ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.02.2008

Справа №2-8/345-2008А

За позовом – Управління ПФУ в м. Феодосії, м. Феодосія

До відповідача – СПД Степанової Олександри Олександрівни, м. Феодосія

Про стягнення 230,52грн..

Суддя Чумаченко С.А.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Грушевська Н.В., пред-к за дов. №2338/09-5 від 08.05.2007 року.

Від відповідача – не з’явився

Сутність спору: позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Феодосія Автономної Республіки Крим звернувся до Господарського Суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до відповідача суб’єкта підприємницької діяльності Степанова Олександра Олександровича, просить стягнути з СПД Степанової Олександри Олександрівни на користь Управління ПФУ в м. Феодосія АР Крим заборгованість у загальній сумі 230,52грн..

Справа слуханням відкладалась в порядку ст. 150 Кодексу Адміністративного Судочинства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

В Управління ПФУ в м. Феодосія АР Крим, як платник збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, зареєстрований СПД Степанова Олександра Олександрівна, за реєстраційним номером 07-11-6013.

Згідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України за №21-1 від 19.12.2003 року, платники самостійно розраховують суму страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що вказують у розрахунку сум страхових внесків і надають її в терміни, установлені законодавством.

Відповідно до п.6 ст. 17 Закону України №1058-IV «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлений термін та у повному обсязі страхові внески.

Відповідно до абз. 4 п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Статтею 82 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» з 01.01.2005 року встановлений розмір мінімальної заробітної плати в сумі 262грн. в місяць. Розмір страхового внеску згідно з п.8. Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» визначений Законом України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування», а саме 32%.

Таким чином, 32% х 262грн = 83,94грн.

Отже фіксований розмір страхового внеску з 01.01.2005 року становить 83,84грн..

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 106 Закону України №1058-IV «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

02.02.2006 року Степанова О.О. надав до органу Пенсійного фонду України в

м. Феодосія Звіт про нарахування та сплату суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне страхування за 2005 рік з нарахуванням фіксованого розміру страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в розмірі 251,52грн., але не сплатила в повному обсязі та у строк страхові внески.

06.08.2007 року Управління ПФУ в м. Феодосії надіслало на адресу СПД Степанової О.О. вимогу про сплату боргу №739 від 06.08.2007 року.

Проте СПД Степанова О.О не відреагував на вимогу про сплату боргу по страховому внеску.

Відповідно до представленого позивачем розрахунку по сплаті заборгованості страхових внесків, за відповідачем числиться заборгованість в сумі 230,52грн..

Відповідно до абз. 8 п.3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 Кодексу Адміністративного Судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог та заперечення. Проте відповідачем будь-яких документальних доказів щодо своєчасної сплати страхових внесків, або сплати недоїмки по сплаті страхових внесків.

На підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 158 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

В судовому засіданні 05.02.2008 року оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Повний текст постанови підписано 09.02.2008 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись 158, 159, 161, 162, 163, ст.ст. Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з СПД Степанової Олександри Олександрівни (98100, АР Крим,

м. Феодосія, вул. Кримська, 11, кв. 35, ідентифікаційний номер ) заборгованість по страхових внесках на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Феодосія Автономної Республіки Крим (98100, АР Крим,

м. Феодосія, вул. Українська, 44, ідентифікаційний код 22300286) у сумі 230,59грн..

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чумаченко С.А.