ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.10.08                                                                                           Справа№ 7/268

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л., при секретарі Щигельській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: ВАТ „Кінескоп”, м.Львів

До відповідача: управлінське бюро Релігійної організації Свідків Єгови в Україні, м.Львів

Про усунення перешкод в доступі до майна та визнання за ВАТ „Кінескоп” права державної власності з правом повного господарського відання на майно банкрута

Представники сторін:

Від позивача: Піщухін М.К. –ліквідатор

Від відповідача: Карпов В.Ю. –адвокат, Кобель І.М. –представник, Чорній Р.Ю. –представник

Суть спору:

Позов заявлено ВАТ "Кінескоп" (надалі - позивач) до Управлінського бюро Релігійної організації Свідків Єгови в Україні, м. Львів (надалі - відповідач) про усунення перешкод в доступі до майна та визнання за ВАТ "Кінескоп" права державної власності з правом повного господарського відання на майно банкрута. В ході розгляду справи відповідачем було представлено нові статут та свідоцтво про державну реєстрацію, які свідчать про зміну назви з "Управлінського бюро Релігійної організації Свідків Єгови в Україні" на "Релігійна організація "Релігійний центр Свідків Єгови в Україні".

Преставник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема позивач послався на те, що відповідно до ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту: з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Речі, визначені родовими ознаками, що належать банкруту на праві володіння або користування, включаються до складу ліквідаційної маси.

Для проведення інвентаризації майна ВАТ «Кінескоп»наказом від 24.04.2007 р. №2-АК "Про уточнення ліквідаційної маси і створення комісії для проведення інвентаризації залишків майна" було створено відповідну комісію, якій доручено провести уточнення суми ліквідаційної маси залишків майна ВАТ «Кінескоп»станом на 01.05.2007 року.

В процесі проведеної перевірки комісією було встановлено, що 04 червня 1998 року між Відкритим акціонерним товариством "Кінескоп" (Продавець) з однієї сторони та Управлінським бюро Релігійної організації Свідків Єгови в Україні (Покупець) укладено біржовий контракт - договір №31 Он/98, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив цілісний майновий комплекс профілакторію "Юність", що знаходиться за адресою: Львівська область, с.м.т. Брюховичі, вул. Львівська, 62.

Як ствердив позивач, при співставленні даних бухгалтерського обліку та технічної документації щодо об'єктів та споруд, що перебували у віданні ВАТ «Кінескоп», комісією встановлено, що ряд об'єктів розташованих на території колишнього профілакторію "Юність" не увійшли до вказаного договору купівлі-продажу, а саме: будинок дерев'яний - 4 шт., льодівня з овочезбереженням, димова труба, мережі радіофікації, лінії зв'язку, системи зовнішніх трубопроводів води, системи зовнішніх трубопроводів каналізації, системи електричного освітлення, басейн, нагірна канава стоку дощових вод, тенісні корти, футбольне поле, озеленення та насадження.

