ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.08 Справа № 27/31/08

Дроздова С.С.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Рибальське підприємство “Бриз”, м. Бердянськ Запорізької області

до – Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, м. Бердянськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ “Амур”, с. Осипенко Бердянського району Запорізької області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма “Росія”, с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області

про визнання договорів недійсними

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Матвєєв С.А. – ген. директор; Першикова О.О., дов. № 29 від 14.01.08р.

від відповідача: Отришко М.І., дов. № 18/01 від 10.01.08р.

від 3-особи: Киян М.О., дов. № 71 від 29.01.08р.

від 3-особи: Лут Ю.Г. - директор

У судовому засіданні, відкритому 30 січня 2008 року, розгляд справи відкладався, у зв’язку з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –Товариство з обмеженою відповідальністю “Амур”, с. Осипенко Бердянського району на підставі статті 27 ГПК України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов’язки щодо однієї з сторін.

Відповідно до статті 85 ГПК України –за згодою сторін та представників третіх осіб, господарський суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю Рибальське підприємство “Бриз”, м. Бердянськ Запорізької області звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, м. Бердянськ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача –ПСП Агрофірма “Росія”, с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області про визнання недійсними договорів № 64 та № 12 від 17.10.06 р., укладені Бердянською районною державною адміністрацією Запорізької області з ПСП Агрофірма “Росія”.

Ухвалою суду від 21.12.07 р. порушено провадження у справі № 27/31/08. Призначено судове засідання на 30.01.2008 р.

30.01.2008 р. до початку розгляду справи представники сторін заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві та надав додаткові докази.

Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив наступне.

Бердянська районна державна адміністрація вважає, що позов не може бути задоволений через те, що вищезазначені договори оренди землі, укладені у відповідності до чинного законодавства України.

У відповідності до п. 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України розпорядником земель за межами населених пунктів є райдержадміністрації.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.2 Закону України “Про оренду землі” відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним Кодексами України, вищезазначеним законом, іншими нормативно - правовими актами, а також договором оренди землі.

Ст. 5 вищезазначеного Закону визначено, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності подає до райдержадміністрації письмову заяву, розгляд якої проводиться у порядку, встановленому Земельним Кодексом України.

Бердянська районна державна адміністрація здійснює свої повноваження у галузі земельних відносин у відповідності до Конституції України, ст. 17 Земельного Кодексу України, Закону України “Про місцеві державні адміністрації” та інших нормативно - правових документів.

18.07.2005 року на адресу райдержадміністрації надійшла письмова заява від ПСП АФ “Росія” (вх. № 1407/01 - 16) щодо укладання договору оренди водного об'єкта місцевого значення на території Миколаївської сільської та Андріївської селищної рад площею 31,51 га та 10,86 га відповідно терміном на 10 років для вирощування прісноводної риби.

22.07.2005 року вищезазначена заява разом із заявами інших претендентів була розглянута на засіданні комісії щодо вирішення питань оренди водних об'єктів місцевого значення райдержадміністрації, яка була створена у відповідності до розпорядження голови райдержадміністрації від 06.07.2005 р. № 388 (протокол № 2 від 22.07.2005 року).

Розглянувши питання по суті, комісія вирішила рекомендувати голові райдержадміністрації надати в оренду ПСП АФ “Росія” водні об'єкти місцевого значення, які входять до складу земель водного фонду на території Миколаївської сільської та Андріївської селищної рад.

Раніше, вищезазначена земельна ділянка розпорядженням голови райдержадміністрації від 15.02.2005 р. № 73 була вилучена з оренди ТОВ “Амур” на підставі ст. 21 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” та у зв'язку із письмовим клопотанням заявника. Законність даного розпорядження підтвердив Запорізький апеляційний господарській суд своєю постановою від 21.03.07 року.

У відповідності до розпорядження голови райдержадміністрації від 23.08.2005 р. № 501 ПСП АФ “Росія” було надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення вищезазначених земельних ділянок.

Розпорядженням голови райдержадміністрації від 28.08.2006 р. № 504 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПСП АФ “Росія” терміном на 10 років загальною площею 42,37 га за рахунок земель водного фонду державної власності Андріївської селищної та Миколаївської сільської рад для промислового розведення та вирощування риби, а також надано вищезазначену земельну ділянку в оренду.

02.10.2006          року між районною державною адміністрацією та ПСП АФ “Росія” укладено договори оренди земельних ділянок, які складаються з прибережної захисної смуги та землі під водним дзеркалом, на території Миколаївськоїсільськоїради,площею31,51гата Андріївської селищної ради площею 10,86 га, а також договори сервітуту від 11.10.2006 р.

№№ 71 - 72. Договори оренди були укладені у відповідності до чинного законодавства України, а саме до постанови Кабінету Міністрів України від03.03.2004р.№220.

