донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.10.2008 р.                                                              справа №8/159пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Алексанян Ю.О. представник за довір. № 39 від 14.04.2008 р. - ДП "Антрацит", м. Антрацит Луганської області,

від відповідача:

Краснікова О.В. представник за довір. № 01-08 від 08.01.2008 р. - ТОВ "Кант", м.Донецьк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кант", м.Донецьк

на ухвалу господарського суду

Донецької області

від

24.09.2008 року

по справі

№ 8/159пн

за позовом

Державного підприємства "Антрацит", м. Антрацит Луганської області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кант", м.Донецьк

про

вжиття заходів до забезпечення позову

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.09.2008 року задоволено клопотання Державного підприємства „Антрацит” про вжиття заходів до забезпечення позову та був накладений арешт на державне майно –механічні кріплення 3 КД-90 у кількості 103 одиниць, які знаходяться у Товариства з обмеженою відповідальністю „Кант”.

Зазначена ухвала оскаржена в апеляційному порядку Товариством з обмеженою відповідальністю „Кант”. В апеляційній скарзі йдеться про скасування судового акту, як незаконного. Заявник вказує на те, що арешт накладено на майно, яке не має індивідуальних ознак. У доповненнях до апеляційної скарги зроблено посилання на те, що суд вийшов за межи повноважень, наданих йому ст. 67 ГПК України, оскільки наклав арешт на майно, яке не належить відповідачеві.

Державне підприємство „Антрацит” вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а ухвалу суду –законною.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Державне підприємство „Антрацит” звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Кант” про витребування із незаконного володіння відповідача механічних кріплень 3 КД-90 у кількості 103 штуки. З метою забезпечення позову позивач звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на майно, яке є предметом спору. Свої вимоги він обґрунтував тим, що відповідач незаконно утримує належне державному підприємству майно, тому існує загроза його видозмінювання або переобладнання.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд першої інстанції погодився з доводами позивача.

Апеляційна інстанція вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою з наступних підстав.

У відповідності до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо не вжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду. За приписами ст. 67 Господарського процесуального кодексу України такими заходами може бути, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві. Як зазначено у пункті 3 роз’яснень Вищого господарського суду України від 23.08.1994 № 02-5/611 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Наполягаючи на вжитті заходів до забезпечення позову, позивач посилається на те, що припускає можливість видозмінювання або переобладнання майна, яке незаконно утримується відповідачем. На думку апеляційної інстанції таке припущення є обґрунтованим, оскільки предметом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю „Кант” є ремонт і технічне обслуговування машин та устаткування для видобувної промисловості й будівництва, а також виробництва машин та устаткування (арк. справи 34). Таким чином, відповідач має технічні можливості для видозмінювання або переобладнання механічних кріплень, які є предметом спору, що в свою чергу, зробить неможливим або суттєво утруднить виконання судового рішення.

Вжиті судом першої інстанцією заходи до забезпечення позову є адекватними позовним вимогам, сутністю яких є повернення державного майна, на яке накладено арешт, з незаконного володіння відповідача.

Заперечення відповідача наведені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги з наступних причин.

Посилання відповідача на те, що арешт накладено на майно, яке не має індивідуальних ознак, є надуманими. Адже, арештовані механічні кріплення мають очевидну індивідуальну ознаку, а саме вид –3 КД-90. Із долучених до матеріалів справи документів видно, що поряд з механічними кріпленнями даного виду існують інші: 1 КД-80, 2 КД-80, 1 КД-90 тощо. Тобто, механічні кріплення 3 КД-90 є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, у розумінні частини 1 ст. 184 Цивільного кодексу України.

Доводи про перевищення судом наданої йому компетенції ґрунтуються на помилковому тлумаченні відповідачем норм законодавства. Так, відсутність у відповідача права власності на спірне майно, за змістом ст. 67 ГПК України, не виключає застосування до такого майна заходу про забезпечення позову у вигляді арешту. Це випливає зі змісту частини 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, згідно до якої власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Саме такою дією і є арешт спірного майна в порядку забезпечення позову. Крім того, допустимість застосування арешту за позовами про витребування майна випливає із змісту пункту 6.2 роз’яснень Вищого господарського суду України від 23.08.1994 № 02-5/611 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову”.

Таким чином, вимоги ст. ст. 66, 67 ГПК України судом першої інстанції порушено не були.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу господарського суду Донецької області від 24.09.2008р. по справі № 8/159пн - залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 4 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС