ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2008 р. Справа № 8/502-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Хом'якової В.В. при секретарі Шульженко Г. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Генічеської дослідної станції Інституту зернового господарства УААН

до Херсонського обласного управління у справах захисту прав споживачів

про визнання дій неправомірними і відміну фінсанкцій.

за участю представників сторін:

від позивача - ГДПІ Шепелєва О.В., дов.№30045/10/10 від 19.12.07р.

від відповідача - не прибув.

Генічеська дослідна станція Інституту зернового господарства Української академії аграрних наук (позивач) звернулась до суду з позовом про визнання неправомірними дій заступника начальника Херсонського обласного управління у справах захисту прав споживачів Хабрат Л.Г. при накладанні штрафу в розмірі 7350 грн. постановою № 443 від 21.09.07, скасування постанови № 443 від 21.09.2007, звільнення його від обов'язку сплати штрафу. В позові зазначено, що позивач частково погоджується з фактом відсутності на момент перевірки сертифікатів відповідності на послуги короткотермінового проживання та послуги харчування. Не згодний з викладеними в акті перевірки від 26.07.07 (за висновками якого прийнято постанову № 443 від 21.09.07) обставинами про недостатню кількість меблів, відсутності занавісок на вікнах, недостатньої кількості подушок, готування плову не за рецептом. Позивач вказує, що дотримання стандартів перевірялось ДП «Херсонстандартметрологія»в липні 2007 року в період оформлення сертифікатів, та було прийнято рішення про видачу сертифікатів № 842903 (послуги короткотермінового проживання) та № 842902 (послуги харчування). Зразки їжі не відбирались, до санепідемстанції не направлялись, отже, думка перевіряючих посадових осіб відповідача про невідповідність їжі нормативним документами має характер припущень, працівники відповідача не мають спеціальних пізнань в цій сфері. Також позивач звертає увагу суду на завищений розмір штрафу. Позивач є платником фіксованого сільгоспподатку, законодавством звільнений від обов'язкового ведення обліку доходів та витрат, тому розмір штрафу не повинен перевищувати 170 грн. згідно з Положенням про порядок застосування та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердж. постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.02 № 1177.

Відповідач - Херсонське обласне управління у справах захисту прав споживачів –проти позову заперечує, оскільки постанова була прийнята у відповідності до чинного законодавства, на підставі акту перевірки № 000993 від 26.07.2007 року, протоколів про адміністративне правопорушення №000991 від 26.07.2007 року та №000992 від 26.07.2007 року, пояснень працівників позивача наданими до акту перевірки; постанови по справі про адміністративне правопорушення №488 та №489 від 10.08.2007 року, якими також встановлені зазначені порушення.

Посилання позивача на те, що на момент перевірки органом з сертифікації вже проводилися відповідні роботи не можуть братися до уваги, оскільки ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів», прямо встановлено заборону на реалізацію продукції без сертифіката відповідності. Сертифікати відповідності позивач одержав після проведення перевірки.

Висновки про якість продукції спеціалістами управління зроблена на підставі нормативно-правових актів та нормативних документів встановлених для певної категорії продукції. У разі необхідності проведення радіологічного, хіміко-токсикологічного і фізико-хімічного контролю за якістю продукції, спеціалістами управління відбираються зразки товарів для перевірки їх якості у відповідних лабораторіях відповідно до затвердженого порядку. В даному випадку зразки не відбирались

Також відповідач повідомив суд, що спеціаліст управління який проводив перевірку - Богдашкіна О.І. має диплом ПВ №664813 за спеціальністю «Технологія та організація громадського харчування»і кваліфікацію інженера-технолога, диплом ДВА №159725 і пройшла перепідготовку викладання предмета «Технологія приготування страв»з присвоєнням кваліфікації викладача кооперативного технікуму. Відповідач посилається на те, що звільнення від обов'язкового ведення обліку доходів та витрат передбачено тільки для суб'єктів підприємницької діяльності –фізичних осіб, які обрали спосіб оподаткування за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту. Звертає увагу суду на непідвідомчість господарському суду спорів про оскарження дій або бездіяльності посадових осіб.

Розглянувши матеріали справи в судових засіданнях 24 грудня 2007 року та 17 січня 2008 року, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів»спеціально уповноважений центральний орган у справах захисту прав споживачів, а також його територіальні органи мають право в тому числі: перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів; одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання копії необхідних документів; давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.

26 липня 2007 року зав. сектором облуправління у справах захисту прав споживачів Лібус С. Б., спеціалістом управління Богдашкіною О.І. на підставі тематичного плану роботи управління на III квартал 2007 року, направлення на право проведення перевірки від 24.07.2007 року №295 проведено перевірку у пансіонаті «Колос»Генічеської дослідної станції Дніпропетровського інституту зернового господарства.

В ході перевірки були встановлені та зафіксовані у акті № 000916 від 24.05.2007 року порушення:

- п. 5.9, 7.8 ДСТУ 4268:2003 «Засоби розміщення. Загальні вимоги»та розділів 5, 7 ДСТУ 4269:2003 «Класифікація готелів»: недостатня кількість меблів (стільців, столів, тумбочок), всі меблі потребують заміни. На вікнах відсутні прозорі завіски, замість двох подушок - одна подушка;

- п. 6.1 ДСТУ 4268:2003 «Засоби розміщення. Загальні вимоги», заміна білизни проводиться один раз на тиждень, замість передбаченого терміну заміни білизни 1 раз на 5 діб, а рушників 1 раз на 3 доби;

- п. 7.10 ДСТУ 4268:2003 «Засоби розміщення. Загальні вимоги», прання білизни проводиться самостійно, двома пральними машинами без відповідного санітарного й дозволу, технологічна картка, журнал обліку використання СМЗ не ведеться.

- при перевірці харчоблоку було встановлено, що згідно меню-розкладки готували плов (технологічна картка № 642 Збірника рецептур). В меню-розкладці виписано м'ясо свинини 33,282 кг, фактично використовували м'ясо яловичини та сало свине. Взаємозаміна технологічною карткою не передбачена. На час перевірки не було надано документи про взаємозаміну свинини на яловичину (калькуляція та додаток до меню-розкладки). Застосування сала свинини взагалі не передбачено технологічною карткою. Самостійна заміна сировини (свинини на яловичину), порушує норми вкладання, а також не враховується відсоток норм відходів та витрат при холодній обробці. Зокрема, згідно наданої меню-розкладки для приготування 258 порцій було виписано 33,282 кг свинини однак фактично використовувалося м'ясо яловичини та сало. Згідно з технологічною карткою у разі проведення заміни виду м'яса на яловичину необхідно було видати 41, 358 кг (258 пор. по 0,161 кг = 41, 538 кг). Фактична нестача м'яса становить 8,256 кг за рахунок недовкладення та внаслідок порушення технології приготування страви.

- порушення ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме на час перевірки послуги надавалися без сертифікату відповідності на послуги з короткотермінового розміщення (проживання) та без сертифікату відповідності на послуги харчування.

За результатами перевірки складено акт № 00993 від 26 липня 2007 року який підписаний директором бази відпочинку Данієлян М.Г. без заперечень.

21 вересня 2007 року відповідачем прийнято постанову № 443 про накладення стягнень за відсутність сертифікатів відповідності на послуги з короткотермінового проживання та послуги харчування, невідповідність вимогам нормативних документів номерів для проживання відпочиваючих, страв власного виробництва у вигляді штрафу в сумі 7350 грн.

Розрахунок штрафу, наданий відповідачем суду, свідчить що розмір штрафу складає 50% з вартості послуг з короткотермінового проживання (14700 грн.)

Позивач в своїй позовній заяві погоджується з фактом відсутності сертифіката відповідності, тому та обставина, що на момент перевірки органом з сертифікації проводилися відповідні роботи для видачі сертифікатів і вони були видані з терміном дії з 7 липня 2007 року, не звільняє позивача від відповідальності за порушення, яке передбачене ст. 14 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до п. 7 «Порядку проведення контрольної перевірки правильності розрахунків із споживачами за надані послуги і реалізовані товари», затвердженого Постановою КМУ від 02.04.1994 р. №215, перевірка якісних показників (за сортом, компонентами, комплектністю) товару здійснюється органолептичним методом, у разі потреби відбираються в установленому порядку його зразки (проби) для перевірки їх якості, за результатом якої приймається відповідне рішення. Висновки про якість продукції спеціалістами управління зроблені на підставі нормативно-правових актів та нормативних документів встановлених для певної категорії продукції, тому посилання позивача не відсутність факту відбору зразків їжі не приймається до уваги..

Статтею 23 Закону України „Про захист прав споживачів” встановлена відповідальність за реалізацію продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, але немає сертифіката

–у вигляді штрафу в розмірі п'ятдесяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше 10неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли законодавством суб'єкт господарської діяльності звільнений від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат –у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту статті вбачається, що при обчисленні штрафів за порушення норм Закону для розрахунку береться вартість послуги. Щодо визначеній вартості послуг короткотермінового проживання у позивача немає заперечень.

Посилання позивача на обмеження розміру штрафу для нього у зв'язку з тим, що він є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а тому не зобов'язаний вести обов'язковий облік витрат та доходів, суд вважає безпідставним. Законом України „Про фіксований сільськогосподарський податок” від 17.12.1998 № 320-Х1У не передбачено для сільськогосподарських підприємств такої пільги, як звільнення від введення обліку доходів та витрат. Сплата фіксованого сільськогосподарського податку замінює сплату декількох видів податків та зборів, сума податку розраховується виходячи з площі земельної ділянки та її грошової оцінки. ФСП є різновидом спрощеної системи оподаткування, а це поняття не є тотожним від поняття «звільнення»від обліку результатів своєї діяльності. Так, наприклад, платники ФСП ведуть облік сум, отриманих від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, вони є платниками податку на додану вартість та ведуть облік для сплати цього податку, платники ФСП також є платниками страхових внесків на обов'язкове пенсійне страхування, на випадок безробіття, для сплати яких також передбачено ведення певного обліку доходів та витрат.

Згідно зі ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства юридичні особи мають право оскаржити рішення суб'єкта владних повноважень - нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язків характер. Підставами для визнання акта нечинним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта нечинним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації –позивача у справі.

Постанова про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України „Про захист прав споживачів” - це рішення керівника управління (його заступника) щодо виявленого факту порушення Закону та обов'язку суб'єкта господарювання сплатити суму застосованих штрафних (фінансових) санкцій. Виходячи з викладеного, актом ненормативного характеру, який породжує для позивача певні правові наслідки, може вважатись тільки постанова № 443 від 21 вересня 2007 року

Що стосується позовних вимог про визнання протиправним та скасування постанови управління № 443, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Оскарження дій або бездіяльності посадових осіб не може бути предметом спору в господарському суді, оскільки в такому випадку одним з відповідачем повинна бути сама службова особа (фізична особа). Спори за участю фізичних осіб –відповідачів непідвідомчі господарським судам. Тому суд закриває провадження у справі в частині оскарження дій заст. начальника управління..

Судові витрати відносяться на позивача. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст. 94, п.1 ч. 1 ст. 157, ст.ст. 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні позову про визнання нечинною та скасуванні постанови Херсонського обласного управління у справах захисту прав споживачів № 443 від 21.09.07 відмовити.

2. Закрити провадження у справі в решті позовних вимог.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Хом'якова

Постанову складено у повному обсязі

та підписано 23 січня 2008 року.