ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 січня 2008 р.

№ 379/9-06

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Перепічая В.С.,

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши касаційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Київської області від 18.06.2007 року у справі №379/9-06 за
позовом Таращанського районного споживчого товариства  до Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1про стягнення  заборгованості
та за зустрічним позовом Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1  до Таращанського районного
споживчого товариства     про  визнання недійсним договору,

УСТАНОВИВ:

Подана Суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною особою ОСОБА_1 касаційна скарга не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК
України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються
докази сплати державного мита.

Згідно підпункту “г” пункту 2
статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” із апеляційних
і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за
нововиявленими обставинами ставки державного мита встановлюються в таких розмірах:
50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду
спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Як вбачається з матеріалів справи,
в суді першої інстанції було розглянуто первісний позов про  стягнення 6709,68 грн. та зустрічний
позов  про визнання недійсним
договору оренди.

Відповідачем за первісним позовом в
касаційній інстанції оскаржується
рішення суду першої інстанції  в
повному обсязі, тобто  стосовно
результатів розгляду первісного позову та
зустрічного позову, і тому
державне мито  необхідно було
сплатити, виходячи з обсягу оспорюваних вимог, щодо яких  було
прийнято рішення, як  за первісним
позовом  так і  за зустрічним позовом.

Квитанція №13 від 27.09.2007
року  цим вимогам не відповідає, оскільки
державне мито сплачено у розмірі 51,00 грн.
тільки в частині  оспорювання  судового рішення  за первісним позовом, і тому зазначене
платіжне доручення не може бути належним доказом сплати державного мита у
встановленому розмірі.

Отже, до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113  ГПК України касаційна скарга не приймається
до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що
підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Окрім того, за вимогами ст.
110  ГПК України, касаційна скарга
(подання)  може бути подана (внесене)
протягом одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи
постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Відповідач  за первісним позовом в порушення вимог
зазначеної норми процесуального права звернулася до суду з   касаційною
скаргою після закінчення строку, встановленого для її подання, без
клопотання про відновлення цього строку.

Відповідно до п. 5 частини 1 статті
1113 ГПК України касаційна скарга (подання)  не приймається до розгляду і повертається
судом, якщо скаргу (подання) подано після закінчення строку, встановленого для
її подання, без клопотання про відновлення цього строку або таке клопотання
відхилено.

За таких обставин касаційна скарга
не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню.

Враховуючи викладене та керуючись
п.п. 4, 5 ст.1113 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну  скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 на рішення господарського суду
Київської області від 18.06.2007 року повернути   без розгляду.

Судді:
В. Перепічай

І. Вовк

П. Гончарук