донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.02.2008 р.                                                              справа № 24/203

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви Г.І.

суддів

Дзюби О.М. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Мелешко О.О. (довіреність №6 від 08.01.08р.)

Щебуняєв М.В. (довіреність №8 від 12.02.08р.),

від відповідача:

не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Будмеханізація", м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

12.12.2007 року

по справі

№ 24/203 (Ломовцева Н.В.)

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Будмеханізація", м.Донецьк

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Постачально-збутове підприємство", м.Макіївка Донецької області

про

стягнення 14734 грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

У 2007 році позивач, Відкрите акціонерне товариство «Будмеханізація», м.Донецьк, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Постачально-збутове підприємство», м.Макіївка Донецької області, про стягнення заборгованості за виконані роботи за Договором підряду № 7 від 05.01.00р. в розмірі 14 734 грн. 40 коп.

В процесі розгляду справи 25.10.2007р. позивач усно уточнив період виникнення боргу, зазначивши його з січня 2000р. по вересень 2001р., вважаючи, що строк позовної давності не минув, що відображено в протоколі судового засідання (а.с.40)

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.12.2007р. у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Будмеханізація», м.Донецьк було відмовлено. Судове рішення мотивоване тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з перебігом строку позовної давності, а також відсутності поважних причин пропущення цього строку.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство «Будмеханізація», м.Донецьк, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права України, а також вважає, що висновки, зроблені господарським судом, не відповідають обставинам справи. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2007р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в розмірі 14 734 грн. 40 коп.

Через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Постачально-збутове підприємство», м.Макіївка Донецької області, надав довідку №6 від 22.01.08р., з якої вбачається, що станом на 11.09.07р. заявлена позивачем сума 14 734 грн. 40 коп. на підприємстві відповідача не значиться.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду відповідач надіслав клопотання, яким просив розглядати апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Будмеханізація»по справі № 24/203 без його участі в зв'язку з відрядженням представника, яке судовою колегією розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні представники позивача підтримали свої апеляційні вимоги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи № 24/203, та наданих представниками позивача пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну «Про судоустрій»та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.01.00р. між позивачем, Відкритим акціонерним товариством «Будмеханізація», м.Донецьк (Субпідрядник), та Постачально-збутовим підрозділом «Макіївжитлобуд», м.Макіївка Донецької області (Генпідрядник), був укладений Договір підряду № 7 (далі –Договір), відповідно до вимог якого Субпідрядник прийняв на себе зобов'язання виконати наступні роботи: робота баштового крану КБ-406.

Згідно пункту 3.1 Договору вартість послуг визначається в сумі 600 грн. на місяць. Розрахунки здійснюються на підставі договірної ціни, узгодженої обома сторонами в розмірі 27 грн. 27 коп. на день (п. 3.3 Договору). Розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно до 10 числа наступного місяця, шляхом перерахування сум на розрахунковий рахунок Субпідрядника (п. 3.4 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 10.01.2001р. строк дії Договору № 7 від 05.01.00р. було пролонговано до 31.12.01р.

В 2002 році Постачально-збутовий підрозділ «Макіївжитлобуд»було ліквідовано. Згідно Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Постачально-збутове підприємство», зареєстрованого 08.07.02р., останній є правонаступником Постачально-збутового підрозділу «Макіївжитлобуд»за всіма активами та пасивами.

На виконання своїх договірних зобов'язань в період з січня 2000 року по вересень 2001 року Субпідрядник, ВАТ «Будмеханізація», виконав роботи баштовим краном КБ-406, що підтверджується Актами приймання виконаних робіт та Довідками виконаних робіт за цей період, підписаними обома сторонами.

По закінченню проведених Субпідрядником робіт, Генпідрядник своєчасно свої грошові зобов'язання не виконав, а його правонаступником сума заборгованості також не була погашена.

29.01.04р. позивачем, Відкритим акціонерним товариством «Будмеханізація»в особі головного бухгалтера, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Постачально-збутове підприємство», в особі директора, було складено акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого кредиторська заборгованість по даним позивача склала 15 808 грн.20 коп., а за даними відповідача - 14 734 грн. 40 коп.

Гарантійним листом № 8 від 24.03.04р., надісланим на адресу позивача, відповідач гарантував погасити заборгованість в розмірі 14 734 грн. 40 коп. до кінця 2004 року, зобов'язався перераховувати щомісячно 1 700 грн. відповідно пред'явлених рахунків. Проте взяті на себе зобов'язання боржник в передбачений термін не виконав.

