ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" квітня 2008 р.

Справа № 13/16/3664(18/566)

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Арт-Інвест КНВ”,

м. Хмельницький

до закритого акціонерного товариства „Акціонерного комерційного

промислово-інвестиційного банку” м. Київ

За участю третьої особи із товариства з обмеженою відповідальністю

самостійними вимогами на „Телерадіокомпанія Тон-Арт”

предмет спору                               м.Хмельницький

на стороні позивача

усі про           визнання недійсним договору іпотеки від 18.07.2005 р.

та заборону відповідачу чинити перешкоди в користуванні

нерухомим           майном

Суддя Матущак О.І.

За участю представників сторін:

позивача:                      не з’явився

відповідача:           Драгомерецького І.П. за довіренністю від 28.03.2008 р.

третьої особи: Гавриленка Р.В. –за довіреністю без номера від 08.05.2007 р.

Рішення господарським судом приймається 11.04.2008 р., оскільки в судовому засіданні 28.03.2008 р. оголошувалася перерва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.11.2006 р. по справі № 18/566 порушено провадження за позовом ТзОВ „Арт-Інвест КНВ” м. Хмельницький до ЗАТ „Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку” м. Київ про визнання недійсним договору іпотеки від 18.07.2005 р. та заборону відповідачу чинити перешкоди в користуванні нерухомим майном.

Ухвалою цього суду від 08.02.2007 р. справу № 18/566 передано за підсудністю до господарського суду Хмельницької області, а ухвалою суду від 29.05.2007 р. справу прийнято до свого провадження суддею Магерою В.В. і присвоєно № 16/3664(18/566).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 02.07.2007 р. у відповідності до вимог ч.1 ст.79 ГПК України провадження у справі зупинено до вирішення Житомирським апеляційним господарським судом пов’язаної із нею справи №2-5306 Хмельницького міськрайонного суду, яке передано до апеляційної господарської інстанції Хмельницьким апеляційним судом у зв’язку із змінами у чинному законодавстві щодо підсудності спорів, пов’язаних із корпоративними правами та з питань приватизації.

Від ТзОВ “Телерадіокомпанія Тон-Арт” в адресу господарського суду 28.09.2007 р. найшла копія постанови Житомирського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. у справі № 2-5306, якою апеляційні скарги задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27.10.2006 р. залишено без змін а додаткове рішення від 21.11.2006 р. скасовано, при цьому визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 12.07.2005 р. № 3977, укладений між ТзОВ „Телерадіокомпанія „Тон-Арт” та ТзОВ „Арт-Інвест КНВ”.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2007 р. вказану вище постанову апеляційної судової інстанції, залишено без змін.

В зв’язку із закінченням строку повноважень судді Магери В.В., розпорядженням в.о. голови господарського суду області за № 167 від 03.10.2007 р., справу передано на розгляд судді Матущаку О.І.

Ухвалою суду від 11.10.2007 р. поновлено провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

До дня судового засідання, в адресу суду від позивача надійшла заява про відмову від позову у даній справі.

Ухвалою від 19.11.2007 р. відкладено розгляд справи в частині розгляду заяви позивача про відмову від позову, оскільки позивачем не зазначено мотивів та підстав такої відмови.

10.12.2007 р. третьою особою без самостійних вимог на предмет спору –ТзОВ “Телерадіокомпанією Тон-Арт” подано заяву про визнання недійсним іпотечного договору № 670-05/04 від 18.07.2005 р., укладеного між ТзОВ “Арт-Інвест КНВ” як іпотекодавцем та іпотекодержателем ЗАТ “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” в особі філії “Хмельницьке Центральне відділення Промінвестбанку”.

Заяву мотивовано тим, що внаслідок визнаних судовими інстанціями договорів купівлі-продажі майна від 12 та 13 липня 2005 р. недійсними, власність на майно як предмет іпотеки оспорюваного договору, повернулася до ТзОВ “ Телерадіокомпанія „Тон-Арт”, у якого кредитні правовідносини між банком відсутні.

13.12.2007 р. позивачем –ТзОВ „Арт-Інвест КНВ” м. Хмельницький на вказану вище ухвалу суду від 19.11.2007 р. було подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного господарського суду, який ухвалою від 24.12.2007 р. відмовив у порушенні апеляційного провадження. Вказана ухвала судової апеляційної інстанції, ухвалою від 19.02.2008 р. Вищого господарського суду України залишена без змін, а справу повернуто для подальшого провадження до господарського суду першої інстанції.

Перед розглядом справи у касаційному порядку, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.01.2008 р. заяву третьої особи –ТзОВ „Телерадіокомпанія Тон-Арт” про визнання недійсним договору іпотеки від 18.07.2005 р., прийнято до спільного розгляду і такого заявника визнано третьою особою із самостійними вимогами на предмет спору на стороні позивача.

