КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2008                                                                                           № 1/161

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:           Дикунської С.Я.

Дзюбка П.О.

при секретарі:           Галак Д.Ю.

За участю представників:

від позивача - Логвиненко К.О. (дов.№19 від 09.01.2008р.);

від відповідача - Соломенко Н.О.(дов.№001-1132 від 25.12.2007р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.11.2007

у справі № 1/161 (Мельник В.І.)

за позовом                               ВАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до                                                   Київська міська державна адміністрація (Виконавчого органу Київської міської ради)

про                                                  стягнення різниці в тарифах на водопостачання та водовідведення в розмірі 21767600,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.11.2007р. (підписане 27.11.2007р.) у справі № 1/161 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2007р. у справі №1/161 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що суд неповно з»ясував обставини, які мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Колегія суду, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за умов неповно з’ясованих обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та апеляційна скарга на рішення від 27.11.2007р. у справі № 1/161 підлягає задоволенню з наступних підстав

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Київської міської державної адміністрації 21 767 600,00грн. – різниці між фактичними витратами (собівартістю) з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для населення та фактичним нарахуванням за затвердженими для населення тарифами за 2001-2004 роки.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що тарифи, встановлені розпорядженнями відповідача не відповідають економічно обґрунтованим витратам позивача на виробництво послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого виникає різниця в тарифах, що є збитками позивача.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив те, що за наявності відповідного рішення орган місцевого самоврядування може провести відшкодування різниці в тарифах і за період до 2005р., однак це є його правом, а не обов»язком.

Окрім того, місцевий суд погодився з доводами відповідача щодо недотримання позивачем Порядку перерахування у 2006р. субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що затверджений постановою КМУ № 705 від 22.05.2006р., яка була прийнята на виконання статті 116 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006р., яким передбачалося укладення договору про організацію взаєморозрахунків, який не було укладено позивачем. На підставі таких доводів, суд погодився з твердженнями відповідача, що оскільки угоди укладено не було, відсутні зобов»язання перед позивачем.

Колегія з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та рішення підлягає скасування, а позов, відповідно, задоволенню з наступних підстав.

Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації від 03.06.1999р. №851 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги», від 20.06.2002р. №1245 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення», від 28.08.2002р. №1680 «Про встановлення тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення», від 14.10.2003р. №1907 «Про внесення змін та доповнень до розпорядження КМДА від 20.06.2002» було встановлено тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення, які діяли протягом 2001-2006р. в місті Києві.

Тарифи, встановлені зазначеними розпорядженнями відповідача, не відповідають економічно обґрунтованим витратам позивача на виробництво цих послуг, внаслідок чого виникає різниця в тарифах, що є збитками позивача.

За період з 2001 по 2004 роки різниця в тарифах становить 21 767 600,00 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 28 "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Статтею 13 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачено, що встановлення тарифів на послуги з питного водопостачання та водовідведення належить до повноважень органів місцевого самоврядування.

Пунктом 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги є одним із повноважень органів місцевого самоврядування.

Зазначені повноваження делеговано Київській міській державній адміністрації, яка здійснює функції виконавчого органу Київської міської ради відповідно до ч. 6 ст. 118 Конституції України, п. 2 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про столицю України місто-герой Київ" від 15.01.1999, рішення Київської міської ради від 11.03.1999 № 161/262 "Про виконавчий орган Київської міської ради".

В період з 2001 -2006 років в місті Києві діяли тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення, встановлені вищевказаними розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, які не відповідають економічно обгрунтованим витратам на виробництво цих послуг та внаслідок такої невідповідності виникла різниця в тарифах, що є збитками позивача.

Так, відповідно до ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів па житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, відповідна сільська, селищна, міська рада передбачає у відповідному місцевому бюджеті.

Затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді (п. 6 ст. 31 даного Закону).

Спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку (п.9 ст.31 даного Закону).

Окрім того, частиною 5 ст.9 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які своїм рішенням установлюють ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі, нижчому від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання), зобов'язані відшкодовувати суб'єкту господарювання різницю між затвердженим розміром ціни (тарифу) та розміром економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) зазначених послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування при встановленні фіксованих цін, застосування яких унеможливлює одержання прибутку суб'єктами підприємництва, зобов'язані надати цим суб'єктам дотацію відповідно до закону (ч. 6 ст. 191 Господарського кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2006 № 705 (далі – Постанова №705) затверджено «Порядок перерахування у 2006 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення» (далі - Порядок).

Даний Порядок визначає механізм перерахування у 2006 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах (без податку на додану вартість) на теплову енергію (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання), послуги з водопостачання і водовідведення, що постачалися населенню, яка утворилася у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання і водовідведення тарифам, затвердженим органами державної влади чи органами місцевого самоврядування (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Відповідно до п. 4 Порядку обсяг заборгованості з різниці в тарифах на послуги з водопостачання та водовідведення визначається учасниками розрахунків як різниця між фактичними витратами на послуги з водопостачання і водовідведення та фактичними нарахуваннями згідно із затвердженими для населення тарифами з урахуванням перерахунків за низькоякісні та не в повному обсязі надані послуги з відрахуванням дотації місцевих бюджетів, отриманої надавачами послуг для відшкодування різниці в тарифах.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог Постанови №705 та відповідно до Додатку Порядку перерахування у 2006 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення, позивачем та Київською міською державною адміністрацією було погоджено розрахунок обсягу заборгованості минулих років з різниці в тарифах на послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення надані населенню ВАТ «АК «Київ водоканал».

В подальшому, позивач листом №2052/11 від 17.11.206р. звертався до Голови Київської міської територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу, в якому зазначив, що позивач неодноразово звертався до Київенерго з пропозиціями провести розрахунки згідно з постановою №705 в сумі 21,7млн.грн. для погашення поточної заборгованості за електричну енергію в зв»язку з тим, що позивач не мав можливості використати виділені грошові субвенції, оскільки відповідно до схеми розрахунків по постанові №705 єдиним кредитором позивача є АК «Київенерго». Однак, АК «Київенерго» листом від 19.09.2006р. №Д13-ф/6271 повідомила, що на розрахункову даті – 01.01.2005р. Компанія не має заборгованості перед газопостачальними та транспортними компаніями, а також перед ДП «Енергоринок», тобто проведення розрахунків з погашення заборгованості ВАТ «АК «Київ водоканал» за спожиту електричну енергію на суму 21,7млн.грн. відповідно до пстанови №705 за даними АК «Київенерго» неможливо. З метою уникнення втрати виділених коштів Головним фінансовим управлінням КМДА та з метою виконання постанови КМУ від 22.05.2006р. №705, позивач просив сприяти проведенню розрахунків з АК «Київенерго» за спожиту на виробничі потреби електричну енергію відповідно до механізму визначеного постановою, або розглянути можливість цільового фінансування ВАТ «АК «Київводоканал» за рахунок коштів бюджету м. Києва для покриття зафіксованої та погодженої з Головним фінансовим управлінням КМДА різниці в тарифах за період з 2000 по 2004 роки у сумі 21,7млн.грн., при цьому зазначивши, що кошти будуть направлені для подальших розрахунків з АК «Київенерго» за електричну енергію.

Однак, відповідачем не вжито ніяких заходів щодо сприяння проведення розрахунків з АК «Київенерго», що змусило позивача звернутися з позовом про стягнення.

Різниця між фактичним витратами (собівартістю) з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для населення та фактичним нарахуванням за затвердженими для населення тарифами становить за 2001-2004 роки 21 767 600,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна колегія погоджується з доводами, що викладені в апеляційній скарзі на рішення від 27.11.2007р. у справі № 1/161 та задовольняючи апеляційну скаргу на вищезазначене рішення, вважає, що рішення підлягає скасуванню повністю, а позовні вимоги задоволенню.

Керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал" на рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2007р. у справі № 1/161 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2007р. у справі № 1/161 скасувати повністю.

3. Прийняти нове рішення, яким позов Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал" до Київської міської державної адміністрації

про стягнення різниці в тарифах на водопостачання та водовідведення в розмірі 21767600грн. - задовольнити повністю.

4. Стягнути з Київської міської державної адміністрації на користь Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал" 25 500 (двадцять п»ять тисяч п»ятсот)грн.. 00 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн..00коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 12750 (дванадцять тисяч сімсот п»ятдесят)грн. 00 коп. за розгляд апеляційної скарги.

5. Справу № 1/161 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Сотніков С.В.

Судді                                                                                          Дикунська С.Я.

Дзюбко П.О.