В квітні 2005 року листом № 343 позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постачально-збутове підприємство»з вимогою погасити заборгованість в розмірі 15 808 грн. 20 коп.

В грудні 2005 року позивач, Відкрите акціонерне товариством «Будмеханізація», звернулось до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Постачально-збутове підприємство», з вимогою підписати Акт звірки розрахунків станом на 01.12.2005р.

Відповідач не підписав цей Акт, але зробив відмітку про невизнання суми боргу, тому що строк позовної давності сплинув.

За цих підстав, Відкрите акціонерне товариство «Будмеханізація», звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, вислухавши пояснення представників позивача, судова колегія дійшла висновку, що:

Відповідно до абзацу 2 п.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Донецький апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Будмеханізація», м.Донецьк, з огляду на наступне:

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється в три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 статті 264 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 8 від 24.03.04р. відповідач гарантував погасити заборгованість в розмірі 14 734 грн. 40 коп., тобто визнав борг.

З огляду на зазначене, перебіг строку позовної давності перервався 23.03.04р., з 24.03.04р. почав текти заново та сплинув 24.03.07р. Проте, як вбачається з наданої Відкритим акціонерним товариством «Будмеханізація», м.Донецьк позовної заяви, вона була подана до господарського суду Донецької області лише 15.10.07р., тобто поза межами строку позовної давності, передбаченого чинним законодавством України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України господарським судом Донецької області правомірно застосована позовна давність, оскільки в матеріалах справи є наявним заява відповідача № 43 від 27.11.07р. з вимогою застосувати загальний термін позовної давності 3 роки.

Доводи заявника апеляційної скарги, що переривання строку позовної давності починається з того моменту, коли відповідачем у грудні 2005 року на Акті звірки розрахунків станом на 01.12.05р. було зроблено відмітку «Данная сумма не признаётся, так как срок исковой давности истёк», не приймаються до уваги, з огляду на наступне:

Ці доводи суперечать частині 1 статті 264 Цивільного кодексу України, якою передбачено визнання боргу боржником.

З даного Акту звірки розрахунків від 01.12.05р. не вбачається визнання відповідачем суми боргу. З Акту звірки розрахунків від 29.01.04р. також вбачаються різні суми заборгованості. Крім того, як Акт від 29.01.04р., так і Акт від 01.12.05р., з боку позивача не підписані керівником підприємства в порушення пункту 3 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.99р., яким передбачено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

До того ж акт звірки розрахунків є лише відображенням руху коштів в бухгалтерському обліку підприємств, і не може вважатися доказом наявності або відсутності заборгованості. Акт звірки взаєморозрахунків є лише документом, що відображує рух коштів в бухгалтерському обліку підприємств на конкретну дату. Наявність чи відсутність будь-яких відносин сторін щодо виконання договірних зобов'язань підтверджується первинними документами.

Акт звірки розрахунків не містить істотних умов, які б дозволили визначити зміст та природу прав і обов'язків сторін, підписання акту не впливає на майновий стан сторін, не призводить до змін в суті операції, ніяких прав та обов'язків у сторін внаслідок звіряння розрахунків між ними не виникає, тобто функція актів звірки розрахунків носить суто інформаційний характер.

Умовами Договору підряду № 7, а саме пунктом 3.4, розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно до 10 числа наступного місяця, шляхом перерахування сум на розрахунковий рахунок Субпідрядника. Тобто, як правомірно зазначено в рішенні суду першої інстанції, право на пред’явлення позову у позивача виникло за кожним періодом виконаних робіт відповідно після 10 числа наступного місяця. Також позивач мав право застосувати відповідальність, передбачену розділом 4 Договору № 7.

Тому судом першої інстанції правомірно в якості переривання строку позовної давності визнано лише Лист відповідача від 24.03.04р. №8. Ніяких поважних причин пропуску позивачем вже перерваного строку позовної давності, для можливості розгляду питання про його поновлення, в процесі розгляду справи, ним не заявлено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2007 року у справі № 24/203 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Будмеханізація», м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2007 року у справі № 24/203 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2007 року у справі № 24/203 –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І. Діброва

Судді:          О.М. Дзюба

Т.А. Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС