СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

28.07.2008

Справа №2-16/4579-2008А

За позовом - СПД ОСОБА_1,
(АДРЕСА_1, р/с № 7550 у КРД АКБ «Укрсоцбанк», МФО 324010, код ЄДРПОУ
, тел. 52585)

До відповідача Державної податкової
інспекції у Бахчисарайському районі (98403, м. Бахчисарай, вул. Сімферопольська
- 3, тел. 41990)

Про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень.

Суддя В.А.Омельченко

Секретар судового засідання
Хлебнікова Н.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - ОСОБА_1, паспорт,
СПД;

Від відповідача - Османов Е. Р.-
гол.  держ. податковий інспектор,  довіреність від 20 лютого 2008 року;

Суть спору - СПД ОСОБА_1, АР Крим,
м. Бахчисарай, звернувся до Господарського суду АР Крим з адміністративним
позовом до Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі, АР Крим,
м. Бахчисарай, про визнання недійсними податкових  повідомлень - рішень ДПІ у Бахчисарайському
районі № /0 від 26.03.2008 року у сумі 1346 грн. 22 коп., №
/0 від 26.03.2008 року у сумі 28499 грн. 99 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
згідно податкових повідомлень-рішень до позивача неправомірно застосовані
штрафні санкції по податку на додану вартість у розмірі 20583,33 грн. та
неправомірно донарахований ПДВ у сумі 7916,66 грн., та неправомірно
донарахований податок на доходи з фізичних осіб у сумі 1346,22 грн.

На думку позивача, він, при нарахуванні
податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб у періоді, на
який розповсюджувалась перевірка, не порушував вимог, закріплених у підпункті
7.4.4. пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №
168/ВР від 03.04.1997 року (далі - закон № 168), та у статті 13 розділу IV ДКМ
України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 року (далі
- ДКМУ № 13).

Так, позивач, вказує, що при
визначенні ПДВ ним правомірно включено до податкового кредиту на підставі
норми, закріпленої у підпункті 7.4.1. пункту 7.4. статі 7 закону № 168, витрати
на закупівлю з використанням безготівкових розрахунків основних засобів
(напівпричепа МАЗ та комплекту відбору потужності). Основні засоби придбалися
для використання у господарської діяльності позивача.

При нарахуванні податку з доходів
фізичних осіб та визначенні чистого доходу позивач правомірно відніс до складу
валових витрат  витрати, пов'язані з
закупівлею комплекту відбору в 4 кварталі 2007 року.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Бахчисарайському районі у своїх запереченнях на позовну заяву
просить суд у позові відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у
письмовому запереченні.

Враховуючи, що відповідно до п.6
розділу VII Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу адміністративного
судочинства, який набрав законної чинності з 01.09.2005 року, до початку
діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі
господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України
1991р., вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України, суд розглядає спір та виносить рішення
по справі відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України.

В ході розгляду справи була
оголошена перерва судового засідання в порядку статті 150 КАС України, після
закінчення якої розгляд справи було продовжено.

Після вияснення усіх обставин
справи, та перевірки доказів, суд перейшов до судових дебатів, які почалися в
судовому засіданні, що відбулося 28.07.2008 року.

Після закінчення дебатів сторін,
суд виходив для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши письмові докази, а також заслухавши
представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
Бахчисарайському районі (далі за змістом ДПІ) проведена виїзна планова
документальна перевірка СПД ОСОБА_1 з питань дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року.

За наслідками вказаної перевірки
фахівцями ДПІ був складений акт перевірки від 13.03.2008 року №
77/27/17/ (далі - Акт перевірки).

На підставі Акту перевірки ДПІ
винесені податкові повідомлення-рішення № /0 від 26.03.2008 року у
сумі 1346 грн. 22 коп., № /0 від 26.03.2008 року у сумі 28499 грн. 99
коп.

Згідно податкового
повідомлення-рішення № /0 від 26.03.2008 року до позивача застосовані
штрафні санкції на підставі підпункту 17.1.7. пункту 17.1. статті 17 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» № 2181-III від 21.12.2000 року (далі Закон - №
2181) по податку на додану вартість у сумі 7916,66 грн. та донараховано ПДВ у
сумі 20583,33 грн, всього 28499,99 грн.

Згідно податкового повідомлення -
рішення № /0 від 26.03.2008 року позивачу донараховано податку з
доходів фізичних осіб у сумі 1346,22 грн.

