ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28.02.08р.

Справа № А27/213-07

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гофро-Пак», м. Кривий Ріг

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі

про визнання дій незаконними та визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 16.04.2007р.

Суддя Татарчук В.О.

Секретар Дякун А.І.

Представники сторін:

від позивача - Матвєєва М.О. дов. від 30.05.07р., Артеменко А.В. пасп. сер. АМ №199529

від відповідача - Кожан І.Є. дов. від 27.02.08р. №5889/10

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гофро-Пак»звернулося з позовом до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі про визнання незаконними дій податкової інспекції по невизнанню валових витрат товариства на суму 430870грн., зобов'язання відповідача не вносити зміни по податку на прибуток в особовий рахунок позивача на підставі акту перевірки №64/230 від 29.03.2007р. та визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 16.04.2007р.

В ході вирішення спору позивач змінив вимоги, вказавши на необхідність визнання незаконними дій Південної МДПІ по невизнанню валових витрат ТОВ «Гофро-Пак»на суму 430870грн. та визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 16.04.2007р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

-          є необґрунтованим висновок податкової інспекції про порушення підприємством п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»у зв’язку з включенням до декларації витрат, які не були використані у господарській діяльності, оскільки підприємство реалізувало власну продукцію за ціною нижчою від її собівартості;

-          податковою інспекцією невірно визначений рівень звичайної ціни;

-          позивачем згідно з вимогами чинного законодавства включено до складу валових витрат суму збитків попередніх звітних періодів, що підтверджується актом перевірки №177/231 від 23.09.2005р.;

-          відповідно до положень пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»підприємством включались до складу валових витрат витрати на транспортні послуги для доставки товарів покупцям;

-          акт перевірки від 29.03.2007р. складений з порушенням Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №327 від 10.08.05р.;

-          податковою інспекцією невірно визначено суму штрафних санкцій в розмірі 21500,5грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що ТОВ «Гофро-Пак»в порушення:

-          п.1.32 ст.1, п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»віднесено до складу валових витрат витрати в ІІ-ІV кварталах 2005р. в розмірі 95270,87грн., за 2006р. - 153230,60грн. у зв’язку з реалізацією власної готової продукції за ціною нижчою від її фактичної собівартості;

-          п.5.3.9 п.5.3 ст.5 вказаного Закону за відсутності первинних бухгалтерських документів неправомірно включено до складу валових витрат суму збитків попередніх звітних періодів за I півріччя 2005р. у розмірі 90800грн., I квартал 2006р. - 186100грн., IV квартал 2006р. –54970грн.;

-          п.5.1 ст.5 Закону до складу валових витрат віднесені витрати на транспортні послуги у розмірі 36570грн., які документально не підтверджені та не використовувались в господарській діяльності.

В судовому засіданні 28.02.08 оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

встановив:

29.03.2007р. Південною міжрайонною державною податковою інспекцією у м. Кривому Розі був складений акт №64/230 «Про результати виїзної планової перевірки ТОВ «Гофро-Пак»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005р. по 31.12.2006р.».

Перевіркою встановлено, що підприємством в порушення:

-          п.1.32 ст.1, п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»віднесено до складу валових витрат витрати в ІІ-ІV кварталах 2005р. в розмірі 95270,87грн., за 2006р. - 153230,60грн. у зв’язку з реалізацією власної готової продукції ціною нижчою від її фактичної собівартості;

-          п.5.3.9 п.5.3 ст.5 вказаного Закону за відсутності первинних бухгалтерських документів неправомірно включено до складу валових витрат суму збитків попередніх звітних періодів за I півріччя 2005р. у розмірі 90800грн., I квартал 2006р. - 186100грн., IV квартал 2006р. –54970грн.;

-          п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу валових витрат віднесені витрати на транспортні послуги у розмірі 36570грн., які документально не підтверджені та не використовувались в господарській діяльності.

