ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.09.2008

Справа №2-31/9970-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Привалової А.В.

при секретарі судового засідання Лауман Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача – Бурлака О.І., дов. у справі,

від відповідача – Калінін О.П., дов. у справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за адміністративним позовом – Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», (95034, м.Сімферополь, вул..Київська, 74/6)

до відповідача – Державної податкової інспекції в м.Сімферополь, (м.Сімферополь, вул.М.Залки, 1/9)

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Крименерго» звернулось з позовними вимогами до Державної податкової інспекції в м.Сімферополь про визнання дій ДПІ в м.Сімферополь з винесення податкового повідомлення-рішення від 23.04.2007 р. №/0 в частині нарахування ВАТ «Крименерго» податку на прибуток в розмірі 38 338 грн. та відповідних фінансових санкцій в розмірі 445 488,50 грн. протиправними; визнання податкового повідомлення-рішення ДПІ в м.Сімферополь від 23.04.2007 р. №/0 недійсним в частині нарахування ВАТ «Крименерго» податку на прибуток в розмірі 38 338 грн. та відповідних фінансових санкцій в розмірі 445 488,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення прийняте відповідачем на підставі акту планової виїзної перевірки №2300/23-00/00131400 від 12.04.2007р., висновки якого про заниження підприємством податку на прибуток в сумі 38338грн. у відповідних деклараціях, не відповідають чинному законодавству. Отже відповідачем безпідставно донараховано суму податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 38338грн. і, відповідно, неправомірно застосовані штрафні санкції в сумі 445488,50грн.

Ухвалою господарського суду АРК від 10.12.2007р. провадження у справі зупинено у зв’язку з призначенням судово-економічної експертизи.

Згідно резолюції голови господарського суду АРК від 11.03.2008р., у зв’язку із закінченням повноважень судді господарського суду АРК Цикуренко А.С., справа передана на розгляд судді господарського суду АРК Приваловій А.В. Справі привласнено номер - №2-31/9970-2007А.

Ухвалою господарського суду АРК від 01.07.2008 р. справу прийнято до провадження суддею господарського суду АРК Приваловою А.В. Провадження по справі поновлено і призначено до розгляду.

Позивач, користуючись своїм правом, наданим ст.ст.51,137 Кодексу адміністративного судочинства України, уточнив позовні вимоги, просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Сімферополі АРК, винесене відносно ВАТ «Крименерго» 23.04.2007 р. №/0 в частині донарахування ВАТ «Крименерго» податку на прибуток в розмірі 38338 грн. та фінансових санкцій в розмірі 445488,50 грн., скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Сімферополі АРК, винесене відносно ВАТ «Крименерго» 03.07.2007р. №/1 за результатами відмови у задоволенні первісної скарги в частині донарахування ВАТ «Крименерго» податку на прибуток в розмірі 38338 грн. та фінансових санкцій в розмірі 445488,50 грн., стягнути витрати за проведення судової експертизи. Одночасно позивач просить прийняти відмову від частини позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача з винесення податкового повідомлення-рішення від 23.04.2007р.

Ухвалою суду від 22.09.08р. прийнята відмова позивача від частини позовних вимог, закрито провадження по справі за адміністративним позовом ВАТ «Крименерго» до ДПІ в м.Сімферполь в частині визнання дій ДПІ у м.Сімферополь з винесення податкового повідомлення-рішення від 23.04.07р. №/0 в частині донарахування ВАТ «Крименерго» податку на прибуток в розмірі 38338грн. та відповідних фінансових санкцій в розмірі 445488,50грн. протиправними.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач з позовними вимогами не згоден, просить у позові відмовити з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов та додаткових поясненнях до них.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України після початку діяльності окружного адміністративного суду на господарський суд покладено обов’язок вирішення адміністративних справ, підвідомчих господарському суду відповідно до Господарського процесуального кодексу України, провадження в яких було відкрито місцевим господарським судом до початку діяльності відповідного адміністративного суду, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією м.Сімферополь з 15.02.2007р. по 12.04.2007р. була проведена виїзна планова перевірка ВАТ «Крименерго» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005 р. по 31.12.2006 р., за результатами якої складений акт №2300/23-00/00131400 від 12.04.2007 р.

