ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.08

Справа №АС13/444-08.

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАУЕР»

до відповідача: Управління з контролю за використанням та охороною земель у

Сумській області

про визнання рішення протиправним та його скасування

СУДДЯ ЛИХОВИД Б.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Пантюшенко О.Л. (директор)

від відповідача: Литовченко Г.Ф., довіреність № 759-01 від 30.09.2008 року

В судовому засіданні 06.10.2008 року було оголошено перерву до 21.10.2008 року.

В судовому засіданні 21.10.2008 року було оголошено перерву до 29.10.2008 року.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд визнати протиправним і скасувати акти № 72 від 09.07.2008 року та № 74 від 14.07.2008 року, складені державним інспектором, головним спеціалістом управління з контролю за використанням та охороною земель у Сумській області Величком Ю.В.

В заяві про доповнення позовних вимог № 85 від 06.10.2008 року позивач просить суд доповнити позовні вимоги наступним: визнати протиправним та скасувати Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ТОВ «ЗАУЕР» на території Лебединської міської ради від 14.07.2008 року на суму 11114 грн. 30 коп. і Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки ТОВ «ЗАУЕР» не за цільовим призначенням на території Лебединської міської ради від 14.07.2008 року на суму 19092 грн. 82 коп.

Відповідач в письмових запереченнях проти вимог позивача заперечує та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними та скасувати акти № 72 від 09.07.2008 року та № 74 від 14.07.2008 року посилаючись на те, що вони прийняті упереджено, без належного нормативно-правового обґрунтування та з’ясування всіх обставин, які мають суттєве значення, не ґрунтуються на чинному законодавстві, тому порушують права і законні інтереси ТОВ «ЗАУЕР».

В своїх обґрунтуваннях позивач заперечує факт віднесення земельної ділянки площею 4,98 га до земель історико-культурного призначення.

Крім того, позивач вважає, що спірні акти були прийняті з порушенням порядку проведення перевірки.

Судом встановлено:

09.07.2008 року, відповідно до вимог ст.ст. 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель в Сумській області, за участю помічника прокурора Лебединського району, в присутності директора ТОВ «ЗАУЕР» Пантюшенко О.Л., проведено перевірку використання земель сільськогосподарського призначення товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАУЕР» при використанні землі сільськогосподарського призначення в розмірі: паї громади 68 штук – 231,02 га, з них ріллі – 200,29 га, землі державної власності згідно Статуту оренди від 27.09.2005 року площею 6,44 га.

В ході перевірки встановлено, що позивачем дійсно використовуються зазначені землі. На землях сільськогосподарського призначення вирощується сільськогосподарська продукція. З орендодавцями укладено договори оренди терміном на 10 років до 2016 року. В полі сівозміни № 1 вирощується озима пшениця на 14 паях орендодавців загальною площею 41,65 га. На даному полі знаходиться земельна ділянка історико-культурного призначення – курган загальною площею приблизно 4,5 га, яка на 09.08.2008 року засіяна озимою пшеницею та не входить до загальної площі, тобто зайнятою під виробництво сільськогосподарської продукції та є порушенням Земельного кодексу України та ст. 53-1 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Відповідно до даного порушення складено акт перевірки № 72 від 09.07.2008 року.

14.08.2008 року державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель в Сумській області, в присутності директора ТОВ «ЗАУЕР» Пантюшенко О.Л. проведено повторну перевірку використання земель сільськогосподарського призначення ТОВ «ЗАУЕР». В ході даної перевірки виявлено, що в полі сівозміни № 1 вирощується озима пшениця на 14 паях орендодавців загальною площею 41,65 га. На даному полі знаходиться земельна ділянка історико-культурного призначення – курган загальною площею приблизно 4,5 га, яка на 09.08.2008 року засіяна озимою пшеницею та не входить до загальної площі, тобто зайнятою під виробництво сільськогосподарської продукції та є порушенням Земельного кодексу України ст. 96 в частині використання земель згідно цільового призначення.

Відповідно до даного порушення складено акт перевірки № 74 від 14.07.2008 року.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» всі пам’ятки археології, включаючи пов’язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Землі, на яких розташовані пам’ятки археології перебувають у державній власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини», з метою захисту об’єктів археології, в тому числі тих, що можуть бути виявлені надання земельних ділянок здійснюється за погодженням відповідних органів охорони культурної спадщини.

