СУД
ПОСТАНОВА

"21" січня 2008 р.

Справа №  3/448

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Н.В. Болгар розглянув
у судовому засіданні 21.01.08 о 10:27 адміністративну справу № 3/448

за позовом: Фізичної  особи - підприємця ОСОБА_1;

до відповідача:    Управління Пенсійного фонду України в м.
Світловодськ;

про скасування вимоги № Ф 145 від
05.07.07,

за участю:

секретаря судового засідання
Патлаченко А.Л. ;

представників

позивача -  участі не брав;

відповідача - завідувача юридичним
сектором Воронюк Є.Ю., довіреність №2637/07-26 від 06.06.06.

Фізична  особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту -
ОСОБА_1) звернувся до господарського суду
в порядку адміністративного судочинства з  позовною заявою,  у якій просить   скасувати вимогу №  Ф 145 від 05.07.07  управління Пенсійного фонду України в м.
Світловодськ (далі по тексту - управління ПФУ в м. Світловодськ про сплату
боргу в сумі 251 грн. 52 коп.

17.01.08 від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи без його участі. Клопотання господарським судом
задоволено.

Відповідач вимоги заявника не
визнав, просить у їх задоволенні відмовити, посилаючись у запереченнях на позов
на те, що

підприємець є страхувальником і
згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" - платником страхових внесків ;

за період з 1 січня 2005 року
згідно ст. 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік" (у редакції чинній до 31.03.05) єдиний податок та фіксований податок
у повному обсязі зараховувалися до доходів фонду місцевого бюджету, тому
відділення Державного казначейства не мало підстав  здійснювати відрахування коштів до Пенсійного
фонду;

фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької діяльності, зобов'язані сплатити фіксований
розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
за січень, лютий та 30 днів березня 2005 р. із остаточним розрахунком до
01.04.06 у розмірі 83,84 грн. за кожну особу, що дорівнює мінімальному
страховому внеску, визначеному Законом України "Про загальнообов'язкове
державне страхування" для зазначеної категорії страхувальниками;

з 31.03.05 Законом України
"Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на
2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" відновлено
порядок сплати та зарахування коштів, що спрямовуються до Пенсійного фонду у
вигляді ставки єдиного та фіксованого податків, який діяв у 2004 році, тобто 42
% від сплаченого єдиного податку до відділення державного казначейства України
та зараховуються в рахунок сплати страхових внесків;

зарахування органами Пенсійного
фонду здійснюється на підставі платіжних документів, що підтверджують сплату
єдиного та фіксованого податків, які у ході перевірки платником надані не були;

у конкретному випадку відсутнє саме
донарахування страхових внесків органами Пенсійного фонду, як вважає позивач,
оскільки фіксований розмір страхових внесків
у даному випадку був визначений законами України "Про Державний
бюджет України на 2005 рік", "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", "Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування", і ніяким чином не розраховувався, не донараховувався і не
міг залежати від будь-яких дій Пенсійного фонду;

суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені Законом,
вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою)
і стягуються у порядку передбаченому ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

При розгляді матеріалів справи,
заслуховуванні пояснень представника відповідача господарський суд встановив
наступне.

Уповноваженою управлінням ПФУ в м.
Світловодськ особою проведена перевірка достовірності, повноти нарахування та
своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.10.01 по 01.06.07, за
результатами якої складений акт № 30 від 03.07.07. результатом перевірки став
висновок про не нарахування та несплату підприємцем за січень, лютий, березень
2005 р. встановленого фіксованого розміру страхових внесків у сумі 251 грн. 52
коп., чим порушено ч. 4 п. 8 ст. 45 Закону України "Про Державний бюджет
України", яким встановлений фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове  державне пенсійне
страхування для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які
обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та
члені сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, у розмірі мінімального страхового внеску,
визначеного п.п. 2 п. 8 прикінцевих положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на місяць на кожну
особу.

На підставі даних названого акту
перевірки управлінням ПФУ в м. Світловодськ сформовано і надіслано підприємцю
ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу № Ф-145 від 05.07.07 про сплату недоїмки зі
страхових внесків у сумі 251 грн. 52 коп.

З такою вимогою позивач не
погодився і просить господарський суд її скасувати.

Господарський суд прийшов до
висновку про відсутність підстав для скасування вимоги відповідача № Ф-145 від
05.07.07.

Згідно з п. 8.3 Інструкції
"про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного
фонду України від 19.12.03 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.04 за № 64/8663, вимога формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків
страхувальників за формою, передбаченою у додатках 9 (для страхувальників -
юридичних осіб) або  10 (для
страхувальника - фізичної особи) цієї Інструкції.

Вимога Ф-145 від 05.07.07 складена
за формою, передбаченої у додатку 10 до п. 8.2 Інструкції.

Статтею 5 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно
цим законом регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, визначається коло
осіб, які підлягають державному пенсійному страхуванню, платники страхових
внесків, їх права та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Підприємець ОСОБА_1 як фізична
особа-суб'єкт підприємницької діяльності, що обрав особливий спосіб
оподаткування (єдиний податок) відповідно до ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15, п. 6 ч.
2 ст. 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"  є страхувальником -
платником страхових внесків і зобов'язаний нараховувати, обчислювати і
сплачувати в установлені строки і в повному обсязі страхові внески.

Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності з
01.01.04.

Відповідно до п. 15 "Прикінцеві
положення" названого Закону, до приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

За підп. 4 п. 8 "Прикінцеві
положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які
обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на
період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому
розмірі.

Страхові внески за визначенням, що
містить ст. 1 зазначеного Закону, - кошти відрахувань на соціальне страхування
та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно з
законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 18
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхові внески не включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування; на ці внески не
поширюється податкове зобов'язання; страхові внески не можуть зараховуватись до
Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів; законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення
від їх сплати.

Виходячи з викладеного, з 01.01.04
страхові внески фізичні особи, суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання
спеціального торгового патенту) є страхувальниками - платниками страхових
внесків і зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені
строки і в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду України у
фіксованому розмірі на період дії законодавчих актів з питань особливого
способу оподаткування.

Відповідно до п.2 ст. 45 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" єдиний податок для
суб'єктів малого підприємництва був віднесений до доходів загального фонду
місцевих бюджетів.

Абзацом третім частини четвертої ст.
45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік"
установлено на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий розмір оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених осіб, які
беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі
мінімального страхового внеску, визначеного Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на місяць на кожну
особу.

Частинами 3, 4 ст. 40 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
врегульовані питання визначення заробітної плати (доходу), з якої фактично
сплачені страхові внески згідно із цим Законом за місяць, за який
розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) відповідно - для
застрахованих осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність і обрали особливий
спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський податок, придбання спеціального патенту), для
застрахованих осіб, які сплачують страхові внески у фіксованому розмірі.

До внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2005 рік" Законом України від
25.03.05 № 2505-IV, органами Державного казначейства України у період з
01.01.05 по 30.03.05 не здійснювалося перерахування до Пенсійного фонду України
частини єдиного податку..

З метою уникнення надмірної сплати
страхових внесків за найманих працівників платниками єдиного і фіксованого
податків (у зв'язку із одночасною дією Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Указом Президента
України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва" сума коштів, що спрямовувалася до Пенсійного фонду
у вигляді частини ставки єдиного та фіксованого податків у 2004 році,
зараховувалася в рахунок сплати страхових внесків. Такий порядок сплати та
зарахування відновлено з 31 березня 2005 р. Законом України від 25.03.05 "Про
внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік" та деяких інших законодавчих актів.".

За період з 1 січня до 31 березня
2005 р. підприємець ОСОБА_1 повинний був сплатити до Пенсійного фонду України
фіксований розмір страхових внесків за січень, лютий та 30 днів березня 2005 р.
із розрахунку 83 грн. 84 коп. за місяць з урахуванням частини єдиного податку,
перерахованого Держказначейством у грудні 2004 р. за 2005 р. Остаточний
розрахунок здійснюється до 01.04.06.

Докази того, що у січні-березні
2005 року позивачем було нараховано і сплачено 251 грн. 52 коп. страхових
внесків до Пенсійного фонду України відсутні.

Позов визнаний поданим безпідставно
і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування названа
сума є недоїмкою, тому на підставі ч. 3 ст. 106 цього Закону територіальним
органом Пенсійного фонду підприємцю направлено вимогу про сплату недоїмки за
формою і у строки, визначені Пенсійним фондом. Акт перевірки був складений
03.07.07, вимога про сплату боргу № Ф-145 датована 05.07.07.

З урахуванням викладеного позов
визнаний господарським судом поданим безпідставно і задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі
покладаються на підприємця ОСОБА_1.

Керуючись ч. ч. 1, 2, 3 ст. 160,
ст. 163,  п. 6 "Прикінцеві та
перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд

П О С
Т А Н О В И В :

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

2. Копії постанови направити
сторонам.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але не була у встановлений строк подана апеляційна
скарга, постанова набирає чинності після закінчення  строку для подання апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня
складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя

Н. В. Болгар

24.01.08