Наведені порушення призвели до завищення підприємством від’ємного значення об’єкту оподаткування за 2006р. на загальну суму 430870грн. (в тому числі збитки за 2005р. в розмірі 186100грн.):

-          І квартал –227471грн.;

-          І півріччя –277800грн.;

-          3 квартали –311729грн.

-          2006 рік –430870грн.

На підставі вказаного акту відповідачем 16.04.2007р. було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким визначено суму податкового зобов’язання позивача зі сплати штрафних санкцій по податку на прибуток у розмірі 21500,5грн.

Суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 16.04.2007р. з таких підстав.

Аналіз чинного законодавства та матеріалів справи свідчить про помилковість висновку податкового органу про завищення підприємством від’ємного значення об’єкту оподаткування за 2006р. на загальну суму 430870грн. (в тому числі збитки за 2005р. в розмірі 186100грн.): І квартал –227471грн.; І півріччя –277800грн.; 3 квартали –311729грн; 2006 рік –430870грн.

Південна МДПІ в акті перевірки від 29.03.2007р. №64/230 вказує на те, що підприємством до складу валових витрат в декларації з податку на прибуток включені витрати, які не були використані у господарській діяльності, оскільки підприємство реалізувало готову продукцію за ціною, нижчою від її фактичної собівартості, тобто здійснило збиткову операцію:

-          за ІІ-ІV квартал 2005р. в розмірі 95270,87грн.;

-          за 2006р. - 153230,60грн.

Однак такий висновок є помилковим з огляду на наступне.

Згідно з п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати виробництва та обіг - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 вказаного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

На думку суду, наведена норма передбачає таку мету господарської діяльності як отримання доходу, а не прибутку (як вважає відповідач). Збитковість конкретної операції не є підставою для виключення відповідних сум з валових витрат лише з огляду на відсутність прибутку.

Чинним законодавством не встановлені обмеження щодо можливості включення сум до валових витрат в разі продажу продукції за ціною нижчою від собівартості такої продукції.

Є необґрунтованим і твердження податкової інспекції про неправомірність включення позивачем до валових витрат збитків за попередні періоди, як таких, що не підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Право платника податків на виправлення помилок передбачено п.5.1 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Згідно з вказаною нормою, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

З урахуванням наведених положень позивачем були враховані збитки попередніх періодів при поданні податкової звітності у 2005 та 2006 роках.

Факт заниження позивачем валових витрат станом на 31.03.2005р. підтверджено в тому числі і відповідачем.

Так, в акті від 23.09.2005р. №177/231-32410148 «Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ «Гофро-Пак»за період з 01.04.2003р. по 31.03.2005р.»Південною МДПІ зазначено про те, що при перевірці первинних бухгалтерських документів, виписок банку, а також регістрів бухгалтерського обліку, згідно пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» ТОВ «Гофро-Пак»станом на 31.03.2005р. має невраховані валові витрати в сумі 151883,36грн. Підприємство має право на включення вказаних витрат до складу валових витрат в наступних податкових періодах або відкоригувати валові витрати податкового періоду в якому були понесені такі витрати.

В діяльності ТОВ «Гофро-Пак»відсутнє і порушення п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»у вигляді завищення валових витрат на суму витрат на транспортні послуги у розмірі 36570грн., які документально не підтверджені та не використовувались в господарській діяльності.

Як встановлено при перевірці та в ході вирішення спору на протязі 2006р. ТОВ «Гофро-Пак»на виконання укладених з покупцями договорів було зобов’язане надавати транспортні послуги з доставки власної продукції, однак у зв’язку з відсутністю власного транспорту товариство придбавало транспортні послуги на суму 40346,80грн. у фізичних осіб.

Згідно з п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 вказаного Закону встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до п.1.31 ст.1 Закону продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Слід погодитись з твердженням позивача про те, що зазначені витрати є витратами на збут підприємства.

