ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.08 р.                     Справа № 14/292пн

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В.

при секретарі судового засідання Котельніковій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ

до відповідача 1. - Комунального підприємства “Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації” м. Єнакієве

до відповідача 2. – Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний завод” м. Єнакієве

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача – Акціонерна компанія “Демос” м. Дніпропетровськ

про визнання права власності.

За зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний завод” м. Єнакієве

До відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ

Про визнання недійсним договору купівлі – продажу №28 від 19.12.2003року та усунення перешкод в користуванні земельними ділянками на яких знаходяться спірні об’єкти нерухомості.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом – Ушаков О.В. (за дорученням)

від відповідача 1. – Мірошниченко С.О.

від відповідача 2. – Сагін М.В. (за дорученням)

від третьої особи - не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ був заявлений позов до Комунального підприємства “Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації” м. Єнакієве про визнання права власності та визнання недійсним рішення відповідача.

Рішенням господарського суду Донецької області по справі №14/292пн від 17.10.2005року позовні вимоги позивача задоволено частково. Встановлено право власності позивача на нерухоме майно, розташоване за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, пр. Металургів,9. Провадження у справі в частині визнання недійсним рішення відповідача від 29.07.2005року та зобов’язання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на нерухоме майно припинено.

Відкритим акціонерним товариством “Єнакіївський металургійний завод” 15.12.2005року подано касаційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 17.10.2005року по справі №14/292пн.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.01.2006року касаційну скаргу ВАТ “Єнакіївський металургійний завод” задоволено. Рішення господарського суду Донецької області у справі 14/292пн скасовано. Справу направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.07.2006року по справі №14/292пн визнано недійсним договір № 28 від 19.12.03 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Юрзовнішсервіс” та акціонерним товариством закритого типу „Реметал”. Припинено провадження у справі в частині визнання недійсним рішення комунального підприємства „Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації” від 29.07.05 року про відмову в реєстрації договору № 28 від 19.12.03 року та про зобов’язання комунального підприємства „Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації” здійснити реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Юрзовнішсервіс” на нерухоме майно, розташоване у місті Єнакієве, проспект Металургів 9. Відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на нерухоме майно, розташоване у місті Єнакієве, проспект Металургів 9.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.08.2006року по справі №14/292пн апеляційну скаргу ТОВ “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” залишено без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 07.07.2006року у справі №14/292пн залишено без змін.

Вищий господарський суд України постановою від 21.12.2006року касаційну скаргу ТОВ “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” задовольнив частково. Постанову від 23.08.2006року Донецького апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Донецької області від 07.07.2006року по справі №14/292пн скасував. Справу передав на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.03.2007року по справі №12/292пн договір № 28 від 19.12.2003 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Юрзовнішсервіс” та Акціонерним товариством закритого типу „Реметал” в частині продажу будівлі їдальні і контори (адміністративно-побутовий комбінат) (загальна площа 2659,8 кв.м.), будівлі навантажувальної станції (загальна площа 517,2 кв.м.), гаражів (загальна площа –524,2 кв.м.), складу (загальна площа 86,9 кв.м.), будівлі технології (загальна площа –1438,1 кв.м.), заправки (загальна площа 35,0 кв.м.), складу для паливно-мастильних матеріалів (загальна площа –74,2 кв.м.), будівлі гаража (загальна площа –225,9 кв.м.), що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, пр. Металургів, 9 визнано недійсним. В позовних вимогах про визнання права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, пр. Металургів, 9 та зобов’язання Комунального підприємства “Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, пр. Металургів, 9 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.06.2007року рішення господарського суду Донецької області від 26.03.2007року по справі №14/292пн залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вищий господарський суд України постановою від 04.10.2007року касаційну скаргу ТОВ “Юридична фірма „Юрзовнішсервіс” задоволено частково. Рішення від 26.03.2007року господарського суду Донецької області та постанову від 11.06.2007року Донецького апеляційного господарського суду у справі №12/292пн скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

У постанові від 04.10.2007року Вищий господарський суд України зазначає, що без належної уваги та правової оцінки з боку суду першої та апеляційної інстанції залишилися такі обставини, як підстави та порядок набуття АТЗТ “Реметал” окремо кожного з спірних об’єктів нерухомості. Водночас, належне з’ясування та оцінка судом цих та інших обставин, які мають істотне значення, є необхідним для правильного вирішення даного спору.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 04.12.2007року залучив до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні позивача – Акціонерну компанію “Демос” м. Дніпропетровськ, яка передала частину нерухомого майна до статутного фонду АТЗТ „Реметал”.

