ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.10.08 р.                     Справа № 44/171пд

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Будкомплект” (представник Уздемір А.І., довіреність від 19.08.08 року), до відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” (представник Кузан Р.І., довіреність від 13.06.08 року) та до товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансово-промислова група „Альтком” (представник Прушинський В.В., довіреність від 29.04.08 року), за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору консорціуму „Концесійні транспортні магістралі” (представник Бешуля К.С., довіреність від 25.02.08 року), про:

§          визнання укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Будкомплект” та відкритим акціонерним товариством „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” договору доручення на проведення робіт зі зміни складу учасників консорціуму „Концесійні транспортні магістралі” від 12.09.05 року – удаваним правочином, вчиненим для приховання іншого правочину, а саме: договору купівлі-продажу часток відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” у статутному фонді консорціуму „Концесійні транспортні магістралі”;

§          визнання дійсним договору купівлі-продажу 90% часток відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” у статутному фонді консорціуму „Концесійні транспортні магістралі”, укладеного з покупцем товариством з обмеженою відповідальністю „Будкомплект”;

§          стягнення суми попередньої оплати у розмірі 3’700’000 грн., –

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Будкомплект” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” (далі – Компанія) та до товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансово-промислова група „Альтком” (далі – Фірма) про визнання укладеного між Товариством та Компанією договору доручення на проведення робіт зі зміни складу учасників консорціуму „Концесійні транспортні магістралі” від 12.09.05 року (далі – Договір) – удаваним правочином, вчиненим для приховання іншого правочину, а саме, договору купівлі-продажу часток Компанії у статутному фонді консорціуму „Концесійні транспортні магістралі” (далі – Консорціум), про визнання дійсним договору купівлі-продажу 90% часток Компанії у статутному фонді Консорціуму, укладеного з покупцем Товариством та продавцем Компанією, про зобов’язання Компанії виконати в натурі умови Договору щодо передачі Товариству 90% часток у статутному фонді Консорціуму, а також про визнання недійсною угоди між Компанією та Фірмою (яка оформлена протоколом загальних зборів учасників Консорціуму від 05.07.07 року) про передачу Фірмі 12,5% частки статутного фонду Консорціуму.

Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на тому, що Договір, за умовами якого позивач перерахував Компанії 3’700’000 грн., укладений про людське око, з метою приховати правочин купівлі-продажу, за яким покупець Товариство придбаває у продавця Компанії належну останньому частку у статутному фонді Консорціуму (корпоративні права), натомість Товариство зобов’язалося сплатити за ці корпоративні права 10’000’000 грн. Невиконання у встановлений Договором строк (30.12.05 року) зобов’язань Компанії стало підставою для звернення позивача до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, та надав деякі з витребуваних документів. Крім того, 16.09.08 року та 16.10.08 року позивач скористався своїм правом, передбаченим статтею 22 ГПК України, та змінив предмет позову, вимагаючи визнання Договору удаваним та таким, що приховує правочин купівлі-продажу, визнання цього правочину купівлі-продажу дійсним, а також стягнення з Компанії 3’700’000 грн., внесених Товариством за придбання корпоративних прав у Консорціумі, причому означене обґрунтоване втратою позивачем правового інтересу до отримання 90% часток у статутному фонді третьої особи.

Представник відповідача Компанії зазначив, що листом № 33 від 29.08.08 року Компанія відмовилася від Договору, що в силу 1008 ЦК України вказує на припинення його дії, тому провадження за позовними вимогами щодо визнання Договору удаваним та таким, що приховує правочин купівлі-продажу, а також про визнання цього правочину купівлі-продажу дійсним – слід припинити через відсутність предмету спору згідно пункту 11 частини 1 статті 80 ГПК України. Представник Компанії висловив згоду щодо повернення Товариству грошової суми 3’700’000 грн., посилаючись на те, що вказана сума до теперішнього часу не перерахована позивачу через ненадання останнім банківських реквізитів рахунку отримувача.

Компанія висунула клопотання щодо витребування у позивачів протоколу про наміри до Договору, з якого можна було б встановити склад нових учасників Консорціуму.

Крім того, Компанія наголосила на тому, що за умовами пункту 11.2 Договору спори щодо виконання останнього вирішуються у господарському суді Львівської області, тому на підставі статей 15 та 17 ГПК України справа № 44/171пд підлягає спрямуванню за встановленою підсудністю.

Представник відповідача Фірми вказав на те, що 05.07.07 року на підставі рішення загальних зборів учасників Консорціуму Фірма набула права власності на 25% частку статутного фонду цього суб’єкту господарювання, причому означене відбулося у чіткій відповідності до норм чинного законодавства України. З огляду на вказане, представник відповідача просив відмовити Товариству у задоволенні вимог відносно Фірми.

В порядку статті 27 ГПК України судом залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача Консорціум, корпоративні права у статутному фонді якого є предметом спору у справі № 44/171пд. Представник Консорціуму надав додаткові документи та пояснив, що Фірма стала володільцем 25% частки статутного фонду Консорціуму на законних підставах, наразі Компанія на теперішній час володіє часткою у 60,5% статутного фонду третьої особи.

Суду не надано всіх витребуваних у сторін та інших учасників процесу документів, наразі суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 ГПК України, оскільки ненадані суду документи на можуть істотно сплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин сторін Договору.

В судовому засіданні оголошувалась перерва 17.10.08 року з 1415 до 1435 години.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства до Компанії підлягає частковому задоволенню, наразі у задоволенні позовних вимог до Фірми слід відмовити, виходячи з наступного.

За імперативними приписами статті 235 ЦК України удаваним вважається такий правочин, який вчинено з метою приховання іншого правочину, що насправді вчинений сторонами. При цьому правовідносини між сторонами регулюються виходячи з правил того правочину, який вчинено насправді. За рекомендаціями, викладеними у пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 28.04.78 року № 3, визнання недійсним удаваного правочину можливе лише у разі невідповідності такого правочину нормам чинного цивільного законодавства України.

Дослідивши зміст Договору, з якого виникли цивільні права та обов’язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за власною формою є схожим на договори доручення, правове регулювання яких здійснюється нормами статей 1000-1010 ЦК України, зокрема, за розділами 1-2, 5-7 та 8 Договору, Товариство доручило Компанії не пізніше 30.12.05 року здійснити комплекс робіт та заходів, спрямованих на входження Товариства до складу корпоративних учасників Консорціуму з часткою статутного фонду останнього не менше 90%, натомість Товариство мало сплатити 10’000’000 грн. за вчинення означених робіт. Витребування протоколу про наміри до Договору, з якого можна було б встановити склад нових учасників Консорціуму, суд не вважає необхідним для вирішення спору по суті, до того ж, сторонами Договору та Консорціумом заявлено про відсутність у їх розпорядженні протоколу про наміри до Договору.

Водночас, згідно наданих суду статутних документів Консорціуму (статут в редакції від 02.12.04 року), чинних на момент укладення Договору, зокрема, пункту 6.1.2 статуту Консорціуму, Компанія була власником частки статутного фонду Консорціуму вартістю 5’970’000 грн. (більше 85%).

Таким чином, Компанія, яка на момент укладення Договору була мажоритарним учасником Консорціуму, що має контрольний пакет сертифікатів, який надає право одноосібно вирішувати будь-які питання діяльності Консорціуму навіть за відсутності згоди з боку інших 12-ти учасників Консорціуму, шляхом укладення Договору мало намір здійснити відчуження в порядку пункту 6.3.1 статуту Консорціуму наявної частки у розмірі 85,29% у статутному фонді третьої особи, отримавши при цьому значний прибуток за рахунок різниці між вартістю внеску до статутного фонду у 5’970’000 грн. та очікуваною сумою виторгу за вказану частку в 10’000’000 грн.

При цьому, згідно платіжних доручень Товариства №№ 868, 874, 876, 909, 945, 1061, 1148, 1169, 1194 та 310 Компанія у період з 16.09.05 року до 06.04.07 року отримала на виконання Договору грошові кошти за придбання частки у статутному фонді Консорціуму в сумі 3’700’000 грн.

Судом не отримано належних та допустимих доказів проведення Компанією будь-яких дій з усього комплексу робіт та заходів, спрямованих на входження Товариства до складу корпоративних учасників Консорціуму з часткою статутного фонду останнього не менше 90%, навпаки, 05.07.07 року проведено загальні збори учасників Консорціуму, на яких Компанія поступилася належною їй часткою у статутному фонді на користь Фірми (яка стала володільцем 25% статутного фонду), грубо порушивши зобов’язання, взяті на себе згідно Договору та фактично унеможлививши його належне виконання.

З врахуванням вищезазначених доказів, а також беручи до уваги фактичні дії сторін за Договором, суд доходить однозначного висновку про те, що Договір за своїм змістом та своєю правовою природою є правочином купівлі-продажу належної Компанії частки у статутному фонді Консорціуму на користь Товариства, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 ЦК України. При цьому правочин купівлі-продажу корпоративних прав був прихований договором доручення, що в силу частини 2 статті 235 ЦК України та абзацу 1 пункту 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 28.04.78 року № 3 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” тягне за собою визнання судом Договору таким, що є удаваним, та таким, що фактично приховує правочин купівлі-продажу. У зв’язку з означеним, суд задовольняє вимоги Товариства до Компанії в цій частині.