Згідно з п.2 Методичних рекомендацій з формування складу витрат та порядку їх планування в торговельній діяльності, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №145 від 22.05.2002р. (далі Методичні рекомендації) до складу витрат торговельної діяльності належать витрати підприємств, що здійснюють таку діяльність, які виникають у процесі руху товарів, а також витрати підприємств громадського харчування, що пов'язані з випуском і реалізацією продукції власного виробництва (далі - підприємства торгівлі).

Пунктом 7 Методичних рекомендацій встановлено, що до поточних витрат підприємств торгівлі за видами діяльності відносяться в тому числі і витрати на збут.

В пункті 24 Методичних рекомендацій вказано на те, що витрати на збут групують за статтями 3.1-3.7.

Відповідно до ст.3.7 до витрат на транспортування входять витрати на перевезення товарів (продукції) власним транспортом за собівартістю перевезень, до яких включають:

вартість пально-мастильних матеріалів та інших матеріалів і предметів для належної експлуатації транспортних засобів;

плату за обслуговування транспортних засобів сторонніми підприємствами;

збори за проходження технічного огляду;

витрати на оплату праці водіїв, механіків та інших працівників транспорту;

нарахування заробітної плати;

амортизацію транспортних засобів, приміщень гаражів, їх обладнання, паливних резервуарів;

витрати на поточний ремонт;

поточні витрати на утримання приміщень гаражів та їх обладнання;

витрати на утримання гужового транспорту;

інші витрати, пов'язані з експлуатацією власного автомобільного та гужового транспорту.

Враховуючи викладене, ТОВ «Гофро-Пак»цілком правомірно відносило до витрат на збут витрати, пов’язані з доставкою продукції покупцям.

Правомірність доводів позивача підтверджується і висновком судово-економічної експертизи ПП «Економічна експертиза та аудит»№9 від 05.11.2007р. Експертом документально не підтверджені висновки акту перевірки 364/230 від 29.03.2007р. про завищення ТОВ «Гофро-Пак»від’ємного значення об’єкту оподаткування за 2006р. на загальну суму 430870грн. (в тому числі збитки за 2005р. в розмірі 186100грн.) в т.ч.:

І квартал –227471грн.;

І півріччя –277800грн.;

3 квартали –311729грн.;

2006р. - 430870грн.

За даними дослідження завищення суми витрат 4 кварталу в розмірі 129651грн. не призвело до завищення суми валових витрат у декларації ТОВ «Гофро-Пак»в цілому за 2006 рік, оскільки в попередні звітні періоди такі витрати було занижено, а звітним податковим періодом є не 4 квартал 2006 року, а згідно з п.11.1 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»податковим періодом є: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік.

Викладені обставини свідчать про незаконність спірного податкового повідомлення-рішення, що є підставою для задоволення позову у вказаній частині.

Щодо вимог позивача про визнання незаконними дій Південної МДПІ по невизнанню валових витрат ТОВ «Гофро-Пак»на суму 430870грн. слід зазначити наступне.

Висновок Південної МДПІ щодо завищення позивачем валових витрат на суму 430870грн. викладений в акті перевірки від 29.03.2007р. №64/230. Зазначений акт не є підставою для виникнення прав та обов’язків сторін.

Товариству слід звернути увагу на те, що в особовому рахунку платника податків не відображається сума валових витрат такого платника.

З урахуванням положень Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» підставою для нарахування податкових зобов’язань є відповідне рішення контролюючого органу.

Таким чином, вимога позивача про визнання незаконними дій Південної МДПІ по невизнанню валових витрат ТОВ «Гофро-Пак»на суму 430870грн. задоволенню не підлягає. Наведена вимога не відповідає визначеному законом способу захисту порушеного права.

Керуючись ст.ст. 94, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі №/0 від 16.04.2007р.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з державного бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гофро-Пак»(м. Кривий Ріг, вул. Окружна, 12, ) 3грн.40коп. витрат по сплаті судового збору, 10810грн. витрат по оплаті вартості судово-економічної експертизи.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.186 КАС України.

Суддя                     В.О. Татарчук

Дата підписання постанови, оформленої у відповідності до ст.163 КАС України –26.03.2008р.