Відповідно до ч. 9 ст. 118, ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України, проекти відведення земельних ділянок здійснюються за погодженням відповідних органів охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 53 Земельного кодексу України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані городища, кургани, деякі поховання, поселення, стоянки тощо.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 53 Земельного кодексу України кургани належать до складу історико-культурного призначення.

Статус на провий режим земель історику-культурного призначення визначається Земельним кодексом України, ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд» від 16.06.1992 року, Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Об’єкт історико-культурного призначення, незалежно від форм власності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам’яток України за категоріями національного та місцевого значення.

Відповідно до довідки управління Держкомзему у м. Лебедин Сумської області № 66/01-21 від 18.09.2008 року та інформації управління культури та туризму Сумської області від 16.10.2008 року № 15/1397, розпорядженням представника Президента України в Сумській області від 19.07.1994 року № 227 затверджено державний реєстр пам’яток археології області, до якого занесено і археологічні пам’ятки, що розташовані на території Лебединської міської ради в тому числі пам’ятки археології біля с. Куданівка (земельна ділянка площею 4,987 га).

Відповідно до Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 312 від 12.12.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 року за № 1223/8544, інспекційний орган Держкомзему не пізніше 10 днів до початку проведення перевірки надсилає письмово, з повідомленням, органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичній чи фізичній особі, яких планується перевірити, повідомлення про проведення перевірки.

Відповідно до п. 5.5 зазначеного вище Порядку, акт підписується державним інспектором (інспекторами), який (які) проводить (проводять) перевірку, представником юридичної особи чи фізичною особою, що використовують земельні ділянки, свідками (за їх наявності).

Так, оспорювані акти були підписані інспектором, який проводив перевірку, помічником прокурора Лебединського району та директором ТОВ «ЗАУЕР», як представник юридичної особи, що самовільно використовує земельну ділянку, що відповідає вищевказаному порядку.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації – позивача у справі. За результатами розгляду справи факту такого порушення судом не встановлено.

Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі, стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним.

Крім того, керівник ТОВ «ЗАУЕР» Пантюшенко О.Л., як представник позивача, в судовому засіданні визнав факт самовільного використання земельної ділянки загальною площею 4,98 га.

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ТОВ «ЗАУЕР» на території Лебединської міської ради від 14.07.2008 року на суму 11114 грн. 30 коп. і Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки ТОВ «ЗАУЕР» не за цільовим призначенням на території Лебединської міської ради від 14.07.2008 року на суму 19092 грн. 82 коп.

В обґрунтування даної вимоги позивач посилається на те, що при визначенні розміру збитків та складанні розрахунків від 14.07.2008 року, відповідачем не були дотримані вимоги п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабміну України від 19.04.1993 року № 284 (із змінами та доповненнями), та розрахунки проведені органом, який не має відповідної компетенції.

Дані вимоги суд вважає неправомірними, так як в разі самовільного зайняття земельної ділянки, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, розмір шкоди визначається відповідно до Методики, затвердженої постановою Кабміну України від 25.07.2007 року № 963.

Відповідно до п. 7 зазначеної Методики, розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі та територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться інспекціями Мін природи або Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель та її територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам – територіальними органами, Держземінспекції на підставі матеріалів обстеження земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабміну України від 01.11.2000 року № 1619 (зі змінами).

Таким чином, акти прийняті правомірно та не суперечать вимога чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача, щодо визнання протиправними та скасування актів № 72 від 09.07.2008 року та № 74 від 14.07.2008 року, складених державним інспектором, головним спеціалістом управління з контролю за використанням та охороною земель у Сумській області Величком Ю.В. та щодо визнання протиправними та скасування Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ТОВ «ЗАУЕР» на території Лебединської міської ради від 14.07.2008 року на суму 11114 грн. 30 коп. і Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки ТОВ «ЗАУЕР» не за цільовим призначенням на території Лебединської міської ради від 14.07.2008 року на суму 19092 грн. 82 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В позові – відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                      Б.І.ЛИХОВИД

Повний текст постанови підписано 10.11.2008 року.