З метою реалізації повноважень арбітражного керуючого - ліквідатора в процесі ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ВАТ «Кінескоп»арбітражним керуючим (ліквідатором) ВАТ "Кінескоп" було направлено на адресу голови керівного комітету релігійної організації "Релігійний Центр Свідків Єгоди в Україні" листа № 99-АК від 05.06.2007 року з проханням допустити представників ВАТ "Кінескоп" та експерта на територію релігійної організації «Релігійний Центр Свідків Єгови»за адресою смт. Брюховичі вул. Львівська, 64, для проведення експертної оцінки майна, яке не ввійшло в біржовий контракт №31 Он/98. З метою безпосереднього огляду вищевказаних об'єктів та проведення інвентаризації майна Відкритого акціонерного товариства "Кінескоп" члени інвентаризаційної комісії прибули на прохідну цілісного майнового комплексу профілакторію "Юність", що знаходиться за адресою: Львівська область, с.м.т. Брюховичі, вул. Львівська, 64, однак, керівництвом Релігійного Цетру Свідків Єгови було відмовлено в доступі членів інвентаризаційної комісії на територію цілісного майнового комплексу "Юність", для проведення інвентаризації майна. Таким чином, відповідачем чиняться перешкоди ВАТ "Кінескоп" в доступі до майна банкрута, що знаходиться за адресою: Львівська область, с.м.т. Брюховичі, вул. Львівська, 64, та не було включено до Договір №31 Он/98 від 04.06.1998 року. З письмової відповіді на запит арбітражного керуючого ВАТ "Кінескоп" також випливає, що відповідач заперечує визнання за ВАТ "Кінескоп" права власності на вищевказане майно.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 29.09.2008р. б/н. Зокрема, представники Відповідача послалися на те, що Позивач безпідставно вважає, що Відповідач володіє майном, яке Позивач вважає своєю власністю. Вимоги Позивача ґрунтуються на твердженні про співставлення даних бухгалтерського обліку та технічної документації щодо об’єктів та споруд, які перебували у віданні ВАТ „Кінескоп". Проте, твердження про співставлення даних бухгалтерського обліку з іншими документами не є належним доказом права власності. Відповідач на підставі договору купівлі –продажу від 4 червня 1998 року придбав у ВАТ „Кінескоп” цілісний майновий комплекс, з врахуванням внутрішньомайданних комунікаці. Згідно із законодавчим визначенням до складу цілісного майнового комплексу входять не лише об’єкти нерухомості (будівлі та споруди), але і комунікації та інші об’єкти, що їх утворюють та забезпечують їх функціонування. Відповідачу, як Покупцю за договором, передано інвентаризаційну справу на об’єкт. За даними інвентаризаційної справи кожна будівля, що продається, обладнана водопроводом, каналізацією, електрикою, радіо, телефонізацією.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу місце знаходження майнового комплексу, план та технічні характеристики викладені в технічній документації, яка додана до договору купівлі-продажу та є його невід’ємною частиною. Передача проданого майна здійснена за актом прийому-передачі. У цьому акті зазначено, що майно передається згідно інвентаризаційного опису, складеного ВАТ "Кінескоп" напередодні укладення договору купівлі-продажу. З інвентаризаційного опису вбачається, що Позивачу були продані та передані комунікації на які претендує позивач, а також котельна, невід’ємною частиною якої є димова труба. Крім того, згідно із п. 1 Протоколу № 50 засідання правління ВАТ „Кінескоп” від 17.12.97 р. санаторій-профілакторій „Юність” підлягав реалізації після проведення його експертної оцінки. Ринкову вартість проданого майна визначена Звітом про експертну оцінку об’єкту від 02.04.98 року. Згідно із висновками експерта вартість цілісного майнового комплексу (включаючи споруди, мережі, обладнання, земельні ділянки, де розташовані об’єкти, тимчасові споруди та інші комунікації) складає 1704802 грн. Цілісний майновий комплекс був проданий саме за цією ціною, що підтверджує той факт, що предметом продажу було не лише майно, що прямо перелічено в договорі, а й інше майно, що є складовою майнового комплексу та було предметом оцінки. Як вбачається зі Звіту про експертну оцінку об’єкту від 02.04.98 року до цілісного майнового комплексу окрім будівель входили: бетонні земляні укріплення по периметру тенісних кортів та берегові бетонні укріплення басейну, обладнання котельної в т.ч. витяжна стальна труба, системи водопостачання, теплотраса, каналізація, електромережі, зелені насадження.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу все майно, яке не було предметом договору купівлі-продажу, Позивач повинен вивезти з території майнового комплексу протягом 5 днів з моменту підписання акту прийому-передачі. Майно, що є власністю Позивача та знаходиться на зберіганні у Відповідача повинно було вказуватись в Інвентарному списку, однак такий список сторонами не складався, що свідчить про те, що жодного майна Позивач на території проданого ним майнового комплексу не залишив. Факт відсутності будь-яких взаємних претензій з боку Продавця і Покупця підтверджується також і актом звірки взаємних розрахунків від 27.07.98 р., який був підписаний представниками сторін Договору. Однак за умови утримування Відповідачем майна Позивача та відповідно наявності зобов'язань з передачі цього майна Позивачеві, такий акт не міг би складатися, що також свідчить про відсутність на території майнового комплексу будь-якого майна Позивача.