Водночас, у суду відсутні правові підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу, який приховано спірним Договором, оскільки норми ЦК України (стаття 220) передбачають можливість визнання судом дійсним лише того правочину, який підлягає обов’язковому нотаріальному посвідченню, причому винна сторона умисно ухилилася від його нотаріального посвідчення. Договір купівлі-продажу частки у статутному фонді Консорціуму від 12.09.05 року, укладений між продавцем Компанією та покупцем Товариством, є правомірним та чинним в силу презумпції, встановленої статтею 204 ЦК України, та не вимагає обов’язкового нотаріального посвідчення, тому суд має відмовити у задоволенні вимог щодо визнання такого правочину дійсним.

Документи, які б свідчили про незгоду Компанії з належністю виконання Товариством своїх зобов’язань по Договору – суду не надавалися. Відповідачем всупереч частині 2 статті 614 ЦК України не доведено суду відсутності власної вини у порушенні Договірного зобов’язання щодо продажу до 30.12.05 року частки у статутному фонді Консорціуму.

Наразі, зобов’язання продавця Компанії перед покупцем Товариством щодо продажу частки у статутному фонді Консорціуму або повернення отриманої попередньої оплати на суму 3’700’000 грн. на момент прийняття рішення суду – не виконане, на порушення норм статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Позивачем в позовній заяві зазначено вимогу щодо повернення Компанією суми попередньої оплати у розмірі 3’700’000 грн., що є невід’ємним правом останнього на підставі частини 2 статті 693 ЦК України, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Після зміни Товариством предмету спору у справі № 44/171пд заявами від 16.09.08 року та від 16.10.08 року, Фірма перестала бути належним відповідачем у справі № 44/171пд, оскільки Фірма не є стороною Договору і в неї відсутнє грошове зобов’язання перед Товариством. З огляду на означене, у задоволенні позову до Фірми слід відмовити у повному обсязі.

Клопотання Компанії про припинення провадження у справі 44/171пд через відсутність предмету спору по вимогах щодо визнання Договору удаваним та таким, що приховує правочин купівлі-продажу, а також про визнання цього правочину купівлі-продажу дійсним – не може бути задоволене, оскільки правочин купівлі-продажу, яким є оспорюваний Договір, не може бути врегульований нормами статті 1008 ЦК України, які дозволяють односторонню відмову сторони від договору доручення, оскільки правове регулювання Договору, який є предметом спору у справі № 44/171пд – здійснюють норми глави 54, а не глави 68 ЦК України.

Посилання Компанії на необхідність передачі справи № 44/171пд за підсудністю до господарського суду Львівської області – також не заслуговують на увагу, оскільки імперативні норми ГПК України не передбачають інституту договірної підсудності, наразі позовна заява у справі № 44/171пд прийнята у відповідності до правил частини 3 статті 15 ГПК України – за вибором позивача через наявність у справі декількох відповідачів, у тому числі Фірми, розташованої в місті Донецьку по вулиці Харитонова 2.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення продавцем Компанією умов Договору, а також норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів купівлі-продажу.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на Компанію, як на особу, з вини якої виник спір.

На підставі означених норм національного матеріального права, керуючись ст.ст.22, 27, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Будкомплект” до товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансово-промислова група „Альтком” про:

§          визнання укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Будкомплект” та відкритим акціонерним товариством „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” договору доручення на проведення робіт зі зміни складу учасників консорціуму „Концесійні транспортні магістралі” від 12.09.05 року – удаваним правочином, вчиненим для приховання іншого правочину, а саме: договору купівлі-продажу часток відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” у статутному фонді консорціуму „Концесійні транспортні магістралі”;

§          визнання дійсним договору купівлі-продажу 90% часток відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” у статутному фонді консорціуму „Концесійні транспортні магістралі”, укладеного з покупцем товариством з обмеженою відповідальністю „Будкомплект”;

§          стягнення суми попередньої оплати у розмірі 3’700’000 грн.

Частково задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Будкомплект” до відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” про:

§          визнання укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Будкомплект” та відкритим акціонерним товариством „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” договору доручення на проведення робіт зі зміни складу учасників консорціуму „Концесійні транспортні магістралі” від 12.09.05 року – удаваним правочином, вчиненим для приховання іншого правочину, а саме: договору купівлі-продажу часток відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” у статутному фонді консорціуму „Концесійні транспортні магістралі”;

§          стягнення суми попередньої оплати у розмірі 3’700’000 грн.

В решті позовних вимог до відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” – відмовити.

Визнати укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Будкомплект” та відкритим акціонерним товариством „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” договір доручення на проведення робіт зі зміни складу учасників консорціуму „Концесійні транспортні магістралі” від 12.09.05 року – удаваним правочином, вчиненим для приховання договору купівлі-продажу часток відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” у статутному фонді консорціуму „Концесійні транспортні магістралі”.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Виробничо-наукова компанія „Розточчя СТ” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Будкомплект” суму попередньої оплати 3’700’000 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 25’085 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 5 примірниках:

1 –позивачу

2-3 –відповідачам

4 –третій особі

5 –господарському суду Донецької області