ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2008 р.

№
4/368

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.,

розглянувши
матеріали

касаційної
скарги

СПД
ОСОБА_1

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 19.03.2008

у
справі

господарського
суду м. Києва

за
позовом

СПД
ОСОБА_1

до

СПД
ОСОБА_2

про

стягнення
24224, 27 грн.,

в
судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:
ОСОБА_3 (дов. від
19.10.07),

відповідача:
ОСОБА_4 (дов. від
09.01.08),

ВСТАНОВИВ :

Рішенням
від 28.12.2007 господарського суду міста Києва позов задоволено частково. З СПД
ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто 709, 76 грн. заборгованості за комунальні
послуги, 552, 54 грн.  пені, 13503, 48
грн. неустойки, та судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою
від 19.03.08 Київського апеляційного господарського суду вказане вище рішення
змінено, стягнуто  з СПД ОСОБА_2 на
користь позивача  709, 76 грн.
заборгованості за комунальні послуги, 552, 54 грн.  пені та судові витрати. В іншій частині в
позові відмовлено.

Не
погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду, СПД ОСОБА_1
звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить
її скасувати з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального
права, а також невірною оцінкою обставин справи, рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду
справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при
винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу
залишити без задоволення.

Як
було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній справі,
відповідно до договору суборенди приміщення №100/5с від 17.01.2006, укладеного
між сторонами спору, відповідачем прийнято у платне тимчасове користування
нежиле приміщенням у торговому центрі площею 17 м2 на 2 поверсі для
організації відділу з продажу меблів за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно
п.3.8 договору, суборендар окрім зобов'язань сплачувати орендну плату, також
зобов'язувався відшкодувати орендарю вартість комунальних послуг
(електропостачання, теплопостачання,
водопостачання,
водовідведення,   тощо,   а
також   вартості   міжміських, міжнародних телефонних розмов та
абонентську плату).

Пунктом
7.2 договору встановлено обов'язок суборендаря в разі прострочення терміну
здійснення орендної плати та інших платежів, передбачених положенням цього
договору сплачувати орендарю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу
за кожен день прострочення.

Судами
з'ясовано, що суборендар свої зобов'язання по сплаті орендної плати виконував
належним чином, проте, за період листопад, грудень 2006 та січень 2007 у
останнього виникла заборгованість зі сплати комунальних послуг, яка склала 709,
70 грн., Факт наявності зазначеної заборгованості за комунальні послуги та  розмір нарахованої пені відповідачем не
заперечувалося, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли обгрнутованого
висновку щодо задоволення позову в цій частині.

Також
вказаним вище договором суборенди (п.2.2) передбачено, що у разі, якщо за один
місяць до закінчення терміну дії договору між сторонами не буде укладена угода
на продовження дії договору, суборендар зобов'язаний звільнити приміщення та
повернути його орендареві за актом прийому-передачі не пізніше останнього дня
терміну користування.

Пунктом
3.6 договору встановлено обов'язок суборендаря у випадку прострочення терміну
повернення приміщення (незалежно від підстав припинення договору) сплатити
орендарю орендну плату у подвійному розмірі за весь строк фактичного
користування приміщенням з перевищенням встановленого терміну, а також сплатити
встановлені штрафні санкції. Кінцевою датою фактичного користування приміщення
вважається дата підписання орендарем акту прийому-передачі приміщення.

Відповідно
ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не
виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки розмірі подвійної плати за користування річчю за час
прострочення.

Підставою
для звернення позивача із вимогою про стягнення з відповідача подвійної плати
відповідно до п.3.6 договору було посилання на те, що відповідачем як
суборендарем не було вчасно, після закінчення строку дії договору суборенди,
повернено спірне приміщення. В обґрунтування факту невчасного повернення
відповідачем приміщення, позивач послався на складений ним акт опису
матеріальних цінностей від 14.03.2007 р., згідно з яким, комісія створена
позивачем перемістила описане майно до складу для зберігання.

У цьому зв'язку судом апеляційної
інстанції обгрунтовано взято до уваги той факт, що вказаний вище опис майна
провадився комісією, складеною позивачем без належного повідомлення відповідача
про час та місце проведення відповідно процедури, до складу комісії не було
залучено представника відповідача, а під час опису не було з'ясовано, кому саме
належить майно, що описується. З врахуванням того, що в суборенду відповідачу
передавалося частина приміщення в загальному торговельному залі, суд
апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про   відсутність підстав вважати, що описане
майно дійсно належить відповідачу, а не іншим особам, які орендують приміщення
в цьому торговельному залі.

Київським
апеляційним господарським судом з'ясовано, що спірне приміщення було звільнено
відповідачем вчасно, про що останній 15.12.2006 усно повідомив про це
представника позивача з метою підписання акту приймання-передачі приміщення,
однак позивач ініціативи щодо складання
відповідного  акту  не
проявив.  Крім того, судом
враховано, що відповідача не було повідомлено про час та місце проведення
процедури опису майна, у зв'язку з чим судом правомірно відмовлено в позові в
цій частині.

Також
обгрунтовано судами попередніх інстанцій відмовлено в позові в частині
стягнення 5000 грн. витрат за отримані юридичні послуги, та 9458,65 грн. -
нарахованої пені за несвоєчасну сплату подвійної орендної плати, оскільки ні
умовами укладеного між сторонами договору, ні нормами чинного законодавства, не
передбачено стягнення пені за несвоєчасність оплати подвійної орендної плати.

Судами
правомірно враховано, що в силу ст. 44 ГПК України судові витрати за участь
адвоката в розгляді справи підлягають сплаті лише в тому разі, якщо вони
сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавались, і їх сплата
підтверджується відповідними фінансовими документами. При цьому ГПК України
передбачено відшкодування судових витрат сум, сплачених стороною за отримання
послуг лише адвокатам, а не будь-яким представникам.

В той
же час, судами встановлено, що позивачем було укладено договір на отримання
юридичних послуг з гр.ОСОБА_5, який не є адвокатом, а також не надано доказів
отримання позивачем юридичних послуг у відповідності до укладеного договору.

З
врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України
вважає, що судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального  та
процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11111 ГПК України, Вищий
господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу залишити без задоволення.

Постанову
від 19.03.2008 Київського апеляційного господарського суду у справі № 4/368
залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.