Цілісний майновий комплекс був придбаний Відповідачем з метою будівництва нових і повної перебудови колишніх майданів та об’єктів, висадження нових рослинних культур, благоустрою території за власною схемою. Всі ці дії передбачали або повне знищення старих корпусів і будівель (в тому числі незавершених будівництвом, ветхих або тимчасово збудованих) або їх фундаментальну перебудову. Законність дій Відповідача щодо знищення непотрібного йому майна і зведення взагалі нових об’єктів, підтверджується умовами договору купівлі-продажу, де зазначено, що з моменту укладання угоди Покупець (Відповідач) є власником майнового комплексу. Цей факт на протязі 9 років не викликав ніяких сумнівів, ніким не заперечувався і не оспорювався. В процесі реконструкції та перебудови було створене якісно нове майно, яке розташоване за адресою вул. Львівська, буд. 64. На час розгляду спору Відповідач володіє майновим комплексом, розташованим за його юридичною адресою, що був створений внаслідок перебудови та реконструкції придбаного у Позивача майнового комплексу. За родовими та індивідуальними ознаками належне Позивачу майно відрізняється від зазначеного в позовній заяві, будь –яким майном Позивача відповідач не володіє і не користується.

Крім того, Позивач є відкритими акціонерним товариством і належить до недержавної форми власності, а тому його майно не є державною власністю і не може належати йому на праві повного господарського відання, у зв'язку з чим його позовні вимоги не можуть бути задоволені також і з цієї підстави.

Розглянувши матеріали справи та пояснення сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач звернувся з позовом про визнання права державної власності на перелічені у позовній заяві об'єкти з правом повного господарського відання ВАТ "Кінескоп" та усунення перешкод у доступі до цього майна.

Відповідно до ст.ст.136 та 141 ГК України до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб'єктів господарювання різних форм власності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об'єктів права власності Українського народу. Право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно зі ст.ст. 73 та 74 ГК України державне майно може належати на праві повного господарського відання лише державним унітарним підприємствам. Державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Найменування державного унітарного підприємства повинно містити слова "державне підприємство".

Однак, позивачем не надано доказів того, що ВАТ "Кінескоп" є державним підприємством або було таким на момент укладення Біржового контракту - Договору №31 Он/98 від 04 червня 1998 року, а майно, що є предметом спору, було державною власністю.

Відповідно до ст. 63 ГК України. залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів: приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи); підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності); комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади; державне підприємство, що діє на основі державної власності; підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об'єднання майна різних форм власності).

Згідно з ч.2 ст. 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Як вбачається із змісту ст. ст. 113, 152, 154 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства. Акціонерним є товариство, статутний капітал якого поділений на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості. Установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Таким чином, ВАТ "Кінескоп" є підприємством колективної, а не державної форми власності, і не може володіти майном на праві повного господарського відання.

Як вбачається з матеріалів справи 04 червня 1998 року між Відкритим акціонерним товариством "Кінескоп" (Продавець) з однієї сторони та Управлінським бюро Релігійної організації Свідків Єгови в Україні (Покупець) було укладено Біржовий контракт - Договір №31 Он/98.

Відповідно до пп.1.1. вказаного договору Продавець продав, а Покупець купив Цілісний майновий комплекс профілакторію "Юність" (з врахуванням внутрішньо майданних комунікацій), що знаходиться за адресою: Львівська область, с.м.т. Брюховичі, вул. Львівська, 62. Під час реєстрації відповідачем права власності на вказане майно, майновому комплексу було присвоєно адресу Львівська область, с.м.т. Брюховичі, вул. Львівська, 64. До складу майнового комплексу увійшли: спальний корпус (А І - загальною площею 1127,2 кв. м); бювет мінеральних вод (А II - загальною площею 34,7 кв. м); будівля лікувально-санаторного призначення (А III - загальною площею 121,4 кв. м); адміністративний корпус (А IV - загальною площею 77,6 кв. м); бальнеологія (А V - загальною площею 380,3 кв. м); будівля складу (А VI - загальною площею 92,9 кв. м); котельня (Б-1 - загальною площею 199,6 кв. м); їдальня (В-1 - загальною площею 798,4 кв. м); клуб (Г-2 - загальною площею 474,9 кв. м); спальний будиночок (Д-1 - загальною площею 78,3 кв. м); лікувальний корпус (Ж-2 - загальною площею 480,2 кв. м); сауна (3-1 - загальною площею 200,9 кв. м); будівля тиру (більярдна) (К-2 - загальною площею 157,3 кв. м); прохідна (Л-1 - загальною площею 45,5 кв. м); будівля насосної станції (М-1 - загальною площею 13,9 кв. м); будівля насосної станції (Н-1 - загальною площею 16,7 кв. м); літній театр (О-1 - загальною площею 569,6 кв. м); незавершене будівництво спального корпусу (загальною площею 4173,0 кв. м).

