ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

справа № 39/20

25.02.08

Суддя Мудрий С.М., розглянувши матеріали справи

за позовом відкритого акціонерного товариства "Укртелеком"

до Головного київського міського управління у справах захисту прав споживачів

про визнання недійсною постанови

За участю представників сторін:

від позивача: Скакальська О.Є., представник за довіреністю № 79 від 16.05.2005 року;

від відповідача:Крутій С.В., представник за довіреністю № б/н від 18.01.2008 року.

встановив:

Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів про визнання недійсною постанови від 14.09.2007 року №002006п про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", у розмірі 371,50 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.10.2007 року № 05-5-39/13827 позовні матеріали повернуті позивачеві без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2007 року Ухвалу Господарського суду м. Києва від 05.10.2007 року № 05-5-39/13827 скасовано, а матеріали справи № 05-5-39/13827 направлено до Господарського суду м. Києва для розгляду по суті.

21.01.2008 року представники сторін з'явилися в судове засідання, вимоги ухвали суду від 26.12.2007 року виконали не в повному обсязі, що перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

21.12.2007 року розгляд справи відкладено на 04.02.2008 року.

Розпорядженням заступника Голови Господарського суду міста Києва від 29.01.2008 року № 2 справу № 39/20 передано для подальшого розгляду судді Мудрому С.М., у зв'язку закінченням строку повноважень судді Гумеги О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.02.2008 року справу № 39/20 прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 25.02.2008 року.

В судовому засіданні 25.02.2008 року дослідивши наявні в матеріалах справи докази та враховуючи зміст позовних вимог суд дійшов висновку, що спір не підлягає розгляду в Господарських судах України враховуючи наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві,

- справи про банкрутство;

- справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

- справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України №1 747-IV від 06.07.05 року.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ, а саме на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

У наведених категоріях спорів передбачено, що хоча б однією із сторін такого спору повинен бути суб'єкт владних повноважень.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Одним з завдань Головного київського міського управління у справах захисту прав споживачів є перевірка дотримання законодавства про захист прав споживачів.

Враховуючи викладені норми господарський суд вважає, що Головне київське міське управління у справах захисту прав споживачів, в даних правовідносинах, в будь-якому випадку, виступає як суб'єкт владних повноважень і виконує владні управлінські функції покладені на нього державою.

За таких обставин, на думку суду, відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" при зверненні до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про визнання недійсною постанови від 14.09.2007 року №002006п про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", у розмірі 371,50 грн. не правомірно застосувало положення Господарського процесуального кодексу України.

Аналіз вищевикладених норм встановлює, що поданий позов не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1. ч.1.ст.80 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд припиняє провадження у справі якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до ч.3 статті 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішенні питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення державного мита з державного бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів.

Судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1, ч.3 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі №39/20.

Суддя                                                             С.М.Мудрий