ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.11.08 р.                     Справа № 4/171

Представником позивача не надане письмове клопотання про здійсненнятехнічної фіксації судового процесу. Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Кужель А.М.,

за участю представників сторін:

від позивача – Годованець Є.О. – за довіреністю від 05.05.08р.,

від відповідача – не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю “Синтез-Трейд” м. Дніпропетровськ

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Азовська продовольча компанія”

м. Макіївка

про стягнення 63963,47грн. інфляційних витрат та 3%річних,

в с т а н о в и в :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Синтез-Трейд” м. Дніпропетровськ заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 63963,47грн., з яких: 57194,56грн. - інфляційні витрати, 6768,91грн. - 3%річні за прострочку виконання грошових зобов’язань.

.

В підтвердження позову позивач посилається на договір поставки №26/08-озк від 26.02.2008року, специфікації до договору, накладні та довіреності, по яких отриманий товар відповідачем, рахунки, які виставлені відповідачу для оплати, платіжні доручення, якими перераховані кошти за товар, претензію, яка направлена відповідачу з вимогою оплати.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Азовська продовольча компанія” м. Макіївка не погоджується з вимогами позову на тій підставі, що за умовами договору він повинен сплачувати одержаний товар тільки починаючи з дати виставлення рахунків. Рахунки позивачем не виставлялися відповідачу, сплачені були одержані товари з посиланням на договір, тому вважає, що прострочка грошового зобов’язання не доведена позивачем.

При дослідження матеріалів справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що спір стосується нарахування інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочку виконання відповідачем грошового зобов’язання за договором поставки.

Проаналізувавши надані сторонами матеріали, зокрема договір № 26/08-озк від 26.02.2008р., суд встановив наступне: продавець, яким являється позивач, взяв на себе зобов’язання продати зерно пшениці різних класів за цінами і у строки, передбачені специфікаціями, які являються невід’ємною частиною договору. Зберігачем партій товару являється ВАТ “Привольнянське хлібоприймальне підприємство” Дніпропетровської області Солонянського району, с.Жданове, вул.Шосейна,1 (п.2.1договору). Покупець, він же відповідач зобов’язався перерахувати вартість одержаного товару на рахунок продавця в строк не пізніше 5 банківських днів від дати поставки і одержання покупцем відповідного рахунку (п.4.1договору).

Таким чином, договором сторони передбачили всі істотні умови для договорів даного виду, тому він вважається судом укладеним.

Покупець зобов’язаний уплатити ціну за товар у відповідності з вимогами договору і в день, який встановлений в договорі. Обов’язок покупця сплатити повну ціну фактично переданого йому товару прямо передбачена ч.2 ст.692 ЦК України.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Відповідачем на підставі довіреностей серії ЯОК №300199 від 27.02.2008р., серії ЯОЧ №318525 від 12.03.2008р., №318510 від 25.03.2008р., №318535 від 04.04.2008р., №318561 від 07.05.2008р. отриманий товар за наступними накладними:

2

-          №080227-01 від 27.02.2008року на суму 510000,00грн.;

-           №080312-01 від 12.03.2008року на суму 405000,00грн.;

-           №080325-01 від 25.03.2008року на суму 1480000,00грн.;

-           №080404-01 від 04.04.2008року на суму 1752000,00грн.;

-           №080507-01 від 07.05.2008року на суму 337743,26грн.;

-           №080507-02 від 07.05.2008року на суму 1173819,56грн.;

-           №080514-01 від 14.05.2008року на суму 13783,86грн.;

-           №080521-02 від 21.05.2008року на суму 1435000,00грн.

Всього на загальну суму 7107346,68грн.

На виконання умов п. 4.1 договору позивач після проведення поставки повинен виставити відповідачу для оплати і довести суду, що рахунки були одержані покупцем. До позовної заяви позивачем надані рахунки №080227-01 від 27.02.2008р. на суму 510000,00грн., №080312-01 від 12.03.2008р. на суму 405000,00грн., №080325-01 від 25.03.2008р. на суму 1480000грн., №080404-01 від 04.04.2008р. на суму 1752000,00грн., №080507-01 від 07.05.2008р. на суму 337743,26грн., №080507-02 від 07.05.2008р.на суму 1173819,56грн., №080514-01 від 14.05.2008р. на суму 13783,86грн., №080521-02 від 21.05.2008р.на суму 1435000,00грн. Але ніяких свідоцтв передачі чи направлення їх покупцю (відповідачу по справі) в матеріалах справи не має.

Відповідно до загальних умов виконання зобов’язання викладених в ст.ст. 526,530 Цивільного кодексу України боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору. Тобто ці стаття передбачають виконувати в повному обсязі ті зобов’язання, які сторони взяли на себе умовами договору.

Відповідно до пункту другого статті 625 Цивільного кодексу України боржник, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, вимагає від порушника грошового зобов’язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Тобто насамперед, позивачем в силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України, яка вимагає від сторін доводити ті обставини на які вони посилаються, повинен довести факт прострочення відповідачем грошового зобов’язання як і факт виставлення відповідачу рахунків для оплати одержаного товару. Тільки з моменту виставлення рахунків позивачем відповідачу при наймі доведеності їх виставлення, не пізніше п’яти банківських днів від дати поставки і одержання рахунків.

Позивач не надав документів, які б свідчили про передачу відповідачу рахунків для оплати проданого товару. В платіжних дорученнях, які представлені суду позивачем в підтвердження оплати товару, є призначення платежу з посиланням не на рахунки виставлені позивачем, а на сам договір, за яким відповідач сплачував вартість одержаного товару.

Крім цього, відповідні індекси інфляції розраховуються Державним комітетом статистики України, починаючи з серпня 1991року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті “Урядовий кур’єр” Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19,21,22 Закону України “Про інформацію” є офіційними і можуть використовуватись для визначення розміру завданих збитків.

Позивач в позові просить стягнути з відповідача 57194,56грн. - інфляційних витрат, 6768,91грн. - 3%річних, але подав арифметично необґрунтований розрахунок суми.

Приймаючи до уваги, що позивач не довів позовні вимоги, на нього покладаються судові витрати.

На підставі ст.ст.526,530,625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,82,84,81-1,85 ГПК України, господарський суд –

В и р і ш и в:

Відмовити у позові Товариства з обмеженою відповідальністю “Синтез-Трейд” м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю “Азовська продовольча компанія” м. Макіївка про стягнення 63963,47грн. інфляційних витрат, 3%річних за недоведеністю.

Суддя Гринько С.Ю.

Рішення господарського суду, повний текст якого оголошений 20.11.2008року, може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу