КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2008                                                                                           № 32/605

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:           Гарник Л.Л.

Лосєва А.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Атаманюк І.О., посв. № 56 від 31.03.2008р.

позивача: не з’явились

відповідача: не з’явились

третьої особи: Ахвердян С.Г., дов. б/н від 01.12.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратура міста Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.01.2008

у справі № 32/605 (Хрипун О.О.)

за позовом                               Заступник прокурора м.Києва

до                                                   Київська міська рада

третя особа відповідача           Приватне підприємство з іноземним капіталом "Ріоні"

про                                                  визнання недійсним рішення № 206-3/66 від 26.12.2002

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.01.2008р. у справі № 32/605 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 23.01.2008р. у справі № 32/605 та прийняти нове рішення, яким задовольнити.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з’явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників прокуратури та третьої особи, розглянувши доводи апеляційного подання, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Судом встановлено, що 25.12.2002 Київською міською радою прийняте рішення №206-3/366 «Про надання і вилучення земельних ділянок», яким затверджено проект відведення земельної ділянки Приватному підприємству з іноземним капіталом «Ріоні» для будівництва, експлуатації та обслуговування ресторану з благоустроєм прилеглої території на Набережному шосе, біля перетину з Дніпровським узвозом, у Печерському районі м. Києва, а також вирішено передати зазначеному підприємству (за умови виконання ним п.1.1 цього рішення) у довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку площею 0,42 га для будівництва, експлуатації та обслуговування ресторану з благоустроєм прилеглої території на Набережному шосе, біля перетину з Дніпровським узвозом, у Печерському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови.

Згідно п. «д» ч. 1 ст.19 Земельного кодексу України за основним цільовим призначенням землі України поділяються на категорії, зокрема, і на землі історико-культурного призначення.

Відповідно до ст. 20 Земельного Кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до ст. 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані:

а) історико-культурні заповідники, музеї-заповідники, меморіальні парки, меморіальні (цивільні та військові) кладовища, могили, історичні або меморіальні садиби, будинки, споруди і пам'ятні місця, пов'язані з історичними подіями;

б) городища, кургани, давні поховання, пам'ятні скульптури та мегаліти, наскальні зображення, поля давніх битв, залишки фортець, військових таборів, поселень і стоянок, ділянки історичного культурного шару укріплень, виробництв, каналів, шляхів;

в) архітектурні ансамблі і комплекси, історичні центри, квартали, площі, залишки стародавнього планування і забудови міст та інших населених пунктів, споруди цивільної, промислової, військової, культової архітектури, народного зодчества, садово-паркові комплекси, фонова забудова.

Статтею 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-ІІІ (в редакції, яка діяла на час прийняття відповідачем спірного рішення) встановлено, що з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам'яток, комплексів (ансамблів) навколо них повинні встановлюватися зони охорони пам'яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару.

Межі та режими використання зон охорони пам'яток визначаються відповідною науково-проектною документацією та затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини.

Порядок визначення меж зон охорони пам'яток встановлюється центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

З метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України. Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, яка затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини.

На охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини і без погодження з Інститутом археології Національної академії наук України.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 №979 внесені зміни та доповнення до рішення Виконкому Київської міської Ради народних депутатів від 16.07.1979 № 920 «Про уточнення меж історико-культурних заповідників і зон охорони пам'яток історії та культури в м. Києві», якими визначено межі історико-культурних заповідників і зон охорони пам'яток історії та культури на території міста Києва (додаток №1 до розпорядження), а також статус історико-культурних заповідників і зон охорони пам'яток історії та культури на території міста Києва (додаток №2).

Відповідно до п.4 Додатку №2 «Статус історико-культурних заповідників і зон охорони пам'яток історії та культури на території м. Києва» до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 №979 (надалі Додаток №2) для історико-культурних заповідників, зон охорони пам'яток історії та культури необхідно передбачати збереження історичного планування і забудови, історичного середовища і ландшафту, виведення промислових підприємств, майстерень, складів та інших дисгармонуючих споруд, які наносять фізичну, естетичну та екологічну шкоду.

Пунктом 5 Додатку №2 передбачено, що охорона ансамблів і комплексів пам'яток історії та культури, визначених згідно з законодавством заповідниками (історико-культурними, архітектурно-історичними, історико-архітектурними, архітектурними та археологічними, історико-меморіальними тощо), здійснюється згідно з чинним законодавством. Зокрема, на території історико-культурних заповідників забороняється будь-яке будівництво, не пов'язане з прокладкою інженерних мереж, необхідних для заповідників, впорядкуванням території, відтворенням і реставрацією пам'яток історії та культури. Всі будівельні, реставраційні, земляні та інші роботи у межах історико-культурних заповідників здійснюються відповідно до чинного законодавства на основі проекту, в кожному конкретному випадку погодженому з управлінням охорони пам'яток історії, культури та історичного середовища та Головним управлінням містобудування і архітектури (крім пам'яток історії та культури) та обговореному за участю громадськості, в тому числі Українського товариства охорони пам'яток історії та культури.

Згідно із п.13 Додатку №2 в зонах охоронюваного природного ландшафту не дозволяється будь-яке будівництво, що негативно впливає на характер ландшафту; передбачається збереження, регулювання рослинності, заходи щодо зміцнення берегових територій, схилів ярів, знесення дисгармонуючих будинків і споруд, що спотворюють історичний ландшафт; проектування та будівництво нових житлових районів, промислових та інших об'єктів обмежується.

В апеляційній скарзі, прокурор посилається на Закон України «Про охорону культурної спадщини» та розпорядження Київської міської державної адміністрації №979 від 17.05.2002 вважає, що земельна ділянка, передана відповідачем за спірним рішенням в довгострокову оренду Приватному підприємству з іноземним капіталом «Ріоні», знаходиться в межах архітектурного заповідника «Комплекс пам"яток архітектури Старо-Печерської фортеці і Києво-Печерської Лаври в межах оборонних споруд (вали, бастіони, флеші)», отже, будь-яке будівництво на такій земельній ділянці заборонено.

Відповідно до пп. 1.1.1 Додатку №1 комплекс пам'яток архітектури Старо-Печерської фортеці і Києво-Печерської лаври в межах оборонних споруд (вали, бастіони, флеші) віднесений до архітектурних заповідників.

До додатку №1 вказаного розпорядження додається схема архітектурних охоронювальних зон та, зокрема, до п. 1.1.1 - схема Старо-Печерської фортеці і Києво-Печерської лаври в межах оборонних споруд (вали, бастіони, флеші).

Відповідно п. 14 Додатку №2 історико-культурні заповідники і охоронні зони пам'яток історії та культури належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державного земельного кадастру, проектів землеустрою та іншої землевпорядної документації.

З наявних у матеріалах справи схеми архітектурних охоронювальних зон та схеми Старо-Печерської фортеці і Києво-Печерської лаври в межах оборонних споруд (вали, бастіони, флеші) вбачається, що земельна ділянка на Набережному шосе, біля перетину з Дніпровським узвозом, у Печерському районі м. Києва не знаходиться в межах архітектурних охоронювальних зон, зокрема, в межах архітектурного заповідника «Комплекс пам'яток архітектури Старо-Печерської фортеці і Києво-Печерської лаври в межах оборонних споруд (вали, бастіони, флеші).

Відповідно до Чергового кадастрового плану (витяг з бази даних Державного земельного кадастру від 11.08.2004 року) земельна ділянка по Набережному шосе, кадастровий №82 103 035, землекористувачем якої є Приватне підприємство з іноземним капіталом «Ріоні», (ресторан біля перетину з Дніпровським узвозом) знаходиться між земельними ділянками кадастровий №82103036 та №82103013 - Новодницький парк, землекористувач - Комунальне підприємство по утриманню земельних насаджень Печерського району та межує з ділянкою кадастровий №82 103032, землекористувачем якої є ДКП «Плесо».

