КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2008                                                                                           № 22/3

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:           Студенця В.І.

Малетича М.М.

при секретарі:           Суходольській Т.А.

За участю представників:

позивача – Гринчук О.Ю.,

відповідача – Михалюк К.О., Соболь М.П.,

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Науково-виробниче підприємство “Більшовик”

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.12.2007

у справі № 22/3 (Станік С.Р.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства “Науково-виробниче підприємство “Більшовик”

про                                                  стягнення 6400,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.01.2007 порушено провадження у справі № 22/3 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Техенергобуд” (далі – ТОВ “Техенергобуд”) до Відкритого акціонерного товариства “Науково-виробниче підприємство “Більшовик” (далі – ВАТ “НВП “Більшовик”) про стягнення 6400,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 20.12.2007 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 20.12.2007, ВАТ “НВП “Більшовик” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Представник ТОВ “Техенергобуд” проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив рішення господарського суду м. Києва від 20.12.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ “НВП “Більшовик” – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ВАТ “Більшовик” та ТОВ “Техенергобуд” складено та підписано акт № 040000001 здачі-приймання робіт з автопослуг за травень місяць 2001 року, згідно з яким, у травні 2001 року ТОВ “Техенергобуд” були виконані наступні роботи, які необхідно оплатити:

- послуги автонавантажувача з виконання вантажно-розвантажувальних робіт по цеху № 20 та житловому будинку ЗАТ “Більшовик” (вул. Галагана, 5). Кількість відпрацьованих машино-змін – 20; вартість машино-змін – 320,00 грн. (у тому числі ПДВ – 20%); загальна вартість робіт (послуг), без ПДВ – 5340,00 грн., ПДВ (20%) – 1060,00 грн.; всього до оплати – 6400,00 грн.

Статут ВАТ “НВП “Більшовик” в новій редакції затверджено Першим заступником Голови Фонду державного майна України 10.08.2006 та проведено його державну реєстрацію.

Згідно п. 1.1 Статуту ВАТ “НВП “Більшовик”, товариство є правонаступником усіх прав та обов’язків ВАТ “Більшовик”, яке створено у 1994 році шляхом корпоратизації Київського державного машинобудівного заводу “Більшовик” відповідно до Указу Президента України № 210 від 15.06.1993 “Про корпоратизацію державних підприємств”.

Листом № 13-2/12 від 12.12.2006 ТОВ “Техенергобуд” повідомило ВАТ “НВП “Більшовик” про те, що ТОВ “Техенергобуд” в травні 2001 року надало ВАТ “Більшовик” послуги автонавантажувача на суму 6400,00 грн., що підтверджується підписаним актом № 040000001 здачі-приймання робіт з автопослуг за травень місяць 2001 року, а оскільки ВАТ “НВП “Більшовик” за надані послуги не розрахувалось, то ТОВ “Техенергобуд” просило оплатити вартість наданих послуг в сумі 6400,00 грн.

З 01.01.2004 набрали чинності Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) та Господарський кодекс України (далі - ГК України).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються до тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями (п. 4 Прикінцевих положень ГК України).

Внаслідок виконання ТОВ “Техенергобуд” послуг для ВАТ “Більшовик” та їх прийняття останнім, між сторонами укладено договір про надання послуг і на його підставі між ними виникли цивільні правовідносини, які продовжували існувати на час набрання чинності ЦК України та ГК України, то до спору, що виник, підлягають застосуванню норми ЦК України з урахуванням особливостей ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із матеріалів справи колегія суддів вважає, що надані ВАТ “НВП “Більшовик” докази не свідчать про погашення заборгованості за послуги, отримані за актом № 040000001 здачі-приймання робіт з автопослуг за травень місяць 2001 року.

Правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом (п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Оскільки на час набрання чинності ЦК України строк позовної давності, який був встановлений ЦК УРСР не сплинув, то відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до спору що виник, підлягають застосуванню правила ЦК України про позовну давність.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 – 255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України.

За зобов’язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред’явити вимогу про виконання зобов’язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається із спливом цього строку (ч. 2 п. 5 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням того, що строк виконання зобов’язання ВАТ “НВП “Більшовик” по оплаті наданих послуг ТОВ “Техенергобуд” згідно акту № 040000001 здачі-приймання робіт з автопослуг за травень місяць 2001 року не був визначений, то відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності почався з дня підписання сторонами цього акту і закінчився у травні 2004 року.

При цьому в п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відсутні положення про те, що з набранням чинності ЦК України переривається перебіг позовної давності, встановлений законодавством, що діяло раніше.

Оскільки строк позовної давності за актом № 040000001 сплив у 2004 році, а з позовом про стягнення заборгованості за ним ТОВ “Техенергобуд” звернулося до суду лише у грудні 2006 року, то ТОВ “Техенергобуд” звернулося до суду після спливу строку позовної давності.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню правила про позовну давність, оскільки про її застосування ВАТ “Більшовик” заявлено до прийняття рішення у справі відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Оскільки ТОВ “Техенергобуд” звернулося до суду після спливу строку позовної давності і про застосування позовної давності заявлено ВАТ „НВП „Більшовик”, а також відсутні підстави для визнання поважними причини пропуску строку позовної давності, то сплив позовної давності відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду м. Києва від 20.12.2007 у справі № 22/3 необхідно скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 20.12.2007 у справі № 22/3 скасувати та прийняти нове рішення.

2. У позові відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Техенергобуд” (, юридична адреса: 01030 м. Київ, вул. Коцюбинського, 4Б; р/р 8980 у КРУ КБ “Фінанси та кредит” м. Київ, МФО 300937), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення на користь Відкритого акціонерного товариства “Науково-виробниче підприємство “Більшовик” (код ЄДРПОУ 03057, місцезнаходження: 03057 м. Київ, пр-т Перемоги, 49/2; р/р 0004 в Жовтневому відділенні Промінвестбанку м .Києва, МФО 322067) 51 (п’ятдесят одну) грн. 00 коп. державного мита за подачу апеляційної скарги. Видати наказ.

4. Видачу наказу доручити господарському суду м. Києва.

5. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко В.В.

Судді                                                                                          Студенець В.І.

Малетич М.М.

18.03.08 (відправлено)