ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 р.

№
2-27/11076-2007

Колегія
суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова
Є.В.,

суддів:

Данилової
Т.Б.,

Ходаківської
І.П.,

розглянула

касаційну
скаргу

Фонду
комунального майна Сімферопольської міської ради (далі Фонд)

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду

від

11.12.07

у
справі

№
2-27/11076-2007

господарського
суду

Автономної
Республіки Крим

за
позовом

суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі Підприємець)

до

Сімферопольської
міської ради (далі Рада),  Фонду,

третя
особа:

комунальне
підприємство "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста
Сімферополя"  (далі Підприємство),

про

визнання
незаконним і відміну рішення та спонукання до вчинення певних дій

В
засіданні взяли участь представники:

-
позивача:

не
з'явились;

-
відповідача:

Ради: не з'явились;

Фонду: Ковтонюк Я.М. (за дов. № 55/40/01
від 18.01.08);

-
третьої особи:

не
з'явились.

Ухвалою
від 09.02.08 Вищого господарського суду України касаційна скарга Фонду №
25/40/01 від 09.01.08 була прийнята до провадження, розгляд справи у судовому
засіданні призначено на 06.03.08.

Вказана
ухвала суду була направлена сторонам у справі в установленому порядку,
документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до Вищого господарського
суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до
ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним
чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На
день розгляду справи у судовому засіданні 06.03.08 будь-яких письмових заяв та
клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до
суду не надходило.

У
судове засідання 06.03.08 представники Підприємця, Ради та Підприємства не
з'явились.

Враховуючи,
що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було
попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою
перенесення розгляду справи на інші строки, а від Підприємця, Ради та
Підприємства повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 06.03.08
до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа
розглядається за наявними матеріалами справи за участі представника Фонду.

Про
вказані обставини представника Фонду було повідомлено на початку судового
засідання 06.03.08. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду
України, яка переглядає справу в касаційному порядку, не заявлено.

За
згодою представника Фонду, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського
процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.03.08 було оголошено
лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду
України.

Рішенням
від 21.09.07 господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова
Н.В.) позовні вимоги Підприємця задоволено частково.

Визнано
незаконним та відмінено рішення Ради від 26.07.07 № 316, прийняте на 24-й сесії
5-го скликання “Про внесення змін в додаток № 2 до рішення 13-ї сесії міської
ради 5-го скликання від 27.12.06 № 150 “Про затвердження Програми приватизації
об'єктів комунальної власності Сімферопольської міської ради на 2007 рік” в
частині виключення п. 125 “Приміщення, вул.Тролейбусна, 3, побутові, викуп,
83,7 м2, ПП ОСОБА_1”.

В
іншій частині позовні вимоги Підприємця (щодо зобов'язання Фонду виконати
рішення 13-ї сесії Ради 5-го скликання від 27.12.06 № 150 “Про затвердження
Програми приватизації об'єктів комунальної власності Сімферопольської міської
ради на 2007 рік”, а також наказ Фонду № 209 від 24.04.07 “Про приватизацію
шляхом викупу, визначення дати оцінки і проведення інвентаризації об'єкта
комунальної власності Сімферопольської міської ради -приміщень по
вул.Тролейбусна, 3”), залишено без розгляду.

Постановою
від 11.12.07 Севастопольського апеляційного господарського суду (колегія суддів
у складі: головуючого -Видашенко Т.С., суддів -

Лисенко
В.А., Ткаченко М.І.) апеляційну скаргу Фонду залишено без задоволення, а
рішення від 21.09.07 господарського суду Автономної Республіки Крим -без змін.

Вказані
судові рішення мотивовані тим, що згідно ч. 5 ст. 7 Закону України “Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” відмова у
приватизації можлива лише у вичерпному переліку випадків, до яких обґрунтування
відповідачів про те, що в місті склалась складна ситуація з розміщенням
бюджетних установ, не входить.

Не
погодившись з рішеннями попередніх судових інстанцій Фонд звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення від
21.09.07 господарського суду Автономної Республіки Крим та постанову від
11.12.07 Севастопольського апеляційного господарського суду скасувати, та
припинити провадження у справі.

Свої
вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було
порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст. 317, ч. 2 ст.
327 Цивільного кодексу України, ч.ч. 5, 7 ст. 60 Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні”.

У
своєму відзиві на касаційну скаргу Рада доводи скаржника підтримує.

Підприємець
у своєму відзиві на касаційну скаргу щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи
їх безпідставними, у зв'язку з чим просить касаційну скаргу Фонду залишити без
задоволення, а оскаржені судові рішення -без змін.

На
день розгляду справи у судовому засіданні 06.03.08 письмовий відзив на
касаційну скаргу від Підприємства не надійшов

Розглянувши
матеріали справи, касаційну скаргу, відзиви на касаційну скаргу, заслухавши
пояснення представника сторони, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування
судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи,
рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м.Сімферополя від
22.11.05 № 238/6 було вирішено передати в оренду Підприємцю нежилі приміщення
по вул.Тролейбусна, 3, м.Сімферополь, загальною площею 83,7 м2  для організації побутового обслуговування
населення строком на 11 місяців.

