ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 44/180

12.11.08

За позовом          Державного підприємства «Східний гірничо – збагачувальний комбінат»

До          Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженерелі Гарант»

про           стягнення 10 370,42 грн.

Суддя Чеберяк П.П.

Представники

від позивача           Харитонов Є.Б. (довіреність № 18/5765 від 08.07.2008 р.)

від відповідача Чепелянський В.Є. (довіреність № 3486-1/14 від 20.11.2007 р.)

Рішення прийняте 12.11.2008 р., оскільки в судових засіданнях 27.08.2008 р., 01.10.2008 р., 15.10.2008 р. та 29.10.2008 р. оголошено перерву в порядку ч. 3 ст. 77 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Східний гірничо –збагачувальний комбінат»(далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженерелі Гарант»(далі –відповідач) 10 370,42 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2008 року порушено провадження та призначено розгляд справи на 27.08.2008 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві № 18/5799 від 15.07.2008 р. і клопотанні № 18/8673 від 21.10.2008 р., та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву № 9917/22 від 01.10.2008 р.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2008 року постановою Могилів –Подільського міськрайонного суду Вінницької області визнано Сунцова С.Г. винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу про адміністративні порушення України (надалі –постанова).

Відповідно до вищевказаної постанови 25.12.2007 року Сунцов С.Г., який керував транспортним засобом марки «МАЗ-5432», державний номерний знак АА3611КТ, здійснив вимушену зупинку останнього і встановив на проїзній частині дороги позаду вказаного транспортного засобу запасне колесо, приставивши до нього знак аварійної зупинки, чим спричинив перешкоду для руху іншим транспортним засобам. В наслідок цього транспортний засіб марки «ВАЗ-2108», державний номерний знак 33814АН, виїхав на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ГАЗ-31029», державний номерний знак 01667АВ, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті вищевикладеного обидва транспортних засоби отримали механічні ушкодження.

Цивільно –правова відповідальність Сунцова С.Г. на транспортному засобі марки «МАЗ-5432»з державним номерним знаком АА3611КТ застрахована відповідачем.

Власником транспортного засобу марки «ГАЗ-31029»з державним номерним знаком 01667АВ є позивач.

Відповідно до ст. 124 Кодексу про адміністративні порушення України порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, крім передбачених статтею 123, частинами першою або другою статті 130 цього Кодексу, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.

Таким чином, постановою від 22.02.2008р. Могилів –Подільський міськрайонний суд Вінницької області встановив, що дії Сунцова С.Г. по встановленню на проїзній частині дороги позаду транспортного засобу марки «МАЗ-5432»запасного колеса призвели до пошкодження транспортного засобу позивача марки «ГАЗ-31029»з державним номерним знаком 01667АВ.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Отже, пошкодження транспортного засобу позивача сталося з вини Сунцова С.Г. (що встановлено постановою Могилів –Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2008 р.), однак без участі забезпеченого транспортного засобу (марки «МАЗ-5432), цивільна –правова відповідальність на який застрахована відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подія, яка трапилася 25.12.2007 р. в порядку ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»не є страховим випадком.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав

та охоронюваних законом інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається на сторону.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про необґрунтованість вимог позивача, позов визнається таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати позивача на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу не підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 6, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»та ст. ст. 1, 32, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя П.П.Чеберяк