ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ПРО ВІДМОВУ У ПРИЙНЯТТІ ЗАЯВИ ПРО БАНКРУТСТВО

11.02.08 р.                               № 04-05/45-10-8б

за заявою кредиторів (заявників) Державної податкової інспекції у Тельманівському районі, смт.Тельманове

до боржника Приватного підприємства „Тандем”, с.Старогнатівка ()

про банкрутство

Суддя Б.Д.Плотніцький

Представники:

Від заявника:

Від боржника:

В засіданні брали участь:

До господарського суду 06.02.2008р. надійшла заява Державної податкової інспекції у Тельманівському районі, смт.Тельманове про порушення справи про банкрутство Приватного підприємства „Тандем”, с.Старогнатівка () внаслідок його фінансової неспроможності.

В обґрунтування наданої заяви заявник посилається на наявність у боржника заборгованості перед бюджетом у сумі 166 455 грн. 48 коп., з яких податкові зобов’язання – 54 620 грн. 66 коп., штрафні санкції – 110 380 грн. 79 коп. та пеня – 1 454 грн. 03 коп.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо: 1) вимоги кредитора безспірні; 2) грошові вимоги складають 300 мінімальних розмірів заробітної плати; 3) вимоги не задоволенні боржником протягом трьох місяців після встановленого строку для їх погашення.

В заяві Державна податкова інспекція у Тельманівському районі, смт.Тельманове стверджує про наявність заборгованості у боржника перед бюджетом у сумі 166 455 грн. 48 коп., з яких податкові зобов’язання – 54 620 грн. 66 коп., штрафні санкції – 110 380 грн. 79 коп. та пеня – 1 454 грн. 03 коп.

У відповідності з абз. 2 ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” неплатоспроможність - неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

За приписом п. 4.1. Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 №04-5/1193 “Про деякі питання практики застосування Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” відповідно до статті 2, ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, а також ч.2 ст. 6 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” підставою для порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство є заява кредитора чи боржника.

В залежності від того, хто саме звертається до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, а також особливостей юридичного статусу боржника Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлюються певні особливості регулювання питань наявності чи відсутності матеріальних підстав порушення провадження у справі.

За заявою кредитора справа про банкрутство порушується господарським судом за наявності підстав, передбачених ст. 6 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Як зазначено в п. 4.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 №04-5/1193 “Про деякі питання практики застосування Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” виходячи з системного аналізу норм Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у вирішенні питання про наявність підстав для порушення провадження у справах про банкрутство за заявою кредитора, господарські суди поряд зі ст.6 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мають враховувати й положення преамбули та ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, якими визначено такі поняття як "неплатоспроможність", "боржник" та "кредитор".

Одночасно, у вирішенні питання про наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство господарські суди мають брати до уваги вимоги кредиторів за грошовими зобов'язаннями, у тому числі щодо виплати заробітної плати, а також зобов'язаннями щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). При цьому такі вимоги мають бути:

- грошовими, тобто стосуватися стягнення з боржника грошових коштів, а не витребування майна;

- безспірними;

- не задоволеними боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку;

- сукупно складати не менше 300 мінімальних розмірів заробітної плати.

Оскільки Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не ставить право кредитора на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у залежність від причин неплатоспроможності боржника, кредитор може реалізувати належне йому право й у тому випадку, коли його безспірні вимоги не задовольняються боржником, який має за даними балансової звітності майнові активи, достатні, щоб задовольнити вимоги усіх кредиторів.

У вирішенні питання про визначення розміру вимог за грошовими зобов'язаннями відповідно до п. 4.3. Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 №04-5/1193 “Про деякі питання практики застосування Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” господарські суди мають враховувати, що ч. 7 ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” визначає грошове зобов'язання як зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Неустойка (штраф, пеня), зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі, не враховуються господарськими судами у складі грошових зобов'язань при вирішенні питання про наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство.

Проте, після порушення провадження у справі про банкрутство згідно з ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” кредитори з вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника.

Кредитори з вимогами щодо сплати неустойки (штрафів, пені) за грошовими зобов'язаннями, виходячи зі змісту ч.1 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, також вправі пред'явити свої вимоги до боржника у передбаченому Законом порядку.

Згідно ч.2 ст. 15 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” зазначені вимоги вносяться до реєстру вимог кредиторів окремо та задовольняються у шосту чергу.

Таким чином, у вирішенні питання про склад вимог при порушенні справ про банкрутство суди мають виходити з того, що суми пені, штрафів та інших штрафних чи фінансових санкцій враховуються окремо.

Частина 2 ст. 8 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” передбачає: “Суддя господарського суду відмовляє у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство, якщо вимоги кредиторів, які подали заяву про порушення справи про банкрутство, в сумі складають менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачене цим Законом”.

Для порушення справи про банкрутство на підставі ст. 7 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у боржника сума зобов’язань по податкам і зборам повинна складати 154 500 грн. 00 коп., оскільки у відповідності до ст.59 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” розмір мінімальної заробітної плати становить 515 грн. 00 коп.

Згідно поданої заяви кредитор - Державна податкова інспекція у Тельманівському районі, смт.Тельманове стверджує про наявність заборгованості у боржника перед бюджетом у сумі 166 455 грн. 48 коп., з яких податкові зобов’язання (основний борг) – 54 620 грн. 66 коп., штрафні санкції – 110 380 грн. 79 коп. та пеня – 1 454 грн. 03 коп.

Основний платіж становить менше, ніж 300 мінімальних заробітних плат.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заява Державної податкової інспекції у Тельманівському районі, смт.Тельманове про порушення справи про банкрутство Приватного підприємства „Тандем”, с.Старогнатівка () не може бути прийнята господарським судом до розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,6,7, ч. 2 ст. 8 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги Рекомендації президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004р. № 04-5/1193 “Про деякі питання практики застосування Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви Державної податкової інспекції у Тельманівському районі, смт.Тельманове про порушення справи про банкрутство Приватного підприємства „Тандем”, с.Старогнатівка ()

Додаток: заява №981/10/10-013 від 01.02.2008р. з доданими документами всього на 45 аркушах, в тому числі оригінал фіскального чеку №0765 від 06.02.2008р. та поштовий опис.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Вик. тел.

Надруковано примірників - :

- господарському суду Донецької області,

- сторонам,