Прим
цьому, судовими інстанціями встановлено, що 01.12.05 на виконання вказаного
рішення, між Підприємцем (Орендар) та житлово-

експлуатаційним
відділенням Київського району м.Сімферополь

(Орендодавець)
було укладено договір оренди № 28/1 нежилих приміщень (далі Договір), що
належать до комунальної власності м.Сімферополя, згідно з п. 1.1 якого
Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування (оренду)
нежилі приміщення, що розташовані за адресою: м.Сімферополь, вул.Тролейбусна,
3, загальною площею 83,7 м2, що знаходяться на балансі
житлово-експлуатаційного відділення Київського району м.Сімферополя, вартість
яких відповідно до акту експертної оцінки від 31.10.05 складає 44 600,00 грн.

Судовими
інстанціями встановлено, що відповідно до п. 10.1 Договору строк його дії
визначений до 31.10.06 включно.

Вирішуючи
спір місцевий та апеляційний суди встановили, що 16.10.06 розпорядженням голови
Київської районної ради м.Сімферополя № 021-8/338 строк дії вказаного Договору
оренди було продовжено на 11 місяців, тобто до 29.09.07.

На
підставі наданих сторонами доказів по справі судовими інстанціями встановлено,
що під час дії вказаного Договору оренди, Підприємцем за попередньою домовленістю
з орендодавцем за рахунок власних коштів було проведено ремонт орендованих
приміщень на суму 36 336,00 грн.

При
цьому, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до
висновку про ідентифікацію поліпшень вказаного

орендованого
нерухомого майна, фактичні витрати на здійснення невіддільних поліпшень
орендованого нерухомого майна, виконаних Орендарем протягом дії договору оренди
нежилих приміщень станом на 10.10.06 без урахування ПДВ, складали 27 798, 00
грн. Разом з тим, встановлено, що згідно з довідкою житлово-експлуатаційного
відділення Київського району м.Сімферополь від 16.08.06 № 5ж. 1-12/918
остаточна вартість вказаних нежилих приміщень станом на 01.08.06 складала 21
932,26 грн.

Вирішуючи
спір попередні судові інстанції встановили, що 27.12.06 на підставі звернення
Підприємця рішенням 13-ї сесії V-го скликання Ради № 150 "Про затвердження
Програми приватизації об'єктів комунальної власності Сімферопольської міської
ради на 2007 рік", нежилі приміщення, що розташовані за адресою:
м.Сімферополь, вул.Тролейбусна, 3, загальною площею 83,7 м2, були
включені до Переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу.

Також,
встановлено, що 24.04.07 наказом Фонду № 209 було вирішено приватизувати шляхом
викупу об'єкт комунальної власності Ради -нежилі

приміщення
по вул.Тролейбусна, 3.

Проте,
матеріалами справи підтверджено, що 26.07.07 рішенням 24-ї сесії V-го скликання
Ради № 316 було внесено зміни до додатку № 2 "Переліку об'єктів
комунальної власності Сімферопольської міської ради, що належить до
приватизації" до рішення 13-ї Ради V-го скликання від 27.12.06 № 150
"Про затвердження Програми приватизації об'єктів комунальної власності
Сімферопольської міської ради на 2007 року", а саме: виключено з даного
Переліку пункт 125: "Приміщення по вул.Тролейбусна, 3, побутові
приміщення, 83,7 м2, СПД ОСОБА_1". При цьому, встановлено, що
дане рішення Ради мотивовано ускладненням обстановки з розміщенням бюджетних
районних закладів.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України враховує, що приписи ст.ст. 13, 41
Конституції України визначають, що від імені Українського народу права
власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування
в межах, визначених Конституцією, і усі суб'єкти права власності рівні перед
законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно
до ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого
самоврядування, крім інших об'єктів, належить нерухоме майно, управління яким
здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх
повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у
судовому порядку.

Згідно
ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому
числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що
є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та
утворені нею органи місцевого самоврядування.

За
змістом ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” органи
місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та
розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі
майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у
постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в
оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання
їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і
оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної
власності визначаються відповідною радою. Майнові операції, які здійснюються
органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не
повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати
обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що задовольняючи позов, суди
не врахували право ради самостійно визначити висновки по розгляду питання щодо
включення об'єктів комунальної власності до переліку таких, що підлягають
приватизації, а також компетенцію суду відповідно до чинного законодавства щодо
спонукання ради приймати певні рішення.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судами першої та
апеляційної інстанцій при винесенні рішень по суті спору наведеним правовим
положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було,
в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в
комплексі.

На
підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що спір розглянуто судами першої та апеляційної інстанцій без дослідження в
повному обсязі обставин справи та норм чинного законодавства, що є порушенням
принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх
сукупності та призвело до прийняття рішень з помилковим застосуванням норм
права.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в
касаційній скарзі стверджує факт порушення місцевим судом не лише норм
матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки
доказів. Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що оцінка
доказів, не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку
судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених
фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми
інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не
має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови
від 29.12.76 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки
передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції
не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення, ухвалені у
справі, підлягають скасуванню, а справа -направленню на новий розгляд до
господарського суду Автономної Республіки Крим.

Під
час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене в
цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і
об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в
залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством
вирішити спір.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110
Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну
скаргу Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради № 25/40/01 від
09.01.08 задовольнити частково.

Рішення
від 21.09.07 господарського суду Автономної Республіки Крим та постанову від
11.12.07 Севастопольського апеляційного господарського суду у справі №
2-27/11076-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська