ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2008                                                                                Справа №19/406

м. Полтава

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, вул. Зигіна, 1, м. Полтава, 36000

до Аграрного орендно-приватного підприємства "Великосорочинське", с. Великі Сорочинці, Миргородський район, Полтавська область, 37645

про стягнення 11225,24 грн.

Суддя Безрук Т.М.

Секретар судового засідання Овсепян А.Г.

Представники:

від позивача: Фищук В.В., дор. № 04-1/1 від 08.01.08р.

від відповідача: Харченко М.В., паспорт КН 506887 від 03.02.08р.

Розглядається позовна заява про стягнення 11225,24 грн., у тому числі 10471,64 грн. санкцій за нестворення 2 робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2006 рік, та 753,60 грн. пені.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на створення ним робочих місць, у кількості, встановлений нормативом, про що повідомлялися відповідні державні органи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно зі ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (зі змінами, внесеними згідно Законів від 06.10.2005р. №2602-ІV, від 23.02.2006р. № 3483-ІV) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (далі - роботодавці) установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Роботодавці самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 вищевказаного Закону, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно наданого відповідачем Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік (форма №10-ПІ), середньооблікова кількість штатних працівників становить 349 ос. Норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів складає 14 ос.

Фактично в 2006 році у відповідача середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 12 ос.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", підприємства, установи і організації, в тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 вищевказаного Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для роботодавців, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Середньомісячна заробітна плата на підприємстві згідно Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ №70 від 31.01.2007р. та Інструкції щодо заповнення форми №10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Мінпраці 10.02.2007р. №42, у відповідача в 2006 році складала 5235,82 грн.

На підставі викладеного позивач прохає стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції в розмірі 10471,64 грн. за незабезпечення працевлаштування інвалідів (2 робочих місця) та 753,60 грн. пені.

Як свідчать матеріали справи відповідач на виконання Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інваліда, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. №314, зокрема п.14 вказаного Положення відповідач щомісячно в 2006р. інформував про наявність трьох вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів Миргородський міськрайонний центр зайнятості, про що свідчать лист останнього від 16.06.2007р., а також звіти відповідача про наявність вакансій (форма № 3-ПН).

Тобто, відповідач вжив передбачених законодавством заходів по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів згідно встановленого нормативу.

Частиною першою ст.18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими радами, громадськими організаціями інвалідів.

Аналіз положень вказаного Закону дає підстави для висновку про те, що обов”язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов”язком підбирати й працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов”язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст.18 цього Закону. Це підтверджується і змістом Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інваліда, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. №314. Зокрема згідно абзацу другого пункту третього Положення завданням Фонду є здійснення контролю за додержанням підприємствами нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Доказів направлення відповідачеві названими органами інвалідів для працевлаштування, доказів того, що інваліди самі зверталися до відповідача, а відповідач їх не працевлаштував, суду не надано.

З огляду на викладене, відсутні підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій та пені. Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.94 (п.1), 160-163, підп.3 п.3 та п.6 розділу УІІ “Перехідні положення” КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                      Безрук Т.М.

Повний текст постанови складений: