СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

08.07.2008

Справа №2-24/4108-2008А

За позовом Прокурора Первомайського
району АР Крим (смт. Первомайське, пров. Леніна, 8) в інтересах держави в особі
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті (01135 м. Київ,
проспект Перемоги, 14)

До відповідача  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи НОМЕР_50, (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про стягнення  1700,00 грн.

Суддя ГС АР Крим Г.Г. Колосова

При секретарі судового засідання
І.П. Новохацької

представники:

Від позивача - Лихачов А.М.,
довіреність № 41/1-8-50п від 09.01.2008 р.

Від відповідача - ОСОБА_2,
довіреність б.н. від 19.05.2008 р., ОСОБА_1

Від прокурора - не з'явився

Обставини адміністративної
справи:  Прокурор Первомайського району
АР Крим звернувся до господарського суду АР Крим в інтересах держави в
особі  Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті з адміністративним позовом, в якому просить стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи НОМЕР_50 1700,00 грн.
штрафних санкцій за порушення законодавства,
пов'язаного з перевезенням  пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав.

Представник відповідача проти
позову заперечує з мотивів невідповідності дій посадовим особами позивача при
прийнятті постанови про застосування штрафних санкції нормам Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 6 Закону України “Про
внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІУ від
06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р. до початку діяльності окружних та
апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі
господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України
1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та
апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до  ст.41 Кодексу Адміністративного судочинства
України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне
фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін,
суд

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до статті 36-1 Закону
України „Про прокуратуру” підставою для представництва у суді інтересів держави
є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших
державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або
юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно статті 60 Кодексу
адміністративного судочинства України прокурор здійснює представництво
інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та
іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії
адміністративного процесу.

Відповідно до рішення
Конституційного суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 державні
інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших
правових актів.

Із врахуванням того, що «інтереси
держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному
випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних
або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх
захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.2. п. 4  Положення про територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку України
№ 888 від 14.12.2005р., основними завданнями територіальних управлінь у
відповідному регіоні є, зокрема, здійснення відповідно до законодавства державного
нагляду за дотриманням правил безпечного функціонування автомобільного
транспорту загального користування.

Крім того,
територіальні управління беруть участь у контролі за додержанням вимог
законодавства у сфері ліцензування відповідно до Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом загального користування (крім надання послуг з
перевезення пасажирів та їх багажу на таксі) та Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу
на таксі, затверджених наказом Державного комітету України з питань
регуляторної політики та підприємництва та Міністерства транспорту України від
18.12.2003 N 136/985,  зареєстрованих Міністерством
юстиції України 30.12.2003 за N 1259/8580, 1260/8581.

Автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Стаття 39 Закону  України «Про автомобільний транспорт» №
3492-IV від 23.02.2006р.  визначає
документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних
пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством
України;

для водія автобуса - посвідчення
водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту,
розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в
автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи
встановленого зразка).

Відповідно до ч.3.п.6 Положення про
територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті,
територіальні управління у відповідному регіоні мають право у межах своєї
компетенції вимагати від автоперевізників усунення виявлених порушень правил
перевезення пасажирів і вантажів автотранспортними засобами, вносити
обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення законодавства про
автомобільний транспорт відповідно до Порядку здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті загального користування, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року N 143.

Враховуючи наведене, а також те, що
стягувана сума зараховується до Державного бюджету України, суд вважає
правомірним звернення Прокурора Первомайського району АР Крим в інтересах
держави в особі  Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті до Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи НОМЕР_50 про стягнення
штрафних санкцій за порушення законодавства,  пов'язаного з перевезенням  пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа.

13.08.2007 р. державним інспектором
Територіального управління головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в АР Крим  відносно Суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичної особи НОМЕР_50 був складений акт  № 010528 проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 8).

Згідно вказаного  акту
були виявлені порушення статті 39
Закону  України «Про автомобільний
транспорт» № 3492-IV від 23.02.2006р., а саме відсутність ліцензійної картки.

Приписами статті 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт», передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, у тому
числі  за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян;

З матеріалів справи вбачається,
що  09.10.2007 р.  Територіальним управлінням Головної
автотранспортною інспекцією в АР Крим
була винесена постанова № 007978, якою
до Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичної особи НОМЕР_50
були  застосуванні фінансових
санкцій  у розмірі 1700, 00 грн. за
надання послуг з регулярного перевезення пасажирів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтею 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт», а саме: без ліцензії.

Згідно з пунктом 29 Порядку  здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України
№1567 від 08.11.2006 р копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох
днів після її винесення уповноваженій особі суб'єкта господарювання під
розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Постанова № 007978 від 09.10.20077
р. була спрямована на адресу відповідача (АДРЕСА_1) рекомендованим листом з
повідомленням, однак відправлення було повернуте з відміткою відділення
поштового зв'язку «адресат не проживає» (а.с.9).

Таким чином, загальна
заборгованість Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи НОМЕР_50
перед Територіальним управлінням головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в АРК складає  1700, 00 грн.

Відповідно до пункту 28
Порядку  здійснення державного контролю
на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів
України №1567 від 08.11.2006 р, фінансова санкція повинна бути перерахована
суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж
протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування
фінансових санкцій, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою
особою якого винесено відповідну постанову.

Суми стягнених штрафів
зараховуються до Державного бюджету України.

У зв'язку з несплатою відповідачем
вказаної суми фінансових санкцій Прокурор Первомайського району АР Крим в
інтересах держави в особі  Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті звернувся до суду з позовом
про стягнення боргу в примусовому порядку.

Постанова про застосування
фінансових санкцій може бути оскаржена в установленому законом порядку (п.
32  Порядку).

Відповідач не надав суду доказів сплати
фінансових санкцій  у сумі 1700,00 грн.,
або того, що вищезазначена постанова була оскаржена ним у судовому або іншому
порядку, у той час як відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд не приймає твердження
відповідача щодо неправомірності дій Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті при анулюванні ліцензії відповідача на право
провадження господарської діяльності з надання послуг з внутрішніх перевезень
пасажирів автомобільним транспортом загального користування, оскільки це не є
предметом розгляду даної справи.

Також суд не приймає твердження
відповідача щодо невідповідності дій посадовим особами позивача при прийнятті
постанови про застосування штрафних санкції нормам Кодексу України про
адміністративні правопорушення, окільні предметом розгляду даної справи є
стягнення штрафних санкцій, застосованих постановою про порушення законодавства
автомобільний транспорт, яка була прийнята
на підставі Закону  України «Про
автомобільний транспорт», а не норм Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

За таких обставин позовні вимоги
прокурора є обґрунтованими, підтверджується матеріалами справи, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

У судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний 14.07.2008 р.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст.
ст. 158 - 163  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Стягнути Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи НОМЕР_50, (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на  користь державного бюджету
України (р/р 0212 в УДК у Первомайському районі ГУ ДКУ в АРК, МФО
824026, , код бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні
штрафи і інші санкції») штрафні санкції у розмірі 1700, 00 грн.

Судом роз'яснено сторонам положення ст.
255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення.

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону
силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Виконавчий лист видати після вступу
постанови в законну силу за заявою сторони, на користь якої ухвалено рішення.

Дійсну Постанову направити на
адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.