Вжите в п.1.1. Біржового контракту - Договору №31 Он/98 від 04 червня 1998 року поняття цілісного майнового комплексу не має окремого визначення цього терміну, відмінного від того значення, яке наводиться у діючому законодавстві України. Тому, при з'ясуванні змісту поняття цілісного майнового комплексу слід керуватися нормами законодавства, що діяли на час укладення договору купівлі-продажу.

Законодавче визначення цілісного майнового комплексу міститься в Законі України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. в редакції закону №98/95 від 14.03.1995р. Відповідно до ч.1 ст.4 цього закону цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

Це визначення поняття цілісного майнового комплексу узгоджується із визначенням цілісного майнового комплексу, який міститься в діючому на даний час цивільному законодавстві, а саме ст. 191 ЦК України, у якій вказано, що „до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом”.

Таким чином, в поняття „Цілісний майновий комплекс” включаються не лише об’єкти нерухомості, а і комунікації, обладнання та все інше, що є складовою об’єкту та забезпечує його функціонування. Це підтверджується нормою п.1.1. Біржового контракту - Договору №31 Он/98 від 04 червня 1998 року, де вказується, що до складу майнового комплексу, що є об'єктом продажу, включаються усі внутрішньо майданні комунікації. Трактування Позивачем цілісного майнового комплексу, як сукупності окремих об'єктів без врахування інженерних та інших комунікацій та обладнання, які забезпечують завершений циклом виробництва продукції (робіт, послуг) не відповідає визначенню цілісного майнового комплексу, передбаченому діючим законодавством.

Згідно з п.1.6. договору купівлі - продажу місце знаходження майнового комплексу, план та технічні характеристики викладені в технічній документації, яка додана до договору купівлі-продажу та є його невід’ємною частиною.

Продаж санаторію-профілакторію "Юність" здійснювався Позивачем на підставі Протоколу засідання правління ВАТ "Кінескоп" №50 від 17.12.1997р., Протоколу засідання Спостережної ради №15 від 17.02.1998р. та згоди Фонду державного майна України від 20.04.1998р. №10.17.4110. Згідно з умовами цих документів відчуженню підлягав Санаторій-профілакторій "Юність", а не окремі його об'єкти.

На виконання умов Біржового контракту - Договору №31 Он/98 від 04 червня 1998 року сторонами було складено акт прийому передачі від 09.06.1998р., згідно з яким продавцем було передано, а покупцем отримано Санаторій-профілакторій "Юність", до якого включалися будівлі, споруди, передавальні пристрої та обладнання згідно з інвентаризаційним описом. У п.п. 20, 24, 25, 28, 29 Інвентаризаційного опису в переліку вказано мережі холодного водопостачання, мережі електропостачання, асфальтові та плиткові покриття (бордюри), бетонні земляні та берегові укріплення. На стор.1 Інвентаризаційного опису вказано, що протягом 10 днів з моменту підписання акту прийому-передачі продавець передає покупцеві систему водопостачання та каналізації у діючому стані.

Відповідно до Протоколу засідання правління ВАТ "Кінескоп" №50 від 17.12.1997р. продаж Санаторію-профілакторію "Юність" здійснювався після проведення експертної оцінки. На підставі договору між ВАТ "Кінескоп" та суб'єктом оцінювальної діяльності ТзОВ "ЛьвівЮрАудит-консалтинг" було проведено експертну оцінку ринкової вартості Санаторію-профілакторію "Юність", що знаходився в с.м.т. Брюховичі Львівської області.

Відповідно до Висновку про вартість об'єкта експертної оцінки (стор.37-38 Звіту про експертну оцінку) до складу об'єкта оцінки та його загальної вартості увійшли мережі холодного та гарячого водопостачання, каналізація, теплотраси, мережі електропостачання, асфальтові та плиткові покриття, бордюри (стор. 17-19 Звіту), обладнання котельної, до складу якої входила вказана в позовній заяві димова труба (стор.20 Звіту), бетонні земляні та берегові укріплення, які в позовній заяві вказані як тенісні корти та басейн (стор.19 Звіту). На стор.8 Звіту про експертну оцінку вказано, що на території Санаторію-профілакторію "Юність", як необхідний атрибут відпочинку знаходяться зелені насадження, чим підтверджено їх належність до цілісного майнового комплексу рекреаційного призначення. Цільове призначення використання земельної ділянки, на які було розташовано санаторій-профілакторій "Юність", для культурно-оздоровчих цілей підтверджується також Державним актом про право постійного користування землею від 18.05.1998р. (стор.45 Звіту про експертну оцінку).