Позивач додатковою заявою від 04.12.2007року (вхід. №02-41/44854) (том 5, арк. справи 88-91) уточнив позовні вимоги та просить суд визнати за товариством з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” право власності на нерухоме майно : будівля їдальні і контори (адміністративно-побутовий комбінат) (загальна площа – 2659,8кв.м.), будівля навантажувальної станції (загальна площа – 517,2кв.м.) гаражі (загальна площа – 524,2кв.м.), склад (загальна площа – 86,9кв.м.), будівля технології (загальна площа – 1438,1кв.м.), заправка (загальна площа – 35,0кв.м.), склад для паливно-мастильних матеріалів (загальна площа – 74,2кв.м.), будівля гаража (загальна площа – 225,9кв.м.), яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, проспект Металургів,9.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір № 28 від 19.12.2003 р., додаткову угоду № 1 від 27.02.2004 р. до договору № 28 від 19.12.2003 р., додаткову угоду № 2 від 14.05.2004 р. до додаткової угоди № 1 від 27.02.04 р. та до договору № 28 від 19.12.2003 р., акт прийому –передачі майна за договором № 28 від 19.12.2003 р. від 11.06.2004 р., накладну № 22 від 11.06.2004 р., витяг з реєстру права власності на нерухоме майно, довідку № 122 від 25.07.2005 р., рішення реєстратора про відмову в реєстрації від 29.07.2005 р., рахунок № 107 від 04.07.2005 р.

Відповідач -1 у відзиві від 03.10.2005року (т1 а.с.30) проти позову заперечує. Відповідач - 1 у відзивах від 30.05.2006року (вхід. №02-41/19722) ( т.2 а.с.39), від 01.03.2007року (вхід. №02-41/8844) (том 4, арк. справи 18) вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судових засіданнях представник відповідача 1 також визнав позовні вимоги. У відзиві (вхід. №02-41/46094 від 13.13.12.2007р.) відповідач-1 зазначає, що за його даними нерухоме майно, яке придбало Товариство з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” в перелік майна зареєстрованого за ВАТ „ЄМЗ” не входить. Відповідач -1 не заперечує проти задоволення позовних вимог ТОВ „Юридична фірма „Юрзовнішсервіс”.

Відповідач - 2 у відзиві на уточнення позовних вимог від 13.12.2007року (вхід. №02-41/46092) проти позову заперечує у повному обсязі та зазначає (т.5 а.с.103-106), що укладена між позивачем та АТЗТ “Реметал” угода від 19.12.2003 р. № 28 щодо відчуження (купівлі-продажу) спірних об’єктів неправомірно з огляду на відсутність у АТЗТ “Реметал” правоустановчих документів на спірні об’єкти, таким чином порушуються його права та законні інтереси, оскільки спірні об’єкти перебувають на території промислового майданчика заводу, на земельній ділянці, яка надана йому на праві постійного користування, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею.

Відповідач - 2 звернувся до суду із зустрічним позовом від 28.01.2008року №73/5-148 (т.6 а.с.34) у якому просить визнати недійсним договір купівлі – продажу №28 від 19.12.2003року та усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками на яких знаходяться спірні об’єкти нерухомості.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у продавця АТЗТ „Реметал” були відсутні правоустановчі документи та свідоцтва про право власності. Відповідач 2 зазначає, що без відводу земельної ділянки не міг бути виданий дозвіл на будівництво спірних об’єктів АТЗТ „Реметал”, без дозволу на будівництво спірних об’єктів не могли бути прийняті в експлуатацію державною комісією як об’єкти нерухомості, без акту вводу в експлуатацію Державним виконавчим комітетом м.Єнакієве не могло бути видане свідоцтво про право власності на спірні об’єкти.

Відповідач 2 зазначає, що спірне нерухоме майно збудоване на землі, яка належить йому і порушує його права як землекористувача передбачені ст.95 Земельного кодексу України, та відповідно до ст.152 цього Кодексу він має права вимагати усунення будь – яких порушень його прав на землю, навіть коли ці порушення не пов’язані з позбавленням право володіння земельною ділянкою та відшкодування спричинених збитків.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ (позивач по справі) у відзиві на зустрічний позов (т.6 а.с.43-47) проти зустрічного позову заперечує та посилається на те, що відповідач -2 не навів жодного закону якому не відповідає договір купівлі – продажу №28 від 19.12.2003року. Щодо вимоги про звільнення земельної ділянки, то позивач вважає, що відповідачем-2 пропущений строк позовної давності передбачений ст.257 ЦК України, який починається відповідно до ст.261 ЦК України від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила, що на думку позивача є підставою для відмови у позові. В обґрунтування своїх заперечень позивач посилається на те, що ВАТ „ЄМЗ” не міг не знати, що на його земельній ділянці АТЗТ „Реметал” будує об’єкти нерухомості загальною площею понад 1923кв.м., оскільки на території заводу встановлений пропускний режим, то спорудження будівель такої площі вимагає завезення на територію ВАТ „ЄМЗ” великої кількості матеріалів та застосування значної кількості будівельної техніки та робітників. Позивач вважає, що без дозволу ВАТ „ЄМЗ” здійснення такого будівництва на території заводу неможливо.

При розгляді справи здійснювалася фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив :

Як зазначено у Постанові Вищого господарського суду України від 04.10.2007року №14/292пн (т.4 а.с.131) без належної уваги та правової оцінки з боку суду першої та апеляційної інстанції залишилися такі обставини, як підстави та порядок набуття АТЗТ „Реметал” окремо кожного з спірних об’єктів нерухомості. Касаційна інстанція вказала, що водночас належне з’ясування та оцінка судом цих та інших обставин, які мають істотне значення, є необхідними для правильного вирішення даного спору.