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.6, п.п.5.2.7 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3, п.5.9 ст.5, п.п.8.3.1 п.8.3, п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8, п.п.11.3.1 п.11.1 ст.11, п.22.2 ст.22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що спричинило заниження зобов’язання з податку на прибуток у сумі 57 287 грн., а саме по наступним податковим періодам : за 1 півріччя 2005 р. у сумі 425 478 грн.; за 9 місяців 2005 р. у сумі 906 592 грн.; за 2005 р. у сумі 54 137 грн.; за 1 квартал 2006 р. у сумі 3 427грн.; за 1 півріччя 2006 р. у сумі 2 193 грн.; за 9 місяців 2006 р. у сумі 3 243 грн.

Державною податковою інспекцією в м. Сімферополь АРК на підставі вказаного акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 23.04.2007р., яким донараховано позивачу податкове зобов’язання з податку на прибуток в сумі 512296,50грн., з якого 57287грн. - основного платежу, 455009,5 грн. штрафних санкцій.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з первинною скаргою від 04.05.07р. до Державної податкової інспекції у м.Сімферополь.

ДПІ у м.Сімферполь рішенням про результати розгляду первинної скарги від 27.06.07р. №43161/10/25-0 скаргу позивача залишила без задоволення.

Також за результатами розгляду скарги було прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.07.07р. №/1.

Зазначені податкові повідомлення-рішення позивач оспорює частково, в частині донарахування податкового зобов’язаня з податку на прибуток в сумі 38338грн. за основним платежем і 445488,50грн. штрафних санкцій.

З епізоду завищення ВАТ «Крименерго» амортизаційних відрахувань за перше півріччя 2005 року на суму 1563100грн., за 9 місяців 2005р. на суму 3126300грн.

В акті перевірки від 12.04.2007р. №2300/23-00/00131400 відображено, що при перевірці правильності визначення суми амортизаційних відрахувань встановлено, що в порушення п.п.8.3.9 п.8.3 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» позивачем завищені нарахування за 1 півріччя 2005 року в сумі 1563100грн., за 9 місяців 2005 року в сумі 3126300грн.

У ході перевірки встановлено, що згідно протоколу технічних зборів ВАТ «Крименерго» від 31.03.2005р. було прийняте рішення про необхідність впровадження системи управління режимом та якістю електроенергії. Встановлений строк корисного використання даної системи 2 роки. 31.11.05р. були проведені аналогічні збори та прийнято рішення, яким строк використання зазначеної системи склав 5 років.

Позивачем було проведено коригування амортизаційних відрахувань у частині виправлення самостійно виявлених помилок по декларації на прибуток підприємства за 2005 рік., але при цьому ВАТ «Крименерго» не виконало умови п.17.2 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» щодо несплати 5% від суми недоплати податкового зобов’язання з податку на прибуток на різницю суми заниження.

Тому відповідач відповідно до положень пп.б пп.4.2.2 Закону №2181 самостійно визначив позивачу зобов’язання з податку на прибуток за період недоплати – 1 півріччя і за 9 місяців 2005 року і застосував штрафні санкції на підставі пп..17.1.3 п.17.1 ст.17 даного закону.

Висновок податкового органу про завищення позивачем амортизаційних відрахувань за перше півріччя 2005 року на суму 1563100грн. і за 9 місяців 2005 року на суму 3126300грн. не знайшов свого підтвердження при дослідженні первинних бухгалтерських документів експертами, що відображено у висновку №112 судово-бухгалтерської експертизи по даній справі (а.с.105-144, т.2).

