ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.08 р.                     Справа № 38/155

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Какуша Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИ-Центральний аптечний склад” м.Київ

до відповідача: Державного підприємства „Дзержинськвугілля” м.Дзержинськ Донецької області

про стягнення 57 050грн.00коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: не з”явився

від відповідача: Шуліка З.А. пров. юрисконсульт за дов. № бН від 20.10.2008р.

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „ТРИ-Центральний аптечний склад” м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом до Державного підприємства „Дзержинськвугілля” м.Дзержинськ Донецької області про стягнення заборгованості в сумі 57 050грн.00коп., з урахуванням індексу інфляції, який складає 3 650грн.04коп., пені в сумі 5 729грн.03коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 612грн.70коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір від 05.12.2007р. №345/7-О.Т.

30.09.2008р. на адресу господарського суду надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 23.09.2008р. № 14/4-20/1432, відповідно до якого Державне підприємство „Дзержинськвугілля” значиться у ЄДРПОУ як юридична особа (ідентифікаційний код 33839013) та знаходиться за адресою: 85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19. Лист судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

06.10.2008р. на адресу господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №62/778 від 03.10.2008р., в якому він позовні вимоги не визнає, посилаючись на наступне.

За договором №345/7-О.Т від 05.12.2008р. відповідач дійсно отримав вакцину для профілактики грипу “Інфлексал” на суму 82050,00грн. та товар було частково оплачено відповідачем на суму 25000,00грн.

Згідно п.7.1 договору: спірні питання, які будуть виникати при виконанні договору розв’язуються шляхом переговорів, але позивачем у порушення даного пункту договору не було прийнято заходів, хоча у позовній заяві позивач вказує, що направив відповідачу 21.01.2008р. претензію відповідно до договору і закону, але насправді претензія на адресу ДП “Дзержинськвугілля” не надходила, та доказів про отримання її в справі не має.

Таким чином, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відзив судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

28.10.2008р. позивач у судовому засіданні надав суду заяву в якій, згідно ст. 22 ГПК України, уточнив свої вимоги в частині стягнення пені та просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 4 016грн.52коп., а саме: за період з 21.12.2007р. по 30.01.2008р. від суми заборгованості 82 050грн. – 879,79грн. та з 31.01.2008р. по 18.06.2008р. від суми заборгованості 77 050грн. в сумі 3 136грн.73коп. В решті позовні вимоги залишаються незмінними.

Заява судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

Крім того, 28.10.2008р. позивач надав суду копію рахунку-фактури № РН-0019265 від 13.12.2007р. та докази часткової сплати боргу відповідачем – копію банківської виписки, які судом розглянуті та залучені до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався, у зв’язку з неявкою сторін у судове засідання та необхідністю надання додаткових документів.

11.11.2008р. на адресу господарського суду від позивача надійшли пояснення до позовної заяви №597 від 04.11.2008р., в яких він повідомив суду наступне.

22.01.2008р. позивач направив відповідачу претензійний лист з пропозицією терміново погасити заборгованість. Відповідач стверджує, що такого листа не отримував. На підтвердження направленого претензійного листа відповідачу надав засвідчену копію поштового чеку на відправлення цього листа.

Крім того позивач пояснив суду, що протягом всього періоду заборгованості позивач у телефонному режимі вів з відповідачем переговори з приводу існуючої заборгованості, але ж відповідач тільки запевняв позивача, що якнайскоріше перерахує належну суму.

Позивач зазначив, що він звернувся до суду за захистом своїх майнових прав більш ніж через півроку з моменту їх порушення та весь цей час надав відповідачу можливість погасити борг, хоча ГПК України не передбачена обов’язковість досудового вирішення спору.

Позивач вважає, що несплата боргу відповідачем у розмірі 57 050грн. є грубим порушенням договору та ст.692 ЦК України, тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі і стягнути з відповідача належні суми та провести судове засідання без участі представника позивача, адже останній задіяний в іншому судовому процесі.