Відповідач нарахував вищезгаданий
податок, у зв'язку з порушенням позивачем вимог, закріплених у підпункті 7.4.4.
пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/ВР
від 03.04.1997 року , та у статті 13 розділу IV ДКМ України «Про прибутковий
податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 року.

Так відповідач вважає, що позивачем
у 2007 році був завищений податковий кредит з ПДВ, до якого били віднесені
витрати на купівлю основних засобів, які не пов'язані з фінансовою діяльністю
підприємця та занижений чистий дохід у 4 кварталі 2007 року у зв'язку з неправомірним
віднесенням до валових витрат сплати коштів за придбання основних засобів.

Позивач не погодився з висновками відповідача
щодо завищення податкового кредиту з ПДВ, заниженням суми податку на доходи з
фізичних осіб, нарахованими сумами з цих податків, не згоден з штрафними
санкціями з ПДВ,  оспорює їх та вважає
податкові повідомлення-рішення № /0 від 26.03.2008 року та №
/0 від 26.03.2008 року недійсними та такими, що не відповідають
діючому законодавству з питань оподаткування в Україні.

Суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

27.02.2007 року позивач купив у ТОВ
«Техноторг-Дон» основні засоби, а саме: напівпричеп МАЗ - 938662-040 (податкова
накладна № 000703 від 27.02.2007 р.) на суму 22800,00 грн., у тому числі ПДВ
3800,00 грн.

27.08.2007 року позивач купив у ТОВ
«Техноторг-Дон» основні засоби, а саме: напівпричеп МАЗ - 938662-040 (податкова
накладна № 000704 від 27.08.2007 р.) на суму 60000,00 грн., у тому числі ПДВ
10000,00 грн.

03.09.2007 року позивач купив у ТОВ
«Техноторг-Дон» напівпричеп МАЗ - 938662-040 (податкова накладна № 000743 від
03.09.2007 року) на суму 31200,00 грн., у тому числі ПДВ 5200,00 грн.

27.11.2007 року позивач купив у СПД
ОСОБА_2 комплект відбору потужності до КП ЯМЗ (податкова накладна № 698 від
27.11.2007 року, розхідна накладна № РН-00621/2 від 4.12.2007 року) на суму
9500,00 грн., у тому числі ПДВ 1583,33 грн.

Позивач у бухгалтерському обліку
враховує вказані вище товари як основні засоби, які амортизуються згідно
виписки обліку основних засобів (а.с. 39).

У період з 01.01.2005 року по
31.12.2006 року позивач здійснював торгово-закупівельну діяльність та у період
з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року здійснював роздрібну торгівлю пальним та
супутніми товарами, здійснював переробку та продаж поліетіленової гранули. Для
ведення господарської діяльності позивач використовував транспортні засоби.

Також, з 11.02.2005 року на
підставі укладеного з Бахчисарайською міською Радою договору оренди № 2 позивач
орендує земельну ділянку площею 1,4125, яка розташована у м. Бахчисарай, вул.
Промислова з цільовим призначенням - забудова АЗС та т.і. Земельна ділянка
орендується з метою здійснення господарської та підприємницької діяльності з
метою отримання прибутку, у тому числі при реалізації палива. Позивач придбав
основні засобі, які відразу відніс до обліку основних засобів, виключно для
ведення господарської діяльності та отримання прибутку (чистий дохід СПД склав
27966,00 грн. за даними декларації, що відображено у акті перевірки (а.с.
17)).           Господарська діяльність
позивача у періоді, що перевірявся, була виключно прибутковою, що відповідає її
визначенню згідно до вимог законів України.

Господарська діяльність це будь-яка
діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб
- суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язана з виробництвом
(виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт (ВР
України, Закон "Про ліцензування певних видів господарської діяльності"
від 01.06.2000 N 1775-III).

Господарська діяльність -
діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована
на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову визначеність (Господарський кодекс
України від 16.01.2003 N 436-IV).

Таким чином, суд вважає, що позивач
придбав основні засоби, які були призначені для використання у господарської
діяльності  СПД для отримання прибутку та
відповідач не має юридичних підстав для застосування положень, які закріплені у
підпункті 7.4.4. пункту 7.4. статті 7 Закону № 168.

Податок як обов'язковий внесок
сплачується до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду
платником у порядку і на умовах, що визначаються законами України про
оподаткування (стаття 2 Закону України “Про систему оподаткування” від
25.06.1991 року № 1251-Х11).

У статті 11 Закону № 1251  закріплено, що відповідальність за
правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)
і додержання законів про оподаткування несуть платники податків і зборів
(обов'язкових платежів) відповідно до законів України.

Згідно з пунктом 1.8 статті 1
Закону "Про податок на додану вартість" бюджетним відшкодуванням є
сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість"
податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Основні фонди (засоби), які придбав
позивач у 2007 році підлягають амортизації.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту
7.4 статті 7 Закону № 168 не дозволяється включати до податкового кредиту
будь-які витрати зі сплати податку, що не підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт
(послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

При цьому у підпункті 7.5.1 пункту
7.5 зазначеної статті Закону  № 168
передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів із
банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків із
використанням кредитних дебетових карток чи комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість"
суми податку, які підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з нього,
визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли
у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного
періоду, та сумою податкового кредиту цього періоду.

Аналіз наведених норм приводить до
висновку, що Законом України "Про податок на додану вартість"
передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність
у платника податку-покупця належно оформленої податкової накладної.

Позивачем надані до перевірки
відповідні податкові накладні, які є в матеріалах справи, а також, в матеріалах
справи є підтвердження здійснення оплати за придбані основні засоби з
урахуванням сплаченого до бюджету позивачем ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових
накладних, виданих йому контрагентами за рахунками - фактурами, в періоді, що
перевірявся.

Із зазначеного випливає, що сума
податкового кредиту сформована позивачем належним чином, оскільки податок на
додану вартість входить до складу договірної суми, яку позивач сплатив
контрагентам та має юридичні підстави на його відшкодування.

Відповідно до розділу VI статті 13
Декрету КМУ № 13 «Об'єкти оподаткування» оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької
діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не
передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.
Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між
валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо
ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами,
визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з
Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню
малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу
валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом
України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Суд вважає, що фактично отриманий
дохід у 4 кварталі 2007 року безпосередньо пов'язаний з документально
підтвердженими валовими витратами, які були сформовані у зв'язку з придбанням
позивачем 27.11.2007 року комплекту відбору потужності, який підлягає
амортизації та був придбаний для використання у господарський діяльності та
отриманням прибутку СПД. Висновок відповідача про заниження чистого доходу
позивача не відповідає дійсності та не підтверджується документально. Порушення
статті 13 ДКМУ № 13 з боку позивача відсутні.

У статті 67 Конституції України
закріплено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Суд вважає, що позивач при
нарахуванні і сплаті податку на додану вартість та податку з доходів фізичних
осіб правильно керувався нормами податкового законодавства, закріпленими у
законі № 168, ДКМУ № 13 та у інших законах про оподаткування.

За правилами статті 94 КАС України,
судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Оскільки  п. 2 ч. 3 розділу VII КАС України
передбачено, що розмір судового збору
визначається відповідно п.п. б п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів
України „Про державне мито”, що дорівнює 03, 40 грн., зайво сплачене держмито у
сумі 81,60 грн. підлягає  поверненню
позивачу з Державного бюджету України, відповідно  до п.2 ст. 89   КАС України по його заяві.

Оскільки згідно Кодексу
адміністративного судочинства не передбачено сплату витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, позивач  також може звернутися з заявою про
повернення  з держбюджету сплаченої суми
у розмірі  118 грн.

Вступна та резолютивна частина
постанови оголошені в судовому засіданні - 28.07.2008 року.

Постанова складена у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС України - 04.08.2008 року.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 94, 160, 162, 167 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсними податкові  повідомлення - рішення ДПІ у Бахчисарайському
районі  № /0 від 26.03.2008
року та № /0 від 26.03.2008 року.

3.          Стягнути  з Державного бюджету України (р/р №
0002, отримувач Державний бюджет м. Сімферополя, код платежу
22090200, , Банк ГУ ГКУ в АРК м. Сімферополь, МФО 824026)  на користь СПД ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, р/с №
7550 у КРД АКБ «Укрсоцбанк», МФО 324010, код ЄДРПОУ ) 03,40
грн. судового збору.

Постанова  може бути оскаржена  до Севастопольського апеляційного
господарського суду через  господарський
суд АР Крим шляхом  подачі заяви  про апеляційне оскарження постанови в  десятиденний строк з дня складання постанови
в повному обсязі, з  подальшим поданням
апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (
ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Омельченко В.А.