ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 16/266

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Муравйова О.В.,

розглянула

касаційну скаргу

комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" (далі Підприємство)

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від

15.01.08

у справі

№ 16/266

господарського суду

міста Києва

за позовом

прокуратури Святошинського району міста Києва

(далі Прокуратура)

в інтересах держави в особі

Київської міської ради (далі Міськрада)

до

Підприємства

про

звільнення незаконно займаної земельної ділянки

В засіданні взяли участь представники:

- Прокуратури:

Сахно Н.В. (старший прокурор відділу Генеральної прокуратури України; посвідчення № 99 від 20.05.04);

- Міськради:

не з'явились;

- Підприємства:

не з'явились.

Ухвалою від 31.03.08 Вищого господарського суду України касаційна

скарга Підприємства № 58/11 від 13.02.08 була прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 24.04.08.

Врахувавши клопотання Підприємства про перенесення розгляду справи, з метою створення умов щодо захисту учасниками судового процесу своїх прав та інтересів безпосередньо у судовому засіданні, ухвалою суду від 23.04.08 розгляд справи було відкладено на 15.05.08.

Вказані ухвали суду були направлені сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 15.05.08 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання 15.05.08 представники Міськради та Підприємства не з’явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від Міськради та Підприємства повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 15.05.08 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи за участі представника Прокуратури.

Про вказані обставини представника Прокуратури було повідомлено на початку судового засідання 15.05.08. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України, яка переглядає справу в касаційному порядку, не заявлено.

За згодою представника Прокуратури, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.05.08 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 16.10.07 господарського суду міста Києва (суддя

Ярмак О.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що матеріалами справи не доведено вину Підприємства щодо протиправного захоплення земельної ділянки, разом з тим, судом враховано доводи Підприємства щодо вчинення ним дій стосовно ініціювання одержання спірної земельної ділянки у користування.

Постановою від 15.01.08 Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Моторного О.А., суддів –Кошіля В.В., Вербицької О.В.) апеляційне подання Прокуратури задоволено.

Рішення від 16.10.07 господарського суду міста Києва скасовано.

Позовні вимоги задоволено.

Підприємство зобов'язано звільнити земельну ділянку площею 0,21 га, розташовану за адресою: м.Київ, вул.Відпочинку, 22.

З Підприємства на користь Державного бюджету України стягнуто

127,50 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При винесенні постанови апеляційний суд врахував вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а також те, що Підприємство не має правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить оскаржену постанову скасувати, а рішення від 16.10.07 господарського суду міста Києва залишити в силі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового акту було порушено норми матеріального права.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що Підприємство зайняло спірну земельну ділянку на підставі рішення Київської міської державної адміністрації № 531 від 31.03.03, яким йому було надано дозвіл на оформлення права користування земельними ділянками для будівництва і експлуатації автостоянок.

На день розгляду справи у судовому засіданні 15.05.08 письмові відзиви на касаційну скаргу від Прокуратури та Міськради не надійшли, разом з тим згідно ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на касаційну скаргу (подання) не перешкоджає перегляду судового рішення, що оскаржується.

У судовому засіданні 15.05.08 представник Прокуратури щодо доводів скаржника, викладених у касаційній скарзі, заперечував, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просив касаційну скаргу Підприємства залишити без задоволення, а оскаржену постанову –без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши пояснення представника Прокуратури, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, 27.07.07 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у місті Києві було проведено перевірку дотримання Підприємством вимог земельного законодавства, за наслідками якої складено акт № А1181/А, яким встановлено, що Підприємство використовує під автостоянку земельну ділянку площею 0,21 га по вул.Відпочинку, 22 у Святошинському районі міста Києва без правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності або право користування зазначеною земельною ділянкою.

Разом з тим, місцевим судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 06.09.09 № 1456 Київському міському комунальному підприємству "Київпарксервіс" було надано дозвіл на виготовлення проектно-кошторисної документації для будівництва автостоянок та підземних паркінгів в Ленінградському районі, а згідно рішення Святошинської районної у місті Києві ради від 10.12.02 № 89 в результаті реорганізації дочірнього підприємства "Київавто-Сервіс" Ленінградського району Київського міського об'єднання автомобілістів "Київ авто" до комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" правонаступником стало Підприємство.

Також, встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 531 від 31.03.03 Підприємству було надано дозвіл на оформлення права користування земельними ділянками для будівництва і експлуатації автостоянок.

При вирішенні спору по суті судом першої інстанції встановлено, що в 2003 році Підприємство зверталось з листами на ім'я начальника Головного управління земельних ресурсів та заступника Голови Київської міської державної адміністрації про погодження місця розташування земельних ділянок автостоянок Підприємства по вул.Відпочинку у Святошинському районі. За результатами розгляду вказаних клопотань листом № 1513/14-21/24 від 14.05.03 Підприємству було надано згоду на складання проекту відведення земельної ділянки.

Крім того, на підставі наданих сторонами доказів по справі місцевим судом встановлено, що в 2003 році на замовлення Підприємства було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Підприємству для будівництва, експлуатації та обслуговування гаражів по вул.Відпочинку, 22 у Святошинському районі м.Києва, отримані погодження відповідних служб та висновок Київського міського головного управління земельних ресурсів.

У зв'язку з наведеним суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що Підприємство у встановленому законом порядку ініціювала питання одержання спірної земельної ділянки у користування, в той час як розгляд даного питання та прийняття відповідного рішення у строки, встановлені законом, є обов'язком Міськради.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку суд встановив, що на час проведення вказаної перевірки дотримання Підприємством вимог земельного законодавства, Міськрада рішення про передачу земельної ділянки у власність чи в користування Підприємству не приймала, у зв'язку з чим у останнього відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За змістом п. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальної власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України регламентовано, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Аналогічне положення закріплене у ч. 3 ст. 28 рішення Київської міської ради "Про врегулювання процедури передачі в користування земельних ділянок в м.Києві" від 15.07.04 № 457/1867.

Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Поняття "самовільне зайняття земельних ділянок" визначено у ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" як будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

З урахуванням наведених правових положень колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені Підприємством в касаційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення апеляційним судом не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів, але відповідно до положень ст. 43 Господарського процесуального кодексу України оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі в силу ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судом апеляційної інстанції було повно та всебічно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" № 58/11 від 13.02.08 залишити без задоволення.

Постанову від 15.01.08 Київського апеляційного господарського суду у справі № 16/266 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

О.Муравйов