% від обсягу обслуговування внутрішньобудинкових систем, а саме 9,191м3/год, а у випадку виявлення витоку чи самовільного водорозбору мережної води з внутрішньобудинкової системи винний сплачує постачальнику вартість мережної води і спожитої теплової енергії за діючими тарифами і у відповідності до Правил надання населенню послуг водо-, теплопостачання і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 30.12.1997 року (пункт 3.3 договору у редакції протоколу розбіжностей).

Як встановлено апеляційним господарським судом, у 2003-2004 роках відповідачем - КЖП № 14 було допущено виток теплоносія у житлових будинках, які знаходяться в його веденні, що підтверджується актами від 12.02.2003 року № 146 а, від 24.02.2003 року № 213 а, від 27.02.2003 року № 214 а, від 03.03.2003 року № 212 а, від 13.03.2003 року № 210 а, від 24.03.2003 року № 211 а, від 30.12.2003 року № 100, від 26.01.2004 року № 138, від 24.02.2004 року № 163, від 19.02.2004 року №№ 166 а, 166 б, від 24.03.2004 року № 201 та від 09.03.2004 року №№ 191 а, 191 б.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача 12 281 грн. збитків, суд апеляційної інстанції виходив з того, що такий розмір заподіяних позивачу збитків визначений висновком судової бухгалтерської експертизи від 22.08.2007 р. № 8584.

Проте, погодитись з таким висновком неможливо, виходячи з такого.

Відповідно до ч.5 ст.42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов’язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу, а ст. 43 ГПК України передбачає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з висновку експертизи, при визначенні збитків експерт для розрахунку витоку теплоносія та втрат теплової енергії застосував ті ж формули, що й постачальник (позивач), які визначені Методичними вказівками з розрахунку збитків і штрафних санкцій при порушенні споживачами правив користування тепловою енергією, які були розроблені Придніпровською державною академією будівництва і архітектури на замовлення і за участю ПП "Теплоенерго" (а.с.97,т.1).

Відповідно до ч.5 ст. 277 ГК України відповідальність за порушення правил користування енергією встановлюється законом.

Разом з тим вказані Методичні вказівки не є нормативним документом, у договорі, укладеному між сторонами, відсутнє посилання на можливість їх застосування при визначенні збитків внаслідок виявлення витоків чи самовільного водорозбору мережної води із внутрішньобудинкової системи.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Разом з тим, не може залишатись в силі і рішення суду першої інстанції, оскільки воно поставлене в порушення вимог ст. 43 ГПК України при неповному з’ясуванні обставин справи, оскільки п.3.3 договору передбачає відповідальність відповідача у випадку виявлення витоків понад норму та самовільного водорозбору у вигляді сплати вартості води і спожитої теплової енергії згідно діючих тарифів, то суд мав з’ясувати чи мали місце понаднормові витоки згідно нормативного їх визначення, розмір тарифів, якщо вони встановлені, на воду, що використовується для опалення та гарячого водопостачання та теплову енергію, при необхідності обговорити питання про призначення у справі комплексної судової експертизи і в залежності від встановленого вирішити спір.

Таким чином, рішення суду першої інстанції також підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд

При новому розгляді справи суду слід з’ясувати вищевказані обставини і в залежності від встановленого та відповідно до вимог закону вирішити спір.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу комунального житлового підприємства № 14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2005 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2007 року у справі № 5/21 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий, суддя

В.І.Дерепа

Суддя

Б.М.Грек

Суддя

Л.В.Стратієнко