ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.01.08 Справа №7/400/07-1/33/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Хуторной В.М. судді Хуторной В.М. , Кричмаржевський В.А. , Мірошниченко М.В.

при секретарі Акімовій Т.М.

За участю представників від позивача – Арясова Ю.О., довіреність від 22.10.2007 р.; від відповідача – Соболєва Д.І., довіреність №002 від 02.01.2008 р.;

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фабрика делікатесних сирів» на рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2007 р. у справі № 7/400/07-1/33/07

за позовом: Приватного підприємства «Компанія «Арагон», м. Запоріжжя (далі ПП «Компанія «Арагон»);

до відповідача: Приватного підприємства «Фабрика делікатесних сирів», м. Запоріжжя (далі ПП «Фабрика делікатесних сирів»);

про стягнення 4438,51 грн. основного боргу та 2000 грн. за юридичні послуги

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду від №18 від 15.01.2008 р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя – Хуторной В.М., судді – Кричмаржевський В.А., Мірошниченко М.В., якою справу прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.11.2007 р. у справі № 7/400/07-1/33/07 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 4438,51 грн. основного боргу, 68,20 грн. державного мита та 78,90 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Вказане рішення мотивоване тим, що факт заборгованості відповідача в сумі 4438,51 грн. підтверджено документально, а відтак вимоги позивача про стягнення основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимоги щодо стягнення з відповідача 2000 грн. за юридичні послуги на підставі договору №01/09 про надання юридичних послуг не підлягають задоволенню з посиланням на п.10 роз’яснень президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VІ ГПК України №02-5/78 від 04.03.1998 р. (із змінами та доповненнями).

Не погоджуючись з судовим рішенням, ПП «Фабрика делікатесних сирів», відповідач по справі, звернулося з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального права, а також судом не досліджено належним чином матеріали справи. Вважає, що строк виконання зобов’язання не настав, оскільки на адресу відповідача від позивача не надходило ніякої вимоги (претензії) відповідно до ст. 6 ГПК України. Просить суд рішення від 15.11.2007 р. по даній справі скасувати, в задоволені позовних вимог відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

ПП «Компанія «Арагон», позивач по справі у відзиві на апеляційну скаргу вказує на законність та обґрунтованість судового рішення. Посилання відповідача, що вимога про сплату боргу повинна оформлятися претензією згідно до ст. 6 ГПК України, вважає безпідставним, оскільки на адресу відповідача направлявся лист з вимогою оплатити товар. Просить суд відмовити у задоволені апеляційної скарги, а рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2007 р. по справі №7/400/07-1/33/07 залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі.

За заявою представників сторін судовий процес здійснювався без застосування технічних засобів фіксації та в судовому засіданні 16.01.08 р. було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови.

Сутність спору: За усним договором купівлі – продажу позивач 25.05.2007 р. поставив відповідачу товар (канцелярські вироби та папір) на загальну суму 4438,51 в т. ч. ПДВ, що підтверджується видатковими накладними від 25.05.2007 р. № РН-0000156 ; № РН-0000155 та №РН-0000154. Факт отримання відповідачем товару підтверджується довіреністю серії ЯНУ № 799549 від 25.05.2007 р. Однак, відповідач за отриманий товар з позивачем не розрахувався, що стало підставою для звернення до господарського суду з позовом.

Стягнення з відповідача на користь позивача 4438,51 грн. основного боргу та 2000 грн. за юридичні послуги було предметом спору в суді першої інстанції.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.11.2007 р. по справі № 7/400/07- 1/33/07 позовні вимоги задоволено частково, з чим не погодився відповідач.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Відповідно до п. 1 ст. 180 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договору.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами було укладено договір купівлі – продажу в усній формі, відповідно до якого позивач поставив відповідачу канцелярські вироби та папір на загальну суму 4438,51 грн. в т. ч. ПДВ. Факт отримання відповідачем вказаного товару підтверджується видатковими накладними від 25.05.2007 р. № РН-0000156 на суму 1856 грн.; № РН-0000155 на суму 10,91 грн. та №РН-0000154 на суму 2571,60 грн. та довіреністю серії ЯНУ № 799549 від 25.05.2007 р. Доказів сплати за отриманий товар відповідачем суду не надано.

Згідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, чинним законодавством не визначена форма пред’явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надсилання платіжної вимоги – доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою тощо.

Позивач листом 06/67-01 від 06.08.2007 р., який отримано відповідачем 07.08.2007 р. за вх. №361 просить відповідача погасити заборгованість в сумі 4438,51 грн. за отриманий товар, вказаний лист містить всі необхідні реквізити, тобто вказаний лист в даному випадку є вимогою до боржника про сплату боргу, а відтак посилання відповідача, що строк виконання обов’язку не настав через відсутність претензії або іншої вимоги, є безпідставним.

За таких обставин та з огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 4438,51 грн.

Крім того, господарським судом правомірно відмовлено позивачу в стягнені з відповідача 2000 грн., сплачених на підставі договору №01/09 від 03.09.2007 р. про надання юридичних послуг оскільки:

Згідно до п. 10 роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» № 02-5/78 від 04.03.1998 р.: витрати позивачів та відповідачів, пов’язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об’єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суду, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п’ятою статті 49 ГПК…

В даному випадку норми ст. 49 ГПК України не передбачають розподіл витрат, пов’язаних з наданням юридичних послуг.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення господарського суду. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фабрика делікатесних сирів», м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2007 р. у справі № 7/400/07 – 1/33/07 – без змін.

Постанову оформлено відповідно до ст.84 ГПК України 17.01.2008 р.

Головуючий суддя Хуторной В.М.

судді Хуторной В.М.

Кричмаржевський В.А. Мірошниченко М.В.