Відповідно до ст.111№І ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

З метою з’ясування набуття АТЗТ „Реметал” окремо кожного з спірних об’єктів нерухомості Господарський суд Донецької області ухвалою від 04.12.2007року залучив до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні позивача – Акціонерну компанію “Демос” м. Дніпропетровськ.

Як вбачається із п.п.1.1 Статуту (т.6 а.с.3) Акціонерна компанія з іноземними інвестиціями „Демос”, має скорочене найменування – АК „Демос”.

Акціонерна компанія “Демос” м. Дніпропетровськ у письмових поясненнях наданих суду ( від 14.01.2008р. вхід. №02-41/806) пояснила (т.5 а.с.110-112), що спільне радянсько – швейцарське підприємство „Демос” (правонаступником якого є АК „Демос”) у рамках співробітництва з Єнакіївським металургійним заводом в період з 1990року по 1993рік здійснювало комплексну переробку поточних та отвальних шлаків сталеплавильного та доменного виробництва Єнакіївського металургійного заводу. В 1993 році між СП „Демос”, ТОВ „Фірма Блок ЛТД”, швейцарською компанією „Ситко АГ” та рядом фізичних осіб була досягнута домовленість по створенню акціонерного товариства „Реметал”, основною задачею якого є комплексна переробка відходів підприємств металургійної промисловості (шлаків), в тому числі і ВАТ „Єнакіївський металургійний завод”. У рамках досягнутої домовленості, 30 червня 1993року між СП „Демос”, ТОВ „Фірма Блок ЛТД”, швейцарською компанією „Ситко АГ” та рядом фізичних осіб був підписаний договір про спільну діяльність по створенню АОЗТ „Реметал”. СП „Демос” було підписане зобов’язання №228/01-170 від 30.06.1993року, згідно якого СП „Демос”, як засновник АТЗТ „Реметал”, зобов’язалося передати до статутного фонду АТ „Реметал” належні йому на праві власності основні засоби на загальну суму 25580045карб. згідно доданого списку.

Акціонерна компанія “Демос” зазначає, що до складу основних засобів, які підлягали передачі до статутного фонду АТЗТ „Реметал”, входили наступні об’єкти нерухомості за адресою м. Єнакієве, пр-т Металургів 9: будівля навантажувальної станції (площею 517,2 кв. м. , рік будівництва – 1972, балансова вартість – 1166228карб.) гаражі (площею 524,2 кв. М., рік будівництва – 1992, балансова вартість – 202519,47крб.) будівля контори (площею 2659,8кв.м., рік будівництва – 1969, балансова вартість 1797866крб.) автозаправний блок (площею 35кв.м., рік будівництва1992, балансова вартість 102429,50 крб.). Акціонерна компанія “Демос” у довідці від 10.01.2008р. №2 (т.5 а.с.139) стверджує, що всі ці основні об’єкти нерухомості в період з 1992 по 1993 рік обліковувалися на його балансі і були внесені до статутного фонду АОЗТ „Реметал” 31.12.1993р. На виконання наказу генерального директора СП „Демос” №41 від 16.08.1993року, 31 грудня 1993року між СП „Демос” та АТЗТ „Реметал” був підписаний акт передачі основних засобів в рахунок внесків СП „Демос” до статутного фонду АОЗТ „Реметал”.

Акціонерна компанія “Демос” стверджує, що згідно ст.12 Закону України „Про господарські товариства” (в редакції яка діяла на момент передачі основних засобів до статутного фонду АТ ЗТ „Реметал”) товариство є власником майна, переданого йому засновниками та учасниками у власність.

Твердження Акціонерної компанії “Демос” підтверджується копіями документів долучених до пояснення, а саме: Засновницьким договором про спільну діяльність Акціонерного товариства „Реметал” (т.5 а.с.114-125) (т.6 а.с.21-32), Зобов’язанням СП „Демос” (т.5 а.с.126), Списком основних фондів СП „Демос” для передачі до статутного фонду АО „Реметал” (т.5 а.с.127-128), наказом від 16.08.1993р. (т.5 а.с.131), протоколом засновницьких зборів акціонерного товариства „Реметал” від листопада1993року (т.5 а.с.132-133), рішенням Єнакіївської міської ради народних депутатів від 19.11.1993р.№440/24 про створення українсько – швейцарського акціонерного товариства „Реметал” (т.5 а.с.134), актом передачі основних засобів в рахунок внесків СП „ДЕМОС” в АО „РЕМЕТАЛ” від 31.12.1993р., актом приймання – передачі основних засобів С „ДЕМОС” і рахунок внесків в АТ „Реметалл” станом на 01.07.1993р. (т.5 а.с.136-138).