Як встановлено висновком судово-бухгалтерської експертизи амортизація системи управління режимом та якістю постачаємої електроенергії у 4 кваратлі 2005 року проведена лінійним методом, виходячи з того, що строк корисного використання нематеріального активу визначено 5 років. ВАТ «Крименерго» здійснено перерахунок суми амортизації за 2 и 3 картали 2005 року, зменшена сума амортизації у 4 кварталі на 3126250,02грн., при цьому сума амортизаційних відрахувань у 4 кварталі розраховувалась із застосуванням нових норм с 01.10.2005р. ВАТ «Крименерго» за 4 квартал 2005 року слід було нарахувати амортизацію нематеріальних активів по виконавчій дирекції ВАТ «Крименерго» в сумі 2089723,85грн. Перерахунок, здійснений позивачем в сумі 3126250,0грн. за 2,3 квартали 2005 року, не виправляє помилку, а корегує попередню амортизацію і не передбачений вимогами діючого податкового законодавства і правилами бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст..ст.69, 70, 86 КАСУ суд приймає висновок судово-бухгалтерської експертизи як доказ відсутності зазначеного порушення податкового законодавства позивачем.

Підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що під терміном «Амортизація» основних засобів і нематеріальних активів слідує розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоректованого прибутку платника податків у межах норм амортизаційних відрахувань, встановлених цією статтею.

Відповідно до п.п.8.3.9 п.8.3 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» для амортизації нематеріальних активів застосовується лінійний метод, за яким кожний окремий вид нематеріального активу амортизується рівними частками виходячи з його первісної вартості з урахуванням індексації згідно з підпунктом 8.3.3 цієї статті протягом строку, який визначається платником податку самостійно виходячи із строку корисного використання таких нематеріальних активів або строку діяльності платника податку, але не більше 10 років безперервної експлуатації. Амортизаційні відрахування провадяться до досягнення залишковою вартістю нематеріального активу нульового значення.

Відповідно до п.8.6.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платник податків може прийняти рішення про застосування інших норм амортизації за основними засобами, які не перевищують норм визначених цим пунктом.

Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» не містить норм, якими би передбачалось корегування амортизаційних відрахувань нематеріального активу при зміні платником податків строків використання нематеріального активу.

З епізоду виключення з валових витрат ВАТ «Крименерго» 124800грн. і донарахування податку на прибуток у сумі 31200грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 15600грн.

В ході перевірки встановлено, що у перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Система – ДЗ», за наслідками фінансово-господарських операцій, за якими до складу валових витрат позивач відніс суму 124800,00грн.

На думку відповідача, витрати позивача по взаємовідносинах з ТОВ «Система – ДЗ» не підлягають включенню до валових витрат підприємства, оскільки в порушення пп..5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

При цьому відповідач посилається як на підставу виключення з валових витрат суми 124800грн., на рішення господарського суду АРК від 18.11.2005р. у справі №2-20/1507-2005, яким визнано недійсним запис про проведення державної реєстрації ТОВ «Система – ДЗ» у зв’язку з порушенням закону, допущеного при створенні юридичної особи, яке неможливо усунути, та на рішення господарського суду АРК у справі №2-25/6397-2006 від 21.03.06р., яким припинено підприємницьку діяльність ТОВ «Система-ДЗ» і скасовано його державну реєстрацію. Вказані судові рішення набрали законної сили.

Висновок податкового органу про те, що позивач не мав правових підстав віднести до валових витрат зазначену суму є помилковим.

Відповідно до пп..5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як свідчать матеріали справи і встановлено висновком судової бухгалтерської експертизи №112 від 26.06.2008 р. валові витрати позивача підтверджені первинними бухгалтерськими документами, отримання товарно-матеріальних цінностей підтверджено відповідними накладними, сплата - підтверджена платіжними дорученнями і виписками банку, що повністю узгоджується з вимогами пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» не містить положень про те, що припинення державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності - юридичної або фізичної особи тягне за собою виключення із валових витрат контрагента цих суб’єктів підприємницької діяльності витрат, які понесені ним в той період, коли вони були включені до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Пунктом 5.11 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» заборонено встановлення додаткових обмежень відносно віднесення витрат до складу валових витрат платника податків, крім вказаних у цьому Законі.

Крім того, позивач у справі здійснював фінасово-господарські операції з ТОВ «Система-ДЗ» на протязі року, ще до того, як були винесені зазначені судові рішення та на момент здійснення цих операцій ТОВ «Система-ДЗ» не було виключено з Єдиного державного реєстру.