Як вбачається із Звіту про експертну оцінку об'єкта, при проведенні оцінки використана Методика оцінки вартості об’єктів приватизації, затверджена Постановою КМУ№ 961 від 15.08.96р. Пунктом 5 Методики „цілісний майновий комплекс” визначено як господарський об’єкт із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг). Цілісними майновими комплексами можуть бути структурні підрозділи підприємств (цехи, виробництва, дільниці тощо)”. Згідно із вимогами п. 14 Методики: „до переліку майна об'єктів приватизації як цілісних майнових комплексів включаються основні засоби та інші позаоборотні активи;оборотні засоби (запаси і затрати, грошові кошти, розрахунки та інші активи). Належність майна до основних та оборотних засобів визначалася відповідно до діючого на той час "Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1993 р. N 250.

Відповідно до п.п. 40, 41 "Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні" основні засоби підприємства, установи - це сукупність матеріально-речових цінностей, що діють у натуральній формі протягом тривалого часу як у сфері матеріального виробництва, так і у невиробничій сфері. До основних засобів належать також капітальні вкладення в багаторічні насадження.

Таким чином, під час укладання договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, до предмету договору було включено не лише майно, яке було об’єктами нерухомості, але і все інше майно, в тому числі і споруди, мережі, обладнання, тимчасові споруди та інші комунікації, що в свою чергу складало цілісний майновий комплекс.

Згідно з п.п.1.3. та 1.4. Біржового контракту - Договору №31 Он/98 від 04 червня 1998 року експертна оцінка майнового комплексу разом з ПДВ становить 1 704 802 грн. Продаж вчинено за 1 705 000 грн. ( в т.ч. 284 166,67 грн. ПДВ). Прямий взаємозв'язок між результатами експертної оцінки та продажною вартістю цілісного майнового комплексу, вказаний у договорі купівлі-продажу, підтверджує той факт, що предметом продажу було не лише майно, що прямо перелічено в договорі, а й інше майно, що було предметом оцінки як складової частини майнового комплексу.

Відсутність у володінні Відповідача майна Позивача підтверджується також і іншими обставинами.

Відповідно до пп.3.2. та 3.3. договору купівлі-продажу все майно, яке не було предметом договору купівлі-продажу, Позивач повинен був вивезти з території майнового комплексу протягом 5 днів з моменту підписання акту прийому-передачі. Майно, що є власністю Позивача та знаходиться на зберіганні у Відповідача повинно було вказуватись в Інвентарному списку, який додатково повинен був би складатися сторонами договору. При залишенні майна Позивача на зберіганні у Відповідача, останній ніс би зобов'язання щодо повернення такого майна на вимогу його власника. Однак такий список сторонами не складався. Позивач не надав ні такого Інвентарного списку, ні документів, які б свідчили про його спроби скласти такий список та відмову його складання Відповідачем, що свідчить про те, що Позивач на території проданого ним майнового комплексу не залишив свого майна.

Факт відсутності будь-яких взаємних претензій та невиконаних зобов'язань з боку Продавця і Покупця підтверджується також і актом звірки взаємних розрахунків від 27.07.98 р., який був підписаний представниками сторін Договору. Однак за умови утримування Відповідачем майна Позивача та відповідно наявності невиконаних зобов'язань з передачі цього майна Позивачеві, такий акт не міг би складатися.

Позовні вимоги Позивача ґрунтуються на твердженні про співставлення даних бухгалтерського обліку та технічної документації щодо об’єктів та споруд, які перебували у віданні ВАТ „Кінескоп”. Однак, дані бухгалтерського обліку Позивача не є належним доказом права власності. Облікові бухгалтерські дані підприємства мають похідний, характер і повинні ґрунтуватися на правовстановлюючих первинних документах. За відсутності правовстановлюючих документів самостійного доказового значення дані бухгалтерського обліку мати не можуть. Знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Крім того, правильність та достовірність ведення бухгалтерського обліку ВАТ „Кінескоп”, не може розглядатися як встановлений факт. Крім того, надані Позивачем документи не містять індивідуальних ознак, які дозволили б визнати за ним право власності на конкретні індивідуально-визначені об'єкти.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32-34,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд,-

В и р і ш и в :

1.В задоволенні позову відмовити повністю.

2.Захід до забезпечення позову, вжитий ухвалою суду від 25.09.07р. –скасувати.

Суддя