Пояснення судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 17.11.2008р відповідач надав доповнення до відзиву від 10.11.2008р. № 62/897 та довідку від 10.11.2008р. № 62/899, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.12.2007р. між Державним підприємством „Дзержинськвугілля” м.Дзержинськ Донецької області (за договором – замовник, далі – відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ТРИ-Центральний аптечний склад” м.Київ (за договором – постачальник, далі – позивач) було укладено договір №345/7-О.Т., згідно до п.1.1 якого постачальник поставляє замовнику вакцину (далі-товар) для профілактики грипу “Інфлексал” 0,5мл., згідно специфікації, а замовник зобов’язується прийняти товар, забезпечити його належне зберігання та оплатити на умовах договору.

Специфікацією до договору №345/7-О.Т. від 05.12.2007р. сторони визначили найменування товару, виробника, одиницю виміру, кількість, ціну та суму у гривнях. Дана специфікація є невід’ємною частиною договору, підписана сторонами та скріплена печатками підприємств у встановленому порядку.

Розділом 2 сторони зазначили суму договору, а саме сума договору складає 82050грн. (п.2.1). Кількість доз 1500 за ціною 54,70грн. за одиницю, згідно додатку до договору. (п.2.3).

Обов’язки сторін передбачені розділом 4 договору, а саме: замовник зобов’язується оплатити товар за фактом його отримання та прийомки, згідно акту прийомки-передачі комісією ВП “УМТЗ” ДП “Дзержинськвугілля” протягом 5 банківських днів (п.4.1). Постачальник зобов’язується доставити товар протягом 5 календарних днів після підписання договору сторонами в придатному стані для використання (вакцинації працівників ДП “Дзержинськвугілля” ) (п.4.2).

Поставка продукції здійснюється відповідно з терміном, прийнятим в ІНКОТЕРМС 2000 (п.4.6).

Розділом 5 сторони визначили відповідальність сторін, а саме: при невиконанні п.4.2 договору постачальник сплачує пеню у розмірі однієї облікової ставки національного банку України від суми не постачання або недопостачання товару за кожний день прострочення поставки. За прострочення постачання товару понад 30 днів додатково - штраф у розмірі 7% вказаної вартості (п.5.3).

Пунктом 5.5 договору передбачено, у випадку недодержання замовником умов п.4.1 договору, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від вартості поставленого товару. Сплата пені не звільняє сторони від виконання своїх зобов’язань за цим договором у повному обсязі (п.5.6).

Договір діє з дати його підписання і до 31 грудня 2008р.

Суд вважає договір №345/7-О.Т. від 05.12.2007р. укладеними згідно вимог ст. 638 ЦК України.

На виконання вимог договору відповідачу було зроблено поставку продукції згідно накладної – специфікації №РН-0019265 від 13.12.2007р. (додається до матеріалів справи) на суму 82 050грн.00коп.

21.01.2008р. позивач направив відповідачу претензійний лист №27 з вимогою щодо погашення заборгованості у сумі 82 050грн.00коп., що підтверджено наданою поштовою квитанцією від 22.01.2008р., який був залишений відповідачем без реагування.

Відповідач частково розрахувався з позивачем за укладеним договором та їм була сплачена сума у розмірі 25 000грн.00коп., що підтверджено банківськими виписками, які містяться у матеріалах справи.

Таким чином, за відповідачем значиться заборгованість за поставлену продукцію у розмірі 57 050грн.00коп.

До теперішнього часу відповідачем заборгованість за поставлену продукцію у розмірі 57 050грн.00коп. не погашена, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Сторони пунктом 5.5 договору передбачили, що у випадку недодержання замовником умов п.4.1 договору, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від вартості поставленого товару.

Оскільки відповідач порушив умови оплати за поставлену продукцію, тому позивач, з урахуванням заяви від 28.10.2008р., у порядку ст.22 ГПК України, просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань в сумі 4 016грн.52коп. за період з 21.12.2007р. по 30.01.2008р. від суми заборгованості 82 050грн. – 879,79грн. та з 31.01.2008р. по 18.06.2008р. від суми заборгованості 77 050грн. в сумі 3 136грн.73коп.