Тобто, матеріалами справи доведено, що АК „Демос” згідно акту передачі основних засобів в рахунок внесків СП „Демос” в АО „Реметал” від 31.12.1993року передало майно у кількості 32 одиниць на загальну суму 25580045,68крб. (т.5 а.с.136-138) у тому числі: за №1 будівля навантажувальної станції остаточною вартістю – 1166228карб.; за №2 гаражі (остаточною вартістю 202519,47крб.; за №3 будівля контори остаточною вартістю 1797866крб.; за № 4 автозаправний блок остаточною вартістю 102429,50 крб., та іншого майна на загальну суму 22311003крб.

Судом встановлено, що Акціонерне товариство відкритого типу „Реметалл” згідно установчого договору від 07.02.1995року (т.3 а.с.29-34) та Статуту від 07.02.1995р. (т.3 а.с.20-28) було реорганізоване в Закрите акціонерне товариство „Реметал”, якє згідно п.1 (т.3 а.с.21) є правонаступником Українсько – швейцарського акціонерного товариства відкритого типу „Реметал”. Відповідно до п.п.1.1 повне найменування Товариства українською мовою – „Акціонерне товариство закритого типу” „РЕМЕТАЛ”.

Відтак суд встановив, що АТЗТ „Реметал” є правомірним набувачем нерухомого майна: будівлі навантажувальної станції, гаражів, будівлі контори, автозаправного блоку. Крім того питання щодо взаємовідносин між собою щодо створення і діяльності заснованого товариства вирішується виключно учасниками цього товариства відповідно до вимог закону.

Щодо іншого майна : складу (загальна площа – 86,9кв.м.), будівлі технології (загальна площа – 1438,1кв.м.), заправки (загальна площа – 35,0кв.м.), складу для паливно-мастильних матеріалів (загальна площа – 74,2кв.м.), будівлі гаража (загальна площа – 225,9кв.м.), то згідно з „Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно” №2798150 від 11.02.2004р. Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації (т.1 а.с.20) перелічені нежитлові будівлі ( в тому числі вищенаведені) побудовані самовільно.

Відповідно до ст.22 Закону України „Про підприємства в Україні” (який діяв до 01.01.2004року та втратив чинність на підставі Кодексу N 436-IV ід 16.01.2003 р.) підприємство самостійно здійснює матеріально-технічне забезпечення власного виробництва і капітального будівництва через систему прямих угод (контрактів) або через товарні біржі та інші посередницькі організації України, союзних республік та інших держав.

В матеріалах справи наявні документи складені АОЗТ „Реметал”, а саме: акт приймальної комісії від 19.04.1997року (т.2 а.с.65) щодо приймання закінченого будівництва гаражів 2 черги корисною площею 284м.кв.; акт приймальної комісії від 23.12.1995року про прийняття в експлуатацію об’єкту заправочної (т.2 а.с.66); Кошторис на установку ГСМ на суму 68688620карб.(т.2 а.с.67-70); Висновок Донецької торгово – промислової палати №506-2 від 3 жовтня 1997року про визначення вартості будівництва будівлі гаражу, який знаходиться на балансі АТЗТ „Реметал” (т.2 а.с.71-74).

Відповідно до ст.ст.12, 13 Закону України „Про господарські товариства” (у редакції яка діяла під час спірних правовідносин) товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність; вкладами учасників та засновників товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Стаття 10 Закону України „Про підприємства в Україні” ( у редакції яка діяла до 01.01.2004року) передбачала, що майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Майно підприємства відповідно до законів України, статуту підприємства та укладених угод належить йому на праві власності,

повного господарського відання або оперативного управління.

Згідно п.1 ст.4 Закону України „Про власність” (який втратив чинність на підставі Закону N 997-V від 27.04.2007р.) власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Тобто, чинне законодавство, яке діяло на момент внесення до статутного фонду АТЗТ „Реметал” нерухомого майна та самочинного будівництва останнім об’єктів нерухомості, не передбачало обмежень у його користуванні та розпорядженні.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ (покупець) та Закритим акціонерним товариством “Реметал” (продавець) 19.12.2003року було укладено договір №28 (т.1 а.с.9-11). За умовами укладеного договору продавець зобов’язується передати, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити згідно до п.1.1 договору будівлі, споруди та обладнання, що знаходяться за адресою : Донецька область, м. Єнакієве, проспект Металургів,9 (т.1 а.с.9).

Згідно п.1.2 укладеного 19.12.2003року договору вартість майна за договором складає 42000,00грн., у тому числі ПДВ , 20% - 7000,00грн.

Відповідно до п.2.1 договору, покупець зобов’язується перерахувати в якості оплати по договору на розрахунковий рахунок продавця суму, вказану у п.1.2 договору в наступному порядку: а) в строк до 01.03.2004р. – 10000,00грн. з ПДВ, б) в строк до 19.03.2004р. – 32000,00грн. з ПДВ.

За умовами п.3.1 договору право власності на майно переходить з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акту прийому-передачі майна.

Відповідно до специфікації № 1 (а.с.15), яка є невід’ємною частиною Договору, продажу підлягали будівлі : їдальня та адміністративно-побутовий комбінат площею 2 659,8 кв.м., лічильник обліку електроенергії, лавки деревинні (10 шт.) будівля навантажувальної станції площею 517,2 кв.м., гаражі площею 524,2 кв.м., склад площею 86,9 кв.м., будівля технології 1 площею 1438,1 кв.м., естакада, заправка площею 35 кв.м., склад паливно-мастильних матеріалів площею 74,2 кв.м. бензороздаточна колонка КЕР-50, мастилороздаточна колонка, площадка для прийому металобрухту, переносне приміщення, будівля гаражу площею 225,9 кв.м., слюсарні майстерні загальною площею 225,9кв.м., гідро молот “Рам мер – С56”.

У підтвердження свого права власності на продані об‘єкти АТЗТ „Реметал” надало позивачеві Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 2798150, виданий Єнакіївським міжміським бюро технічної інвентаризації 11 лютого 2004 року ( том 1 а.с. 20).

27 лютого 2004року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ (покупець) та Закритим акціонерним товариством “Реметал” (продавець) укладено додаткову угоду №1 до договору №28 від 19.12.2003року. Даною угодою сторонами продовжено строк розрахунків за договором, а саме : а) в строк до 21.05.2004р. – 20000,00грн , в тому числі ПДВ, б) в строк до 31.05.2004р. – 22000,00грн. в тому числі ПДВ.

Додатковою угодою №2 від 14.05.2004року про зміну умов договору від 19.12.2003року №28 та додаткової угоди №1 від 27.02.2004року до договору від 19.12.2003року №28 (т.1 а.с.13-14), пункт 2.1 ст.2 договору від 19.12.2003року викладено у наступній редакції :”2.1. Покупець зобов’язується перерахувати у якості оплати за договором на розрахунковий рахунок продавця суму, що дорівнює 42000,00грн. з ПДВ у наступному порядку : а) в строк до 08.06.2004року – 20000,00грн., у тому числі ПДВ, б) в строк до 10.06.2004року – 22000,00грн., в тому числі ПДВ.

Платіжним дорученням №1180 від 09.06.2004року позивач сплатив на рахунок продавця 5000,00грн., як часткову передоплату за майно згідно договору №28 від 19.12.2003р. разом з ПДВ 833,33грн. та платіжним дорученням суму 37000,00грн., як часткову передоплату за майно згідно договору №28 від 19.12.2003р. разом з ПДВ 6166,67грн.

Відповідно до наявного у матеріалах справи акту прийому-передачі майна до договору від 19.12.2003р. №28 підписаного продавцем та покупцем, позивач прийняв майно, розташоване за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, пр. Металургів, 9: їдальня та адміністративно-побутовий комбінат площею 2 659,8 кв.м., лічильник обліку електроенергії, лавки деревинні (10 шт.) будівля навантажувальної станції площею 517,2 кв.м., гаражі площею 524,2 кв.м., склад площею 86,9 кв.м., будівля технології 1 площею 1438,1 кв.м., естакада, заправка площею 35 кв.м., склад паливно-мастильних матеріалів площею 74,2 кв.м. бензороздаточна колонка КЕР-50, мастилороздаточна колонка, площадка для прийому металобрухту, переносне приміщення, будівля гаражу площею 225,9 кв.м., слюсарні майстерні загальною площею 225,9кв.м., гідро молот “Рам мер – С56”.

Суд вважає, що укладений між сторонами договір та додаткові угоди відповідають нормам законодавства, не суперечить принципу свободи договору.

Згідно довідки Головного управління статистики в Донецькій області № 22/1-167 від 24.02.05 року , акціонерне товариство закритого типу „Реметал”, ліквідоване та виключене з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій.

В липні 2005 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Юрзовнішсервіс” звернулось до Комунального підприємства „Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації” за реєстрацією права власності на придбані об’єкти.

Рішенням реєстратора від 29.07.2005 р. позивачу відмовлено в реєстрації права власності з мотиву відсутності реєстрації первісного права власності.

Суд вважає неправомірним відмову відповідача 1 у реєстрації права власності з огляду на наступне:

За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.1 ст.147 Господарського кодексу України, майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом.

У відповідності до п. 2 ст.20 Господарського Кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Згідно до п.2 ст.3 Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до статті 4 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” обов’язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на будівлю, споруду, їх частину (квартиру, офісне приміщення тощо) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, якщо власники даної земельної ділянки та будівель, споруд, розташованих на ній, не поєднуються в одній особі.

Відповідно до пункту 5 розділу 5 „Прикінцеві положення” цього Закону до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

У судових засіданнях представник відповідача - 1 (Комунального підприємства “Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації” м. Єнакієве) визнав позовні вимоги. Відповідач - 1 у відзивах від 30.05.2006року (вхід. №02-41/19722) ( т.2 а.с.39), у відзиві (вхід. №02-41/46094 від13.12.2007р.) зазначає, що за його даними нерухоме майно, яке придбало Товариство з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” в перелік майна зареєстрованого за ВАТ „ЄМЗ” не входить. Відповідач - 1. у відзивах 30.05.2006року (вхід. №02-41/19722) ( т.2 а.с.39) від 01.03.2007року (вхід. №02-41/8844) (том 4, арк. справи 18), та у відзиві (вхід. №02-41/46094 від 13.12.2007р.) не заперечує проти задоволення позовних вимог ТОВ „Юридична фірма „Юрзовнішсервіс”.

