КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2008                                                                                           № 32/4

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:           Гольцової Л.А.

Рябухи В.І.

за участю секретаря судового засідання:           Терещенко Я.О.

представників сторін:

позивача: Богданова І. Д. (дов. від 15.04.08 № 572); Мельник С.М. (дов. від 15.04.08 № 572);

відповідача: Римар Є.П. - суддя військового місцевого суду Київського

гарнізону;

Качан Т.І. (дов. від 15.04.08 № 242),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини А-2622

на рішення Господарського суду м.Києва від 01.02.2008

у справі № 32/4 (Хрипун О.О.)

за позовом                               Військової частина А-2622

до                                                   Військового суду Київського гарнізону

про                                                  стягнення 25530,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.08 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Військова частина А2622 (далі-позивач) звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з підстав неповного з’ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким визнати за військовим судом Київського гарнізону кредиторську заборгованість перед військовою частиною А2622 в сумі 25530 грн. 31 коп.

Скарга мотивована тим, що висновки суду є помилковими, оскільки при прийнятті рішення Господарський суд міста Києва не взяв до уваги, як доказ оригінал акту № 1 звірки взаємних розрахунків на 01.01.05 між військовою частиною А2622 та військовим судом Чернігівського гарнізону. Даний акт був оформлений на підтвердження факту існування кредиторсько-дебіторської заборгованості військового суду Чернігівського гарнізону перед військовою частиною А2622, як правонаступника військової частини А4509. Відмовляючи в позові, суд послався на те, що військова частина А2622 не підтвердила факт заборгованості, оскільки не надала оригінали видаткових документів – нарядів на відпуск паливно-мастильних матеріалів. Оригінали вищевказаних нарядів зберігаються на протязі одного року. Дані про відпущення паливно-мастильних матеріалів на підставі нарядів вносяться до книг обліку, а наряди після одного року зберігання знищуються. Оригінали книг обліку були представлені суду представником військової частини А2622. Спірна заборгованість підтверджена також листом військового суду Чернігівського гарнізону до військової частини А2622 (вих. № 2054 від 23.09.04) з повідомленням, що погашення заборгованості буде проводитись по мірі надходження коштів.

Військовий суд Київського гарнізону (далі-відповідач) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

20.01.04 наказом Командувача військами ордена Червоного прапора Північного оперативного командування № 26 “Про призначення ліквідаційної комісії по розформуванню військової частини А4509” військова частина А4509 розформована.

При розформуванні військова частина А4509 здала, а військова частина А2622 прийняла на бухгалтерський облік залишки кредиторсько-дебіторської заборгованості (акт прийому-передачі кредиторської та дебіторської заборгованості військової частини А4509 від 25.02.04 знаходиться в матеріалах справи), в тому числі заборгованість за отримані Військовим судом Чернігівського гарнізону паливно-мастильні матеріали на суму 25530, 31 грн.

06.11.06 Військовий суд Чернігівського гарнізону розформований, правонаступником призначений Військовий суд Київського гарнізону.

На 01.01.05 між позивачем та відповідачем був складений акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість складала 25530, 31 грн.

У звіті про заборгованість бюджетних установ за 2004 рік Військовим місцевим судом Чернігівського гарнізону не відображена заборгованість по оплаті паливно-мастильних матеріалів на суму 25530, 31 грн.

Як свідчать матеріали справи позивачем не надано суду первинних документів, які підтверджували б здійснення операцій з передачі Військовому місцевому суду Чернігівського гарнізону паливно-мастильних матеріалів на суму 25530, 31 грн.

В своїх поясненнях позивач посилається на те, що надати первинні документи неможливо через знищення цих документів у зв’язку із закінченням строку їх зберігання.

Відповідно до ст. 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Згідно з ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Стосовно посилань позивача в апеляційній скарзі на акт звірки взаємних розрахунків між Військовою частиною А2622 та Військовим судом Чернігівського гарнізону на 01.01.05 необхідно зазначити, що не акт звірки, а саме первинні документи є належним доказом наявності чи відсутності зобов’язань.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач до суду звернувся лише у листопаді 2007 року, тобто з пропуском визначеного законодавством строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені вище обставини в сукупності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги є такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому не дають підстав для скасування прийнятого у справі судового рішення.

За таких умов рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.08 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.08 у справі №32/4 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

2. Матеріали справи №32/4 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова Л.А.

Рябуха В.І.

22.04.08 (відправлено)