ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

28.01.2008

Справа №2-17/16970-2007

За позовом ТОВ "Біотехсервіс", м. Сімферополь

До відповідача Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Керчі», м.Керчі

про стягнення 13 666,89 грн.

Суддя В.І. Гайворонський

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Ярошенко І.П. представник дов. від 25.10.07р., Крицький Б.О. представник дов. від 25.10.07р.

Від відповідача – не з’явився

Сутність спору: Згідно позовної заяви та уточнення до неї позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за договором б/н від 10.08.05р. за період з 10.03.07 по 10.11.07 у розмірі 13200,00грн. та пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі 466,89грн.

Згідно ст.22 ГПК України уточнення позовних вимог є правом позивача. Таким чином позовні вимоги вважаються заявленими згідно уточнення, що також відповідає практики розгляду вказаних питань Севастопольським апеляційним господарським судом (Постанова від 06.04.04р. по справі №2-17/896-2002).

Відповідач в судові засідання не з'являється, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не представив, про час слухання справи наперед повідомлений належним чином - рекомендованою поштою, направлену на його адресу реєстрації. Згідно ст. 93 ЦК України юридична особа повинна знаходитися за своєю адресою реєстрації. Якщо відповідач не знаходиться за своєю адресою реєстрації, це не може бути поважною причиною та підставою не розглядати справу, оскільки порушення законодавства поважною причиною не є.

Якщо відповідач кореспонденцію суду не отримав по віні пошти, він вправі звернутися про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами та надати відповідні докази.

Суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, при цьому виходить із того, що згідно ст.129 Конституції України надання доказів є правом сторони, а не обов’язком.

По справі проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2005 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди оргтехніки, що підтверджується вказаним договором.

За актом прийому-передачі б/н від 23.08.05р.позивач передав відповідачу майно, вказане в договорі.

Відповідано до п. 3.2 договору, відповідач зобов’язується своєчасно здійснювати орендні платежі.

Згідно пункту 4.4. договору орендна плата складає 1650,00грн.в місяць.

Згідно пункту 4.2. договору орендна плата здійснюється з 1 по 10 число кожного місяця.

Згідно розрахунку борг по орендній платі складає 13200грн.

Відповідачем не надано доказів того, що борг за вказаний в позові період сплачений.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також необхідно відмітить, що виходячи із закріпленого ст. 129 Конституції України принципу діспозитівності сторін суд не вправі давати з власної ініціативі оцінку договору на предмет невідповідності його законодавству.

Так згідно ст. 129 Конституції України закріплений принцип змагальності сторін, та їх рівності перед Законом та судом.

Згідно ст. 8 Конституції України вона має вищу юридичну силу та її норми являються нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання принципу диспозитивності сторін також указується в постанові Верховного Суду України від 20.05.2002 року № 02/132. (справа № Д12/12) по аналогічному випадку, а в постанові Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року “Про застосування норм Конституції України при здійсненні правосуддя” вказується, що суди вправі застосовувати безпосередньо норми Конституції як норми прямої дії.

Більш того, то що при наявності боргу по вказаному договору він підлягає стягненню, встановлено рішенням Господарського суду АРК від 15.05.07р. по справі №2-21/5195-2007 між цими ж сторонами та згідно ст. 35 ЦК України вказана обставина доведенню не підлягає.

Так, по справі що розглядається ті ж самі обставини, що і в справі №2-21/5195-2005, тільки стягнення боргу за інший період.

Згідно постанові Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.08.07р. по справі №2-21/5195-2007 вказане рішення залишене без змін.

Крім цього, при аналогічних обставинах прийняття іншого по суті рішення буде суперечити закріпленому у ст. 3 ЦК України одному із основних принципів цивільного права принципу розумності.

Таким чином відповідач не виконав своїх обов’язків по сплаті орендної плати та з урахуванням заявлених позовних вимог, борг по орендної плати підлягає стягненню у сумі 13200,00грн.

Пеня передбачена п. 4.6 договору, у разі прос рочки оплати орендних платежів, відповідач оплачує пеню у розмірі 1% за кожен день прострочення платежу.

З урахуванням позовних вимог та розрахунку пеня підлягає стягненню у сумі 466,89грн.

Згідно ч.5 ст. 49 ГПК України судові витрати позивачу підлягають відшкодуванню повністю відповідачем та складають по державному миту 136,67грн. та 118,00грн. за інформаційне технічного забезпечення судового процесу.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст. ст. 35, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з відповідача – Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Керчі» (98303, м.Керч, вул. Години 2В, р/р 01 у Керченському відділенні УСБ МФО 324098) на користь позивача – ТОВ "Біотехсервіс" (95000, м. Сімферополь, вул. Чехова, 25, к. 5, р/р 01 в ФКРУ «Фінанси та кредит» ТОВ Сімферополь, МФО 384748) 13200,00грн. грн. боргу, 466,89 грн. пені, судові витрати – 136,67 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гайворонський В.І.