Крім того, позивач наполягає на стягненні з відповідача інфляційних збитків у розмірі 3 650грн.04коп., 3% річних у розмірі 1 612грн.70коп. у зв’язку з порушенням грошового зобов’язання.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на договір від 05.12.2007р. №345/7-О.Т., специфікацію (додаток до договору), накладну – специфікацію №РН-00199265 від 13.12.2007р., претензію №27 від 21.01.2008р., заяву від 28.10.2008р., письмові пояснення №597 від 04.11.2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив на позовну заяву №62/778 від 03.10.2008р.,доповнення до відзиву від 10.11.2008р. № 62/897, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України)

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов”язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Умовами договору передбачалося, що замовник зобов’язується оплатити товар за фактом його отримання та прийомки, згідно акту прийомки-передачі комісією ВП “УМТЗ” ДП “Дзержинськвугілля” протягом 5 банківських днів (п.4.1).

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 27 від 21.01.2008р., в якій позивач пропонував відповідачу розрахуватися з існуючою заборгованістю, але відповідач до теперішнього часу заборгованість частково не погасив.

Суд вважає, оскільки відповідач до теперішнього часу частково не розрахувався за поставлений йому товар у розмірі 57 050грн.00коп., то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення грошових зобов’язань на підставі ст. 625 ЦК України відповідачу обґрунтовано нараховані 3% річних у сумі 1 612грн.70коп., інфляційні в сумі 3 650грн. 04коп. за весь період прострочення з 21.12.2007р. по 28.08.2008р., які суд вважає доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 5.5 Договору передбачена відповідальність сторін, а саме: у випадку недодержання замовником умов п.4.1 договору, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від вартості поставленого товару.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», згідно з пунктами 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторони, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку пені, вона розрахована з урахуванням однієї облікової ставки НБУ та складає 879грн.79коп. за період з 21.12.2007р. по 30.01.2008р. від суми заборгованості 82 050грн. та 3 136грн.73коп. за період з 31.01.2008р. по 18.06.2008р. від суми заборгованості 77 050грн., а разом 4 016грн.52коп., а відтак ця вимога позивача підлягає задоволенню.

Позовні вимоги підтверджуються представленими доказами по справі та не спростовуються жодним доказом відповідача.

Заперечення відповідача стосовно не врегулювання питання у досудовому порядку спростовуються представленими доказами по справі, тому судом до уваги не приймаються.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 530, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИ-Центральний аптечний склад” м.Київ до Державного підприємства „Дзержинськвугілля” м.Дзержинськ Донецької області про стягнення заборгованості в сумі 57 050грн.00коп., інфляційних які складають 3 650грн.04коп., пені в сумі 4 016грн.52коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 612грн.70коп., задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Дзержинськвугілля” м.Дзержинськ Донецької області ( юридична адреса: 85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, фактична адреса: 85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул.Фрунзе,14-а, р/р 6321 в Дзержинському відділенні ПІБ м. Горлівка, МФО 334464, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИ-Центральний аптечний склад” м.Київ (юридична адреса: 02142, м.Київ, пр.Ак.Кримського,3; фактична адреса: 03680, м.Київ, б-р Лепсе,8, р/р 4635 у АКБ “Легбанк”, МФО 321767, ) заборгованість в розмірі 57 050грн.00коп., інфляційні 3 650грн.04коп., пеню в розмірі 4 016грн.52коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 612грн.70коп., держмито у сумі 870грн.00коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Позивачеві повернути зайве сплачене державне мито у сумі 189 грн. 59 коп.

Видати довідку.

Рішення оголошено у судовому засіданні 17.11.2008року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Радіонова О.О.

Надруковано 4 примірника:

1 – до справи

3—сторонам у справі