Статтею 328 Цивільного Кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що до завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил ( ч.І ст. 376 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Виключення з цієї норми визначено ч.3 зазначеної статті ЦК України, якою встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Суд вважає, що необхідними умовами визнання судом права власності на об'єкти самочинного будівництва є відсутність заперечень з боку власника земельної ділянки з цього приводу, надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, відсутність події порушення прав будь-яких інших осіб при влаштуванні самочинного будівництва, істотного порушення будівельних норм і правил.

Відповідно до ст.331 Цивільного Кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Тобто, відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.12 Земельного Кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міста належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності.

Згідно до норм ст.12, 80, 83 п.12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, та повноваження щодо розпорядження землями в межах міста.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач-2 (ВАТ „Єнакіївський металургійний завод”) отримав від Єнакіївської міської ради у постійне користування 285,4 гектарів землі у межах згідно з планом землекористування, що підтверджується Державним Актом від 26.10.1995року (т. 1 а.с.54-57).

Відповідач-2 (ВАТ „ЕМЗ”) у письмових поясненнях наданих суду (т.6 а.с.56) зазначає, що надати наказ або інший документ, який регламентує порядок доступу на територію заводу в період з 1995 по 1997рік не надається можливим, оскільки в даний період такий документ відсутній. В 1999році було прийняте Положення про внутрішньо об’єктному та пропускному режимі. АТЗТ „Реметал” мав доступ на територію заводу на підставі договорів оренди земельної ділянки №58/9700641 від 04.03.1997р. та договору спільного користування земельною ділянкою №990241 від 18.02.1999року.

Судом при розгляді справи встановлено, що між ВАТ „Єнакіївським металургійним заводом” (Орендодавець) та АТЗТ „Реметал” (Орендар) був укладений договір №58/9700641 від 17.03.1997р. (т.2 а.с.114-115) на оренду земельної площаді. Відповідно до п.1.1. Орендодавець передає Орендарю земельну ділянку загальною площею 1,065 га (10650 кв.м.), яка обкреслена на схемі координатними точками згідно доданій специфікації (додаток №1) на умовах безстрокової оренди для монтажу на даній території комплексної установки по переробці відвального шлаку. У додатку №1 у Специфікації перелічені координатні точки загальною площею 1,065га. (т.2 а.с.115). На звороті Додаток №2 Специфікація витрат на незавершене будівництво ДСУ на орендній території на загальну суму 252943,08грн. у тому числі ПДВ 42157,18грн. У договорі визначена сума орендної плати у розмірі 3045,9грн. за 1 кв.м. (п.2.2. договору) та у п.2.3 договору зазначено, що Орендатор зобов’язується компенсувати Орендарю у березні 1997року витрати на незавершене будівництво ДСУ на даній території у сумі 252943,08грн. до договору надана картка узгодження договору №58 із службами заводу.

Між цими ж сторонами був укладений договір №9900241 від 18.02.1999р. про спільне користування земельними ділянками (т.2 а.с.117). У п.1 договору зазначено, що ВАТ „Єнакіївський металургійний завод” та АТЗТ „Реметал” є користувачами земельної ділянки загальною площею 14.311га, згідно обкреслених на схемах (креслення ГТ- 010 А та схема розміщення АТЗТ „Реметал”) координатними точками, які вказані в доданій специфікації (додаток №1), яка належить на праві постійного користування ВАТ „Єнакіївський металургійний завод” (державний акт на праві постійного користування землею серії ІІ –ДН, №008547 від 26.10.1995р.) та розташованого на землях Єнакіївського міськвиконкому. У пункті 3.1. визначений розмір плати за користування земельною ділянкою у розмірі 81744,43грн. Відповідно до п.2 договору він вступає у силу з моменту його підписання уповноваженими особами та є безстроковим. У Додатку №1 до договору (т.2 а.с.118) визначені координати точок земель спільного користування.

З матеріалів справи вбачається, що АТЗТ „Реметал” правомірно з дозволу ВАТ „Єнакіївського металургійного заводу” користувався земельними ділянками на яких були розташовані спірні об’єкти, сплачував за це грошові кошти.

У судове засідання 19.02.2008року представник позивача надав суду для огляду оригінали договорів на користування земельною ділянкою та копію договору №9900241 від 18.02.1999р. про спільне користування земельними ділянками (т.6 а.с.58-61) з додатком Схеми розміщення території АТ „Реметал” та об’єктів, яка узгоджена з головою правління АТ „ЕМЗ” Ємченко Ю.Б та директором АТ „Реметал” Лазаренко А.А., про що зазначено у верхньому правому куті схеми (т.6 а.с.61), та під підписами зазначені координати точок із ген. плану, які співпадають із координатами зазначеними у Додатку №1 до Специфікації (т.6 а.с.59). У зазначеній Схемі розміщення території АТ „Реметал” перелічені всі спірні об’єкти нерухомості. Тобто при укладені договору у лютому 1999року відповідач-2 був обізнаний щодо наявності об’єктів нерухомості ( в тому числі самочинно збудованих) на виділеній у користування АТЗТ „Реметал” земельній ділянці.

Тобто відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Судом не було встановлено неправомірне володіння позивача спірними об’єктами нерухомості, то позивач володіє цім майном правомірно. Тобто Конституцією України та чинним законодавством встановлена презумпція правомірності фактичного володіння майном, оскільки це майно знаходиться у володінні позивача.

Судом не приймається до уваги посилання Відповідача - 2 не те, що спірні об’єкти порушуються його права та законні інтереси, оскільки спірні об’єкти перебувають на території промислового майданчика заводу, на земельній ділянці, яка надана йому на праві постійного користування, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 26 жовтня 1995року, за тих підстав, що матеріалами справи доведено, що частина об’єктів нерухомості були внесені до статутного фонду АТЗТ „Реметал” (продавця) згідно акту передачі основних засобів в рахунок внесків СП „Демос” в АО „Реметал” від 31.12.1993року. Тобто, до отримання відповідачем - 2 акту на право постійного користування землею від 26 жовтня 1995року. Інше нерухоме майно було побудоване АТЗТ „Реметал” на землях наданих Відповідачем-2 в безстрокове користування.

Суд приймає визнання позову Відповідачем -1 та вважає неправомірним відмову Відповідача - 1 у реєстрації права власності. Відтак вимоги позивача до відповідача – 1 (Комунального підприємства “Єнакієвське міжміське бюро технічної інвентаризації” м. Єнакієве) про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” право власності на нерухоме майно : будівля їдальні і контори (адміністративно-побутовий комбінат) (загальна площа – 2659,8кв.м.), будівля навантажувальної станції (загальна площа – 517,2кв.м.) гаражі (загальна площа – 524,2кв.м.), склад (загальна площа – 86,9кв.м.), будівля технології (загальна площа – 1438,1кв.м.), заправка (загальна площа – 35,0кв.м.), склад для паливно-мастильних матеріалів (загальна площа – 74,2кв.м.), будівля гаража (загальна площа – 225,9кв.м.), яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, проспект Металургів,9, обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Щодо зустрічного позову Відповідача - 2 (т.6 а.с.34) про визнання недійсним договору купівлі – продажу №28 від 19.12.2003року , то суд зазначає, що звертаючись до суду з позовом відповідач-2 вважає, що договір купівлі – продажу №28 від 19.12.2003року не відповідає вимогам закону та порушує його права.

Між тим, у відповідності до ст. 49 Закону України "Про власність" (Закон втратив чинність на підставі Закону N 997-V від 27.04.2007,) володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідач – 2 у зустрічному позові посилається на порушення Товариством з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ (покупець) та Закритим акціонерним товариством “Реметал” (продавець) при укладенні договору №28 від 19.12.2003року (т.1 а.с.9-11) статті 215 Цивільного кодексу України (ст.48 ЦК УРСР). Відповідач -2 зазначає, що відповідно до ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Стаття 48 Цивільного Кодексу України (який втратив чинність на підставі Кодексу N 435-IV від 16.01.2003р.), на яку посилався відповідач-2 у зустрічному позові, передбачала, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Як вже було встановлено судом АТЗТ „Реметал” ліквідоване та вилучене з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій про що свідчить довідка Головного управління статистики в Донецькій області № 22/1-167 від 24.02.05 року (т.1 а.с.24), тобто відсутня можливість здійснення реституції.

Відповідно до ст.215 Цивільного Кодексу України (в редакції яка діє з 01.01.2004року) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 Цивільного Кодексу України (який діє з 01.01.2004року) передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законно; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.4 „Прикінцевих та перехідних положень” Цивільного Кодексу України (який діє з 01.01.2004року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи, що укладення договору №28 відбулося 19.12.2003року, тобто до набрання чинності Цивільного кодексу України з 01.01.2004року, а укладення додаткових угод №1 від 27.02.2004р. (т.1 а.с.13), №2 від 14.05.2004р. (т.1 а.с.14), фактична передача майна (акт 11.06.2004р. т.1 а.с.16), оплата (т.1 а.с.17-18), виникли після набрання ним чинності, то до цих правовідносин застосовуються норми нового Цивільного кодексу.

Відповідно до ст. 1 ГПК України до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як вказано у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3, зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року №13 та від 25 травня 1998 року №15 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Суд дійшов висновку про те, що спірний договір №28 укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м.Київ (покупець) та Закритим акціонерним товариством “Реметал” (продавець) 19.12.2003року (т.1 а.с.9-11) у відповідності з нормами законодавства та змісту договору вимогам ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, правоздатність сторін договору матеріалами справи не спростована; свобода волевиявлення учасників договору та відповідність волевиявлення їх внутрішній волі виражена у договорі; спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, підтверджена документально (актами передачі, фактичними розрахунками та інш.), умови договору не суперечить принципу свободи договору, не порушує прав та обов'язків відповідача -2, оскільки останній не є стороною даного договору.

За змістом ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння, або було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, або вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не є, тобто, з застосуванням правового механізму, встановленого ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, незалежно від того чи відповідає спірна угода закону.

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач-2 (ВАТ „ЕМЗ”) у письмових поясненнях наданих суду (т.4 а.с.15, т.6 а.с.56) зазначає, що спірне нерухоме майно не входило у перелік майна переданого до його статутного фонду.

Наслідки недійсності угоди стосуються сторін угоди і не поширюються на права відповідача -2 (ВАТ „ЄМЗ”), який не надав жодного документу у підтвердження його права власності на спірне майно, не будучи стороною угоди. Захист прав такої особи можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову, якщо є підстави, встановлені статтею 388 Цивільного кодексу України .

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїх постановах від 27.09.2005 р. у справі № 13/529пд, від 25.07.2006 р. у справі № 69/8-05, від 30.01.2007 р. у справі № 1/138-14/318-9/273.

Відтак вимоги відповідача-2 за зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ (покупця) про визнання недійсним договору купівлі – продажу №28 від 19.12.2003року задоволенню не підлягають.

Щодо зустрічних позовних вимог відповідача-2 про усунення перешкоди в користуванні земельними ділянками на яких знаходяться спірні об’єкти нерухомості, то суд дійшов висновку про правомірність набуття позивачем права власності на спірне майно.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування

Відповідно ч.3 ст. 415 ЦК України особа до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

Згідно до ч.2 ст.328ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач-2 (Відкрите акціонерне товариство “Єнакіївський металургійний завод”) укладав із продавцем спірного нерухомого майна АТЗТ „Реметал” договір №58/9700641 від 17.03.1997р. (т.2 а.с.114-115) на безстрокову оренду земельної площадки та договір №9900241 від 18.02.1999р. про безстрокове спільне користування земельними ділянками (т.2 а.с.117). Відтак до позивача Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ (покупця) при переході права власності на будівлі та споруди разом з цими об'єктами перейшло право користування земельною ділянкою.

Суд дійшов висновку, що цивільним законодавством гарантовано власнику нерухомого майна, що при набуті права власності на будівлі та споруди разом з цими об'єктами переходить і право власності або користування земельною ділянкою на яких вони збудовані. З огляду на вищенаведене вимоги відповідача-2 у цій частині задоволенню не підлягають.

Судом не приймаються до уваги твердження позивача, що відповідачем-2 пропущений строк позовної давності передбачений ст.257 ЦК України, який починається відповідно до ст.261 ЦК України від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила, що є підставою для відмови у позові, за тих підстав, що як вбачається із матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м.Київ звернулося із листом від 25.11.05р. №275 (т.1 а.с.59) до Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний завод” із пропозицією придбати нерухоме майно, яке розташоване на спірній земельній ділянці. Відкрите акціонерне товариство “Єнакіївський металургійний завод” отримало інформацію про особу, яка на його думку, порушила його права 05.12.2003року (вхід. №6260), про що свідчить вхідний штамп у верхньому правому куті листа (т.1 а.с.59), тобто у межах загального строку позовної давності трьох років. Крім того, суд зазначає, що за своєю суттю вимога відповідача -2 про усунення перешкоди в користуванні земельними ділянками є негаторним позовом і позовна давність до відповідних вимог не застосовується, оскільки користування земельною ділянкою триває у часі.

Судові витрати за зустрічним позовом покласти на відповідача-2.

Керуючись Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України, Земельним Кодексом України, Законом України „Про власність”, Законом України від 1 липня 2004 року N 1952-IV „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” ст.ст. 1,33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ до відповідача-1 - Комунального підприємства “Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації” м. Єнакієве, до відповідача -2 – Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний завод” м.Єнакієве, третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача – Акціонерна компанія “Демос” м. Дніпропетровськ про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ право власності на нерухоме майно : будівля їдальні і контори (адміністративно-побутовий комбінат) (загальна площа – 2659,8кв.м.), будівля навантажувальної станції (загальна площа – 517,2кв.м.) гаражі (загальна площа – 524,2кв.м.), склад (загальна площа – 86,9кв.м.), будівля технології (загальна площа – 1438,1кв.м.), заправка (загальна площа – 35,0кв.м.), склад для паливно-мастильних матеріалів (загальна площа – 74,2кв.м.), будівля гаража (загальна площа – 225,9кв.м.), яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, проспект Металургів,9.

У зустрічному позові Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний завод” м.Єнакієве до Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма “Юрзовнішсервіс” м. Київ про визнання недійсним договору купівлі – продажу №28 від 19.12.2003року та усунення перешкоди в користуванні земельними ділянками на яких знаходяться спірні об’єкти нерухомості, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або його підписання у разі оголошення вступну та резолютивну частини рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текс рішення складений і підписаний 25 лютого 2008року.

Суддя Кододова О.В.