Колегія суддів не погоджується з твердження прокурора, що земельна ділянка по Набережному шосе, біля перетину з Дніпровським узвозом, у Печерському районі м. Києва, яка передана спірним рішенням Приватному підприємству з іноземним капіталом «Ріоні», знаходиться в межах архітектурного заповідника «Комплекс пам'яток архітектури Старо-Печерської фортеці і Києво-Печерської лаври в межах оборонних споруд (вали, бастіони, флеші)».

Крім того, з метою використання земельної ділянки по Набережному шосе, біля перетину з Дніпровським узвозом, у Печерському районі м. Києва, отриману у довгострокову оренду за рішенням Київської міською радою №206-3/366 від 26.12.2002, Приватним підприємством з іноземним капіталом «Ріоні» проведено узгодження з відповідними державними органами та отримано дозвільну документацію. Так, в справі наявне архітектурне планувальне завдання №04-0196, видане Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Київської міської державної адміністрації, відповідно до якого на ділянці проектування пам'ятки культурної спадщини відсутні.

Згідно листа Головного управління культури, мистецтва та охорони культурної спадщини від 18.08.2004 №001-09/3504 об'єкт будівництва, розташований на межі архітектурного заповідника, архітектурної охоронної зони та в зоні охоронювального ландшафту на державному обліку як пам'ятка історії і культури не перебуває, у зв'язку з чим управління проти розробки проектної документації на будівництво ресторану з благоустроєм прилеглої території на Набережному шосе не заперечує.

Проект будівництва ресторану з благоустроєм прилеглої території на Набережному шосе, біля перетину з Дніпровським узвозом у Печерському районі м. Києва погоджений з Радою Київської міської організації Українського товариства охорони пам'яток історії та культури (лист від 24.03.2005 №36/7) та з Державною службою охорони культурної спадщини Міністерства культури і мистецтва України (лист №22-1991/35-1 від 30.05.2005).

Також Головне управління культури, мистецтва та охорони культурної спадщини видало дозвіл №41 від 04.07.2005 на проведення будівельних робіт по будівництву ресторану з благоустроєм прилеглої території в зоні охоронювального природного ландшафту на межі архітектурного заповідника та на межі архітектурної охоронної зони за адресою: Набережне шосе біля перетину з Дніпровським узвозом у Печерському районі міста Києва.

Об'єкт, запроектований до будівництва по Набережному шосе, біля перетину з Дніпровським узвозом у Печерському районі міста Києва врахований у детальному плані території Печерського району, про що свідчить лист Інституту генерального плану міста Києва від 09.03.2006 №548.

Крім цього, Приватним підприємством з іноземним капіталом «Ріоні» отриманий «Позитивний висновок комплексної державної експертизи проекту ресторану з благоустроєм прилеглої території на Набережному шосе, біля перетину з Дніпровським узвозом в Печерському районі м. Києва» від 28.02.2006, проведений Київдержекспертизою та Дозвіл на виконання будівельних робіт №1920-Пч/Т від 30.03.2006, виданий Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва.

Будівництво ресторану на Набережному шосе, біля перетину з Дніпровським узвозом погоджено Приватним підприємством з іноземним капіталом «Ріоні» з Архієпископом Вишгородським, намісником Свято-Успенської Києво-Печерської лаври (лист №493/04 від 30.07.2007).

Правомірність використання Приватним підприємством з іноземним капіталом «Ріоні» даної земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування ресторану підтверджена також наявними в справі рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2006 у справі №2-4286/6 за позовом Морозової Т.М. до Приватного підприємства з іноземним капіталом «Ріоні» про заборону проведення будівельних робіт і відновлення становища земельної ділянки у попередньому стані та постановою Господарського суду міста Києва від 27.03.2007 у справі №28/169-А за позовом Приватного підприємства з іноземним капіталом «Ріоні» до ГО «Київ благоустрій» Головного управління контролю за благоустроєм та зовнішнім дизайном м. Києва, Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов"язання вчинити дії.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційне подання Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2008 року у справі № 32/605 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну подання Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2008 року у справі № 32/605 без змін.

Матеріали справи № 32/605 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Мартюк А.І.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Лосєв А.М.