Представник позивача жодного разу в судове засідання не з’явився, позивач не виконав вимог господарського суду, викладених у ухвалі від 19.11.2007 р. та не подав мотивів відмови від позову, як того вимагає абз. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Представник третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору на задоволенні самостійних вимог наполягає з огляду на їх обгрунтування, викладене у заяві.

Відповідач у відзиві на позові від 28.03.2008 р. вважає, що не можливо визнавати автоматично договір іпотеки недійсним як наслідок визнання недійсними згідно постанови Житомирського апеляційного господарського суду договорів купівлі-продажі нерухомого майна від 12 та 13 липня 2005 р. У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України вважає презумпцією дійсності та правомірності право чину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він судом визнаний недійсним. Також вважає, що у відповідності до ст.ст. 17, 23 Закону України „Про іпотеку”, не передбачено таких підстав для припинення іпотеки як перехід права власності на предмет іпотеки до іншої особи, а також, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет

іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Враховуючи доводи та заперечення представників сторін в сукупності із дослідженням матеріалів справи, господарським судом встановлено наступне.

12.07.2005 р. між ТзОВ "Телерадіокомпанія "Тон-Арт" як продавцем та ТзОВ "Арт-Інвест КНВ" як покупцем, було укладено два договори купівлі-продажу не житлових приміщень. Зокрема, адміністративно-побутового приміщення загальною площею 1511,6 кв.м. та виробничого корпусу загальною площею 3873,1 кв.м., які знаходяться по вул. Курчатова,122 у м. Хмельницькому.

13.07.2005 р. між цими ж сторонами, ТОВ "Телерадіокомпанія "Тон-Арт" як продавцем та ТОВ "Арт-Інвест КНВ" як покупцем, укладено інший договір купівлі-продажу не житлового приміщення –незавершеного будівництва виробничої бази, яка складається з виробничого приміщення з складським та офісними приміщеннями площею 315,5 кв.м., ангару металевого з легких металевих конструкцій площею 929,28 кв.м., огорожі із залізобетонних панелей, що знаходяться по вул. Трудовій,25 у м.Хмельницькому.

Зазначені вище договори було посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. та зареєстровано в реєстрі за №№ 3975, 3977 та 4031.

У цей же час, 12.07.2005 р. між ЗАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” та ТзОВ „Арт-Інвест КВК” було укладено кредитний договір № 650-05/01, згідно якого банком надано позичальнику кредит у сумі 2600000 грн.

В забезпечення виконання умов кредитного договору, між названими вище сторонами 18.07.2005 р. укладено іпотечний договір № 670-05/04, посвідчений згідно реєстраційного запису № 4159 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І.

Згідно умов названого вище іпотечного договору, ТзОВ „Арт-Інвест КВК” як іпотекодавець передав, а ЗАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” як іпотекодержатель отримав усе нерухоме майно, право власності на яке набуте згідно названих вище двох договорів купівлі продажі від 12.07.2005 р. та майнові права на об’єкти нерухомого майна, набуті згідно іншого, названого вище договору купівлі-продажі від 13.07.2005 р.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.10.2006 р. у справі №2-5306 визнано недійсними вказані вище два договори купівлі-продажу приміщень, один від 12.07.2005 р. та інший від 13.07.2005 р.

Додатковим рішенням цього ж суду і у цій же справі від 21.11.2006 р. визнано недійсним і інший договір купівлі-продажі від 12.05.2007 р.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27.10.2006 р. залишено без змін, а додаткове рішення від 21.11.2006 р. скасовано.

У скасованій частині прийнято нове рішення, яким визнано недійсним договір купівлі - продажу приміщення від 12.07. 2005 р., укладений між ТзОВ „Телерадіокомпанія Тон-Арт” та ТзОВ „Арт-Інвест КНВ”, а також зобов’язано ТзОВ „Арт-Інвест КНВ” повернути ТзОВ „Телерадіокомпанія Тон-Арт”:

- адміністративно-побутове приміщення загальною площею 1511,6 кв.м. та виробничий корпус загальною площею 3873,1 кв.м., які знаходяться по вул. Курчатова,122 у м. Хмельницькому.

- не житлове приміщення - незавершене будівництво виробничої бази, яка складається із виробничого приміщення з складськими та офісними приміщеннями площею 313,5 кв.м., ангару металевого з легких металевих конструкцій площею 929,28 кв.м., огорожі із залізобетонних конструкцій, що знаходиться: за адресою в м. Хмельницькому по вул. Трудовій, 25.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2007 р. постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. залишено без змін, а касаційні скарги без задоволення.

Враховуючи встановлене вище, господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне чинне законодавство, яким регулюються спірні правовідносини.

Частина 1 ст. 16 Цивільного кодексу України наділяє кожну особу правом на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, серед яких, зокрема, визнання правочину недійсним, і наведений у даній частині норми перелік не є вичерпним, оскільки, як передбачено п.2 ч.2 ст. 16 цього Кодексу, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За загальним правилом угода, визнана недійсною, вважається такою з моменту її укладення, а отже, при визнанні її недійсною вона не породжує для сторін прав та обов'язків на майбутнє та вона не є підставою для виникнення, зміни чи припинення правовідносин.           Таким чином, відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватися господарським судом згідно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди.

Згідно ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 203 та ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 216, ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.           Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, є які встановлені частинами першою –третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсний право чин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном власний розсуд.

Враховуючи та підсумовуючи викладене, господарський суд приходить до наступного висновку.

Оскільки угоди купівлі-продажі (отримання у власність іпотекодавцем нерухомого майна) визнані судами недійсними з дати їх укладання, тому станом на дату укладання спірного іпотечного договору у іпотекодавця не існувало необхідного обсягу цивільної дієздатності щодо конкретно-визначеного нерухомого майна, тобто права володіння, користування та розпорядження (права власності). При цьому, право власності на таке нерухоме майно належало іншому суб’єкту господарювання, тобто ТзОВ „Телекомпанії „Тон-Арт”.

Навіть, якщо б і застосувати в даному випадку аналогію матеріального права та припустити, що нерухоме майно, яке стало предметом спірного договору іпотеки перейшло у власність до іпотекодержателя як добросовісного набувача від неналежного власника, то таке майно у відповідності до п.3 ч.1 ст. 388 та ст. 658 Цивільного кодексу України належним власником може бути у такого добросовісного набувача витребуване, оскільки воно вибуло з володіння власника не з його волі.

Заперечення відповідача господарським судом відхиляються з огляду на викладене вище, а також те, що ним не вірно та на свою користь трактуються норми Закону України „Про іпотеку”. Так, саме у ст. 17 названого Закону, іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним та з інших підстав, передбачених цим Законом, а ст. 23 цього Закону передбачає правомірний у відповідності до чинного законодавства а не всупереч йому, перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва.           Оскільки позивачем не виконано ухвали господарського суду від 19.11.2007 р. та не вказано письмових мотивів та підстав відмови від позову на предмет можливого порушення прав та законних інтересів сторін чи третіх осіб, господарським судом відхиляється така заява, а також провадження у справі в частині вимог третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору про припинення іпотеки припиняється, оскільки такий спір згідно ст. 12 ГПК України не підлягає розгляду в господарських судах України.

При цьому належить врахувати, що визнання недійсним договору іпотеки з дати його укладання є значно ширшим способом захисту цивільних прав і включає у себе припинення дії такого договору на майбутнє.

Оскільки існування заходів забезпечення позову, вжитих господарським судом м. Києва ухвалою від 30.11.2006 р. не можуть існувати з огляду на наслідки розгляду заяви третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, такі заходи належить скасувати.

Керуючись ч.ч.1, 2 ст. 203, ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 216, ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 17, 23 Закону України „Про іпотеку”, ст.ст.12, 22, 35, 44, 49, 68, 82-85, 116, ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору на стороні позивача задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки № 670-05/04 від 18.07.2005 р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Арт-Інвест КВН” м. Хмельницький та закритим акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі керуючого філією „Хмельницьке центральне відділення Промінвестбанку” м. Хмельницький.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою господарського суду м. Києва у даній справі від 30.11.2006 р. шляхом накладення арешту на наступне нерухоме майно: виробничий корпус площею 3873,1 м.кв.; адміністративно-побутове приміщення площею 1511,6 м.кв. що знаходяться у м. Хмельницькому по вул. Курчатова, 122; майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено (майнові права на виробничу базу, що знаходиться за адресою м. Хмельницький, вул. Трудова, 25, будівництво якої не завершено , та яка складається з виробничого приміщення зі складськими та офісними приміщеннями площею 313,5 м.кв., ангару металевого з легких металевих конструкцій площею 929,28 м.кв., огорожі із залізобетонних панелей.

Відхилити клопотання позивача про відмову від позову.

Провадження у справі щодо вимог третьої особи про припинення іпотеки на об’єкти нерухомого майна, припинити.

Стягнути з закритого акціонерного товариства „Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку” м. Київ, вул. Шевченка, 12 (ідентифікаційний код 0039002) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомпанія Тон-Арт”, м. Хмельницький, вул. Трудова, 25 (ідентифікаційний код 21316888) витрати по оплаті державного мита у сумі 85,00 (вісімдесят п’ять гривень 00 коп.) та 118,00 (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Копії рішення надіслати в адреси сторін, третьої особи та для виконання в частині скасування заходів забезпечення позову до Першої державної нотаріальної контори м.Хмельницького та відділу ДВС Хмельницького міського відділу юстиції.

Суддя