Отже висновки акту документальної перевірки про не підтвердження позивачем валових витрат в сумі 124800грн. спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, ДПІ у м.Сімферполь необґрунтовано виключила зі складу валових витрат ВАТ «Крименерго» у перевіряємому періоді витрати в сумі 124800грн., які поніс позивач з ТОВ «Система – ДЗ» та безпідставно донарахувала податок на прибуток в сумі 31200грн. і застосувала штрафні санкції в сумі 15600грн.

З епізоду виключення зі складу валових витрат ВАТ «Крименерго» 9445грн. витрат Феодосійської РЄС ВАТ «Крименерго» і донарахування податку на прибуток в сумі 2361,0грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1182грн.

Як вбачається з акту документальної перевірки від 12.04.2007р. перевіркою валових витрат Феодосійського РЄС ВАТ «Крименрего» встановлено порушення п.п 5.2.6, пп.5.2.7 п.5.2 ст.5, п.п5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого завищені скореговані валові витрати в сумі 9445грн. у 2005 році.

Відповідач вважає, що до складу валових витрат до декларації за 2005 рік віднесені витрати відповідно до акту виконаних робіт – документу, складання якого не відповідає правилам ведення бухгалтерського обліку, оскільки наданий акт виконаних робіт ПП «Полтава-Аргон» по ремонту несучих металоконструкцій (автокран №5806) не містить дати здійснення господарської операції (проставлений тільки рік – 2004), отриманий від головного підприємства (вх..№1248 від 06.05.2005р.).

Відповідно до пп.5.2.6., 5.2.7 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми витрат, не віднесені до складу валових витрат минулих звітних податкових періодів у зв'язку з втратою, знищенням або зіпсуттям документів, установлених правилами податкового обліку, та підтверджених такими документами у звітному податковому періоді, суми витрат, не враховані у минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлених у звітному податковому періоді у розрахунку податкового зобов'язання.

На думку відповідача, валові витрати позивача у сумі 9445грн. у 2005 році не підтверджені документально, тому позивачу донараховано податку на прибуток у сумі 2362грн. і застосовані штрафні санкції у розмірі 50% в сумі 1182грн.

Як встановлено судово-бухгалтерською експертизою по даній справі в бухгалтерському обліку ВАТ «Крименерго» господарська операція по взаємовідносинах з ПП «Полтава-Аргон» і з першої події – сплата, і з другої події – отримання послуг, відображені в перевіряємому періоді. Здійснення робіт за договором №158 від 29.09.04р. підтверджується актом виконаних робіт вх.№1248 від 06.05.2005р. і записом у зведеному бухгалтерському регістрі, оплата 15.04.2005р. ПП «Полтава-Аргон» в сумі 1133,80грн. - виписками банку і записом у зведеному бухгалтерському регістрі (а.с.126-129 т.2).

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг) і

охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну) з урахуванням обмежень, установлених пунктами

5.3-5.7 цієї статті.

Статтею 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;

або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Отже відповідачем при здійсненні перевірки не були прийняти до уваги вказані первинні бухгалтерські документи, які свідчать про правомірне віднесення позивачем зазначеної суми витрат до валових витрат.

Посилання відповідача на порушення позивачем п.п.5.2.6 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не підтверджено відповідними доказами, є суб’єктивним припущенням податкових інспекторів, які здійснювали перевірку.

Таким чином, відповідач безпідставно виключив зі складу валових витрат позивача суму 9445,0грн. Отже й донарахування позивачу спірними податковими повідомленнями-рішеннями податку на прибуток в сумі 2361грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1180,50грн. є неправомірним.

З епізоду виключення з валових витрат ВАТ «Крименерго» 6858,0грн., донарахування податку на прибуток в сумі 857,0грн. і застосування штрафних санкцій в сумі 428,50грн.

З акту перевірки від 12.04.07р. №2300/23-00/00131400 вбачається, що Керченським РЄМ ВАТ «Крименрго» в порушення п.5.1 ст.5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включені суми, які не використовувались у власній господарській діяльності підприємства на загальну суму 6858,00грн.

Такий висновок відповідача є помилковим. Як встановлено висновком судово-бухгалетрської експертизи, витрати пов’язані з придбанням продуктів харчування для толової на суму 6637,91грн. були понесені у зв’язку з веденням господарської діяльності, оскільки був отриманий дохід від продажу продуктів, що підтверджують первинні бухгалтерські документи. Також витрати на придбання прапорів на суму 220,00грн. правомірно віднесені позивачем до складу валових витрат.

