КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2008                                                                                           № 32/492

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Онопрієнко В.Ф. Пелех В.С.,

від відповідача - Гаврилюк М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Адідас-Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.10.2007

у справі № 32/492

за позовом                               ВАТ "Універмаг "Спектр"

до                                                   Дочірнього підприємства "Адідас-Україна"

про                                                  визнання договорів оренди недійсними

Постанова була прийнята з перервами у судовому засіданні 18. 03.2008 та 25.03.2008 відповідно до ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Універмаг “Спектр” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства “Адідас-Україна” про визнання договорів оренди недійсними.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2007 позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір оренди нежилих приміщень № 2 від 24.03.2006, договір оренди нежилих приміщень № 3 від 27.03.2006, договір оренди нежилих приміщень № 4 від 28.03.2006 та договір оренди нежилих приміщень № 5 від 29.03.2006. Стягнуто з Дочірнього підприємства “Адідас-Україна” на користь Відкритого акціонерного товариства “Універмаг “Спектр” 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем було надано заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення – без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між ВАТ “Універмаг “Спектр” та ДП “Адідас-Україна” було укладено договір оренди нежилих приміщень № 1 від 23.03.2006, договір оренди нежилих приміщень № 2 від 24.03.2006, договір оренди нежилих приміщень № 3 від 27.03.2006, договір оренди нежилих приміщень № 4 від 28.03.2006, договір оренди нежилих приміщень № 5 від 29.03.2006, за умовами яких позивач зобов’язується передати, а відповідач прийняти у платне користування на визначений строк нежилі приміщення загальною площею 420,00 кв.м., розташовані на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187.

Згідно ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У відповідності до актів приймання-передачі від 23.03.2006, позивачем було передано відповідачу нежилі приміщення загальною площею 420,00 кв.м., розташовані на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187.

Згідно ст. 763 ЦК України, договір найму (оренди) укладається на строк, встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи, розділом 2 зазначених договорів оренди нежилих приміщень визначено строк дії цих договорів, а саме: договір оренди нежилих приміщень № 1 строком дії з 23.03.2006 до 21.03.2007, № 2 строком дії з 22.03.2007 до 20.03.2008, № 3 строком дії від 21.03.2008 до 19.03.2009, № 4 строком дії від 20.03.2009 до 18.03.2010, № 5 строком дії від 19.03.2010 до 17.03.2011.

Крім того, вказані договори мають один однаковий предмет договору, орендну плату в розмірі 76356,00 грн. на місяць, порядок розрахунків, умови прийняття-передачі, користування приміщеннями, зобов’язання по утриманню і ремонту приміщень, умови дострокового розірвання договору та розгляду суперечок, тобто вони були укладені з метою орендувати нежилі приміщення строком на п’ять років за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187.

У відповідності до приписів ст. 209, 210 ЦК України правочин, вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції було встановлено, що укладення спірних договорів з метою оренди нежилих приміщень строком на п’ять років згідно ст. ст. 793, 794 ЦК України, в редакції чинній на момент укладення спірних договорів, передбачало обов’язкове нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію договорів оренди нежилих приміщень № 2 від 24.03.2006, № 3 від 27.03.2006, № 4 від 28.03.2006, № 5 від 29.03.2006., проте не було вчинено.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 206 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В даному випадку, в укладених договорах оренди нежилих приміщень, об’єктивно не була виражена внутрішня воля сторін. Зокрема, вищевказані договори передбачали термін дії менше року, проте у сукупності були укладені строком на п’ять років.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірні договори було укладено з порушенням норм чинного законодавства, Цивільного кодексу України, а тому є недійсними.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В даному випадку відповідачем не доведено підстав для скасування рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Дочірнього підприємства “Адідас-Україна”, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2007 у справі № 32/492 є обґрунтованим і таким, що прийняте без порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства “Адідас-Україна” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2007 у справі № 32/492 залишити без змін.

Матеріали справи № 32/492 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді