ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2008 р.

№ 6/102-92
Вищий господарський суд У
країни у складі: суддя Селі
ваненко В.П. головуючий, суд
ді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,
розглянувши касаційну ска
ргу фізичної особи підп
риємця ОСОБА_1, м. Луцьк,
на рішення господарськ
ого суду Волинської області
та постанову Львівсько
го апеляційного господарськ
ого суду від 05.08.2008
зі справи № 6/102-92
за позовом прокурора мі
ста Луцька (далі Прокурор) в
інтересах держави в особі Де
ржавної служби з питань наці
ональної культурної спадщин
и (далі Державна служба), м. К
иїв, та управління культури і
туризму Волинської обласної
державної адміністрації (да
лі - Управління культури), м. Лу
до фізичної особи під
приємця ОСОБА_1 (далі Пі
управління Волинської є
пархії Української правосла
вної церкви Київського патрі
архату (далі Управління Во
линської єпархії), м. Луцьк,
про визнання недійсним
договору оренди та зобов'яза
ння звільнити приміщення,
за участю представників:
Генеральної прокуратури У
країни Громадського С.О
Державної служби не з
Управління Волинської єпа
Прокурор звернувся до
господарського суду Волинсь
кої області з позовом в інтер
есах держави в особі регіона
льного відділення Фонду держ
авного майна України по Воли
нській області (далі Відді
лення ФДМУ), Державної служби
та Управління культури і про
сив (з урахуванням подальшог
о уточнення позовних вимог) в
изнати недійсним на майбутнє
договір оренди приміщень па
мятки культурної спадщини
, укладений Луцько-Волинсько
ю єпархією Української право
славної церкви Київського па
тріархату з Підприємцем та з
обовязати Підприємця звіл
ьнити орендоване приміщення
Рішенням названого суду ві
д 24.03.2008 (суддя Пахолюк В.А.), залиш
еним без змін постановою Льв
івського апеляційного госпо
дарського суду від 05.08.2008 (колегі
я суддів у складі: Кузь В.Л. г
оловуючий, судді Городечна М
.І., Юркевич М.В.): Відділення ФДМ
У виключено з числа позивачі
в у справі; Луцько-Волинську є
пархію Української правосла
вної церкви Київського патрі
архату як неналежного відпов
ідача замінено на Управління
Волинської єпархії; позов за
доволено. Прийняті судові рі
шення мотивовано наявністю п
равових підстав для визнання
згаданого договору недійсни
м.
У касаційній скарзі до Вищо
го господарського суду Украї
ни Підприємець просить рішен
ня місцевого та постанову ап
еляційного господарських су
дів зі справи скасувати чере
з неправильне застосування н
ими норм матеріального та пр
оцесуального права, а справу
передати на новий розгляд до
місцевого суду.
Прокурор та Державна служб
а подали відзиви на касаційн
у скаргу, в яких зазначили про
безпідставність її доводів
та просили скаргу залишити б
ез задоволення, а судові ріше
ння зі справи - без змін.
Інші відзиви на касаційну с
каргу не надходили.
Сторони відповідно до стат
ті 1114 Господарського процесуа
льного кодексу України (далі
- ГПК України) належним чином
повідомлено про час і місце р
озгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встан
овлення судами першої і апел
яційної інстанцій обставин с
прави та правильність застос
ування ними норм матеріально
го і процесуального права, за
слухавши представників прок
уратури та Управління Волинс
ької єпархії, Вищий господар
ський суд України дійшов вис
новку про необхідність задов
олення касаційної скарги з у
рахуванням такого.
Попередніми судовими інст
анціями у справі встановлено
, що:
- розпорядженням представн
ика Президента України від 11.0
8.1992 № 268 громаді Свято-Троїцьког
о собору передано в користув
ання Свято-Троїцький собор, б
удівлю колишнього монастиря
бернардинів по проспекту Во
лі та два будинки по вулиці Пл
еханова, в яких розміщені Єпа
рхіальне управління та духов
на семінарія;
- рішенням Волинської обл
асної ради від 03.12.2002 "Про перелі
к памяток містобудування т
а архітектури, історії Волин
ської області, які не підляга
ють приватизації" до цього пе
реліку включено келії монаст
иря бернардинів по проспекту
Волі, 2 у місті Луцьку як пам
ятку, що перебуває у державні
й власності та не підлягає пр
иватизації;
- розпорядженням Волинсько
ї облдержадміністрації від 1
9.09.2006 № 231 Управлінню Воли
нської єпархії дозволено взя
ти на баланс комплекс будіве
ль Свято-Троїцького кафедрал
ьного собору, в тому числі й ко
лишні келії монастиря бернар
динів по проспекту Волі, 2 у мі
сті Луцьку;
- власником обєкта культу
рної спадщини келії монаст
иря бернардинів є держава
в особі Управління культури,
що підтверджується відповід
ним паспортом (а.с. 103-106);
- 01.08.2003 Луцько-Волинською єпар
хією Української православн
ої церкви Київського патріар
хату (орендодавець) і Підприє
мцем (орендар) укладено догов
ір оренди, згідно з умовами як
ого орендодавець передав, а о
рендар прийняв в оренду нежи
лі приміщення загальною площ
ею 25 м2 по проспекту Волі, 2 у міс
ті Луцьку;
- приміщення передано в орен
ду Підприємцю без погодження
з Державною службою;
- кошти від здачі відповідно
го майна в оренду до державно
го бюджету не надходять.
Причиною спору зі справи ст
ало питання про наявність аб
о відсутність підстав для ви
знання недійсним зазначеног
о договору оренди та зобов'яз
ання Підприємця звільнити пр
иміщення.
Водночас суд першої інстан
ції, прийнявши до провадженн
я (ухвалою від 28.11.2007) даний позов
, заявлений Прокурором, у тому
числі й в інтересах Відділен
ня ФДМУ, питання щодо участі в
справі цього позивача виріш
ив у непередбачений процесуа
льним законом спосіб, виключ
ивши його з числа позивачів с
початку ухвалою від 09.01.2008 (а.с. 52-53)
, а в подальшому і рішенням від
24.03.2008 зі справи.
Між тим кожне судове рішенн
я передбачає настання певних
(юридично значимих) наслідкі
в (щодо вирішення спору по сут
і; преюдиціального значення
судового рішення; можливості
повторного звернення до суд
у з цього ж приводу тощо) та ма
є прийматися виключно у спос
іб, встановлений законом.
Отже, здійснюючи проваджен
ня за участю Відділення ФДМУ
як позивача, суду першої інст
анції належало: дослідити по
вноваження цього органу; з
ясувати його звязок з пред
метом даного судового спору;
встановити можливість поруш
ення відповідачами прав та о
хоронюваних законом інтерес
ів цього позивача; дослідити
правову позицію сторін щодо
участі Відділення ФДМУ в спр
аві, на підставі чого, залежно
від встановлених фактичних
обставин, або припинити пров
адження у справі за наявност
і підстав, передбачених част
иною першою статті 80 ГПК Украї
ни (пункти 11, 4 тощо), або прийнят
и рішення по суті спору (задов
ольнивши позов у відповідній
частині чи відмовивши в задо
воленні позовних вимог стосо
вно цього позивача).
У свою чергу, заміну неналеж
ного відповідача (Луцько-Вол
инської єпархії Української
православної церкви Київськ
ого патріархату на Управлінн
я Волинської єпархії) місцев
им судом також здійснено з по
рушенням норм процесуальног
о права (зокрема, статті 24 ГПК У
країни), оскільки судом першо
ї інстанції не було дослідже
но факт існування та правови
й статус Луцько-Волинської є
пархії Української правосла
вної церкви Київського патрі
архату, тоді як саме від цього
залежить оцінка правильност
і подальших процесуальних ді
й суду (зокрема: розбіжності у
назві однієї й тієї ж юридичн
ої особи потребують лише уто
чнення правильного найменув
ання відповідача; наявність
правонаступництва його пр
оцесуальної реалізації; замі
на саме неналежного відповід
ача дотримання порядку, вс
тановленого статтею 24 ГПК Укр
аїни).
Зазначені процесуальні по
рушення не було усунуто й суд
ом апеляційної інстанції.
Крім того, ні місцевим, ані а
пеляційним господарськими с
удами не зясовано й такого
: якщо будівлю колишнього мон
астиря (разом з іншим майном) б
уло передано в користування
саме релігійній громаді Свят
о-Троїцького собору, то чи впр
аві Управління Волинської єп
архії (Луцько-Волинська єпар
хія Української православно
ї церкви Київського патріарх
ату) здійснювати розпоряджен
ня цим майном шляхом передач
і в оренду з огляду, зокрема, н
а приписи статей 8 і 9 Закону Ук
раїни "Про свободу совісті та
релігійні організації", за як
ими релігійна громада і
релігійні управління є
різними релігійними організ
аціями. Для вирішення цього п
итання господарським судам н
еобхідно було дослідити відп
овідні приписи статутів (пол
ожень) цих релігійних органі
зацій, за необхідності залуч
ивши до участі у справі назва
ну релігійну громаду.
Не встановивши усього кола
обставин, що входять до предм
ету доказування в даній спра
ві, попередні судові інстанц
ії припустилися неправильно
го застосування вимог частин
и першої статті 47 ГПК України
щодо прийняття судового ріше
ння за результатами обговоре
ння усіх обставин справи та ч
астини першої статті 43 цього К
одексу стосовно всебічного,
повного і обєктивного розг
ляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупно
сті.
У звязку з наведеним у Вищ
ого господарського суду Укра
їни відсутні підстави для ви
сновку щодо правильності зас
тосування цими судовими інст
анціями норм матеріального п
рава.
Касаційна ж інстанція згід
но з частиною другою статті 111
7 ГПК України не має права вста
новлювати або вважати доведе
ними обставини, що не були вст
ановлені у рішенні або поста
нові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати пи
тання про достовірність того
чи іншого доказу, про переваг
у одних доказів над іншими, зб
ирати нові докази або додатк
ово перевіряти докази.
У новому розгляді справи су
ду першої інстанції необхідн
о встановити обставини, зазн
ачені в цій постанові, дати їм
та доводам сторін і Прокурор
а області належну правову оц
інку, правильно застосувати
норми матеріального і процес
уального права та вирішити с
пір відповідно до закону.
Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК
України, Вищий господарськи
й суд України
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу фізи
чної особи підприємця ОС
ОБА_1 задовольнити.
2. Рішення господарського су
ду Волинської області від 24.03.20
08 та постанову Львівського ап
еляційного господарського с
уду від 05.08.2008 зі справи № 6/102-92 скас
увати.
Справу передати на новий ро
згляд до господарського суду
Волинської облас
ті.
Суддя В.Селіва
ненко
Суддя І.Бенедисюк

Суддя

Б.Львов