Відповідно до пп..5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг) охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну) з урахуванням обмежень, установлених пунктами

5.3-5.7 цієї статті.

Вичерпний перелік витрат, які не відносяться до складу валових визначений п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Обмеження по віднесенню до складу валових витрат з придбання прапорів та продуктів харчування для столової законодавчо не передбачено.

Пунктом 5.11 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачена заборона встановлення додаткових обмежень відносно віднесення витрат до складу валових витрат платника податків, крім вказаних у цьому Законі.

Таким чином, позивач відповідно до положень пп.5.1, 5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обґрунтовано відніс до складу валових витрат вказану суму 6858,00грн., тому донарахування позивачу податку на прибуток в сумі 857,0грн. і, відповідно, застосування штрафної санкції в сумі 428,50грн. є неправомірним.

З епізоду завищення валових витрат в сумі 1480грн., донарахування податку на прибуток в сумі 370,0грн.

З акту перевірки від 12.04.2007р. вбачається, що перевіркою валових витрат Сімферопольського району електричних мереж ВАТ «Крименерго» відповідачем зроблений висновок про те, що не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і збереження яких передбачено правилами ведення податкового обліку валові витрати в розмірі 1480,00грн.

Відповідно до пункту 1.1 «Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого Наказом ДПА України від 10.08.05р. №327, зареєстрованого у Мін’юсті України 25.09.05р. за №925/11205, який розроблено, відповідно до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні», для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформлені матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб’єктами господарювання – юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами.

Відповідно до пункту 1.6 вказаного Порядку за результатами невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності суб’єкта господарювання, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об’єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» первинний документ – це документ, який містить відомості про господарську операцію і підтверджує її здійснення.

Дослідивши акт перевірки, на підставі якого було винесено спірні податкові повідомлення-рішення, суд встановив, що в порушення зазначених вимог Порядку щодо складання актів перевірок в акті не відображено, які саме господарські операції в сумі 1480 грн. не підтверджені документально. Зазначене знайшло своє відображення й у висновку судово-бухгалтерської експертизи по даній справі.

Отже відповідно до ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України не приймається судом як доказ встановлення факту порушення позивачем податкового законодавства в цієї сумі.

З епізоду завишення валових витрат, пов’язаних з відрядженнями працівників ВАТ “Крименерго» у сумі 14200,00 і донарахування податку на прибуток в сумі 3550,0грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1286грн.

Як вбачається з акту документальної перевірки від 12.04.07р. №2300/23-00/00131400 відповідачем встановлено, що за період з 01.07.05р. по 31.12.2006р. до податкових декларацій позивача до складу валових витрат віднесені витрати на відрядження, які не пов’язані з господарською діяльністю позивача і які не підтверджені відповідними документами.

При перевірці документів щодо перебування водіїв у відрядженнях встановлено порушення їх оформлення (не підтвердження витрат проживання). Зокрема, посвідчення про відрядження водія Плакса В.Д. від 19.07.2005р. за №1989, не підтверджене проживання з 19.07.05р. по 29.007.05р. у готелі «Дом охотника», смт.Чорноморське в сумі 1300,00грн.(у т.ч. ПДВ 216,67грн.) (наданий тільки рахунок від 19.07.05р. №91); посвідчення на відрядження водія Поліваного П.А. від 09.03.06р. №645, не підтверджене проживання з 09.03.06р. по 10.03.06р. у готелі «Дом охотника», смт.Чорноморське в сумі 75грн. (наданий тільки рахунок від 09.03.06р. №25).

Однак, як встановлено судом і підтверджується висновком судово-бухгалтерської експертизи, витрати по проживанню у готелі відряджених робітників позивача - водіїв Плакса В.Д. і Поліваного П.А., підтверджується рахунками готелю «Дом охотника», смт.Чорноморське від 19.07.05р.№91 і від 09.03.06р. №25, форма якого 4-Г затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики України від 13.10.2000р. №230. У відповідності до вказаного Наказу, рахунки по формі 4-Г застосовуються для розрахунків з громадянами за основні і додаткові послуги.

Порядок включення витрат на відрядження до складу валових витрат регламентований п.5.4.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», відповідно до якого витрати на відрядження фізичних осіб, що перебувають у

трудових відносинах з таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, у межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (включаючи перевезення багажу) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження, оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чистка, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), найм інших жилих приміщень, телефонних рахунків, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкового страхування, інших документально оформлених витрат, пов'язаних з правилами

в'їзду та перебування у місці відрядження, включаючи будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку зі здійсненням таких витрат.

Зазначені витрати можуть бути включені до складу валових витрат платника податку лише за наявності підтверджуючих документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних

квитанцій), рахунків з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, страхових полісів тощо.

Отже, виключення зі складу валових витрат позивача на відрядження в сумі 1158,33грн. не відповідає вимогам чинного законодавства і є безпідставним.

Суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що СП «Крименергоавтотранс» не правомірно відніс на збільшення валових витрат витрати в сумі 12129,28грн. за посвідченнями на відрядження, які засвідчені печаткою «Для податкових накладних», в порушення вимог параграфу «б» підпункту 1.5. пункту 1 частини 2 Наказу Мінфіну України від 13.03.98р. №59 «Про затвердження інструкції про службові відрядження в межах України та за кордоном» (водії Пивних О.А. посвідчення на відрядження №1847/1 у м.Запоріжжя, Чумаков М.В. - посвідчення на відрядження №2186, 3064, 2667 у м.Кіїв, Павлов В.В. – посвідчення на відрядження №1963, 2459, 2565 у м.Київ, Полієнко Н.В. - посвідчення на відрядження №3169 у м.Київ).

Як встановлено судово-бухгалтерською експертизою у даній справі донарахування податку на прибуток у сумі 3032,32грн. нормативно і документально не підтверджується. Розходження з даними акту перевірки в сумі 3032,32грн. в бік зменшення податку на прибуток, виникли з того, що у акті перевірки не були прийняти добові за посвідченнями на відрядження з відміткою печаткою «для податкових накладних».

Відповідно до п.п.5.4.8 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» сума добових визначається: у разі відрядження у межах України та країн, з якими не встановлено або спрощено прикордонний контроль, - згідно з

відмітками відряджуючої та приймаючої сторони на посвідченні про

відрядження, форма якого затверджується центральним податковим

органом. За відсутності зазначених відміток сума добових не включається до валових витрат платника податку.

Отже приписи вказаного закону забороняють відносити суму добових до валових витрат, коли зазначені відмітки взагалі відсутні.

При цьому, а ні наказом Мінфіну України від 13.03.98р. №59, на який посилається відповідач, а ні наказом ДПА України від 28.0697р. №260, яким затверджена форма посвідчення на відрядження, не встановлено правил оформлення відміток на посвідченні на відрядження, зокрема, якою саме печаткою засвідчується підпис приймаючої сторони.

Печатка «Для податкових накладних» може використовуватись в господарської діяльності підприємств для засвідчення підпису посадових осіб, на яких покладено зобов’язання здійснювати реєстрацію осіб, які відбувають у відрядження і прибувають з них. Оскільки перевіряючими не перевірено факт правомочності осіб, що підтвердили прибуття у відрядження приймаючої сторони, а ніяких інших вимог вказаний Наказ Мінфіну України від 13.03.98р. №59 не містить, тому відповідачем безпідставно не прийняти зазначені посвідчення на відрядження в підтвердження добових витрат підзвітних осіб.

Таким чином виключення зі складу валових витрат позивача витрат на відрядження у сумі 12129,29грн. не відповідає вимогам чинного законодавства і є неправомірним.

Суд також не погоджується з твердженням відповідача, що витрати віднесені позивачем до валових в сумі 912,61грн. не пов’язані з господарською діяльністю підприємства.

Як свідчать матеріали справи, витрати на відрядження в сумі 912,61грн., що засвідченні печаткою Федерації кінного спорту м.Кієва, пов’язані з виконанням договору про перевезення вантажів від 28.07.05р. №32, укладеного між ВАТ «Крименерго» в особі структурного підрозділу «Крименергоавтотранс» і ТОВ «БАС ЛТД».

Відповідно до вказаного договору перевізник – ВАТ «Крименерго» в особі структурного підрозділу «Крименергоавтотранс» зобов’язався доставити вантаж у пункт призначення, вказаний замовником у заявці.

Відповідно до супровідного листа №874353 від 30.08.2005р. маршрут руху визначений місто Сімферополь – місто Київ. Відповідно до звіту про виконання завдання (авансовий звіт №2487 від 30.08.05р.) доставка причепу, коней і вантажів виконана повністю, що засвідчено печаткою та підписом голови ТОВ «БАС ЛТД».

Факт того, що дане відрядження працівника позивача пов’язане з господарською діяльністю останнього підтверджує розрахунок на оплату наданої послуги №101 від 30.08.05р. і податкова накладна №111/14 від 30.09.2005р. Вартість наданої послуги склала 2220грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дані витрати пов’язані з господарською діяльністю позивача, підтверджені документально, отже правомірно включені позивачем до складу валових витрат.

Стосовно визначення штрафних санкцій в сумі 445488,50грн. з податку на прибуток крім зазначеного вище суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов’язання платника податку, нарахованого контролюючим органом відповідно до пункту 4.2 і пункту 4.3 статті 4 даного Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податку податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2, то фактично підпункт 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 встановлює необхідність погодження податкового зобов’язання, з якого сплачуються штрафні санкції.

На момент винесення рішення про застосування штрафних санкцій у заначених сумах податкові зобов’язання не були узгодженими. Таким чином, застосування відповідачем штрафних санкцій в сумі 445488,50грн. у спірних податкових-повідомленнях рішеннях є неправомірним.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняти (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, яким є відповідач, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти тільки в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», органи податкової служби є органами виконавчої влади, отже зобов’язані діяти виключно в межах повноважень й у спосіб, передбачений законом.

Згідно статті 13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», посадови особи органів державної податкової служби зобов’язані дотримуватись положень Конституції і Законів України, інших нормативно-правових актів, прав та інтересів громадян, що охороняються законом, підприємств, установ та організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функції, і повною мірою використовувати надані їм права.

Згідно з ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем факти порушення ВАТ «Крименерго» вимог податкового законодавства доведені не були, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджується матеріалами справи, висновком №112 судово-бухгалтерської експертизи від 26.06.08р., отже підлягають задоволенню.

Таким чином, викладене є підставою для задоволення позовних вимог ВАТ «Крименерго» в повному обсязі, податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Сімферополь від 23.04.07р. №/0 і від 03.07.2007р. №/1 в частині донарахування ВАТ «Крименерго» податку на прибуток в розмірі 38338грн. і фінансових санкцій в сумі 445488,50грн. підлягають скасуванню.

Судові витрати, понесені позивачем, за проведення судової бухгалтерської експертизи в сумі 15000грн., та також судові витрати у розмірі 3,40грн. підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України на підставі ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні 22.09.2008р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складений і підписаний 26.09.2008 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,8,9,11,12,69,70,79, 86, ч.1 ст.94, ст.ст.98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

2.          Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Сімферополі АРК від 23.04.2007 р. №/0 в частині донарахування Відкритому акціонерному товариству «Крименерго» податку на прибуток в розмірі 38338 грн. та фінансових санкцій в розмірі 445488,50 грн.

3.          Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Сімферополі АРК від 02.07.2007р. №/1 в частині донарахування Відкритому акціонерному товариству «Крименерго» податку на прибуток в розмірі 38338 грн. та фінансових санкцій в розмірі 445488,50 грн.

4.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», (95034, м.Сімферополь, вул..Київська, 74/6; р/р 0163 у філії КЦО ПИБ в м.Сімферополі, МФО 324430, ОКПО 00131400) 3,40грн. державного мита та 15000 грн. витрат на проведення судово-бухгалтерської експертизи.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку і строки, передбачені пунктом 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі – з дня складення у повному обсязі). Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Копію постанови надіслати на адресу сторін рекомендованою поштою.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Привалова А.В.