Вищезазначені договори у відповідному порядку зареєстровані у Бердянському районному відділі “Запорізької регіональної філії ДП “Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельним ресурсам України” за вищевказаними номерами 17 жовтня 2006 року. З цього моменту вищезазначені договори оренди землі набрали чинності.

Згідно з чинним законодавством були складені наступні документи, які додаються до договорів, а саме: акти прийому - передачі земельних ділянок, акти встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), плани земельних ділянок, кадастрові плани.

12.11.2007          року до райдержадміністрації з письмовою заявою (вх. № 3527/01-16) звернувся генеральний директор ПСП АФ “Росія” Ніколенко А.М. щодо усунення перешкод у користуванні водними об'єктами. У відповідності до розпорядження голови райдержадміністрації від 13.12.2007 № 870 з метою впорядкування земельних відносин на території Бердянського району та врегулювання конфлікту щодо користування вищезазначеними водними об'єктами місцевого значення між ТОВ РП “Бриз” та ПСП АФ “Росія” створена тимчасова комісія райдержадміністрації щодо перевірки вищевказаних питань. На виконання даного розпорядження комісією проведена відповідна перевірка, у ході якої встановлено, що ТОВ РП “Бриз” самовільно зайняло та незаконно використовує вищезазначені водні об'єкти, чим перешкоджає ПСП АФ “Росія” виконувати умови договорів оренди земельних ділянок та реалізувати своє законне право на оренду вищезазначених земельних ділянок.

На виконання Закону України “Про державний контроль за використанням земель” райдержадміністрацією на адресу ТОВ РП “Бриз” двічі направлялись листи з відповідними роз'ясненнями чинного законодавства та вимогою усунути перешкоди у користуванні водними об'єктами орендарем ПСП АФ “Росія” з боку ТОВ РП “Бриз” (вих. №№2113 /01 та 2232 /01).

У письмовій відповіді ТОВ РП “Бриз” ухилилось від виконання даних вимог, посилаючись на безпідставні аргументи, та на факти, що не мають відношення до суті справи. Договори оренди даних водних об'єктів між райдержадміністрацією та ТОВ РП “Бриз” не укладались.

Усні переговори між керівництвом райдержадміністрації та ТОВ РП “Бриз” не привели до будь - якого результату. Наразі ТОВ РП “Бриз” використовує земельні ділянки під водними об’єктами місцевого значення незаконно.

Шість перших абзаців позовної заяви у рамках досудового врегулювання та Господарським судом Запорізької області не можуть прийматися до уваги і не мають ніяких правових наслідків через те. що постановою Запорізького Апеляційного Господарського суду від 21.03.2007 року (справа № 17/134/06-АП) вони визнані незаконними і згідно з чинним законодавством повторному дослідженню та доведенню не підлягають.

У позовній заяві вказано, що “після повернення ставків ТОВ “Амур” воно уклало договір про співпрацю з ТОВ РП “Бриз”. З даного питання райдержадміністрація з усією відповідальністю повідомляє, що ніякого повернення водних об'єктів ТОВ “Амур” не було і не могло бути (жодні правові і процедурні документи не складалися), а так званий “договір про співпрацю” з райдержадміністрацією (орендодавцем) не узгоджувався і є незаконним. Тому посилання на будь - які матеріальні витрати чи матеріальні претензії ТОВ РП “Бриз”, які виникли (могли виникнути) в результаті реалізації вищезазначеного “договору про співпрацю” є безпідставними, некоректними, а в результаті - незаконними. Правові наслідки “договору про співпрацю”: ніяких правовідносин між ТОВ РП “Бриз” та Бердянською районною державною адміністрацією, а також ПСП АФ “Росія” не виникло.

У позовній заяві зазначено, що “договірні зобов'язання ТОВ “Амур” виконувало у повному обсязі", але це не відповідає дійсності через те, що ТОВ “Амур” протягом терміну оренди допустило заборгованість на 30.01.2007 р. (згідно з довідкою Бердянської ОДШ № 35/10/19) у сумі 3086 грн., а протягом 2006 - 2007 років не сплачувало орендну плату взагалі, допускались також інші порушення договірних зобов'язань, але їх конкретизація не є предметом позову.

Далі у позовній заяві відмічено, що „райдержадміністрацією допущені порушення прав ТОВ “Амур” та ТОВ РП “Бриз” при укладанні договорів ПСП АФ “Росія”. Дані вимоги райдержадміністрація вважає безпідставними з наступних причин: - розпорядження голови райдержадміністрації від 28.08.2006 р. № 504 щодо надання в оренду вищезазначених водних об'єктів ПСП АФ “Росія” прийняте у відповідності до чинного законодавства України, без перевищення повноважень райдержадміністрації, ніким не оскаржено і у відповідності до вимог Закону України “Про місцеві державні адміністрації” обов'язкове до виконання всіма суб'єктами на території Бердянського району;

- договори оренди землі між райдержадміністрацією і ПСП АФ “Росія” укладені без порушення Законів України, а їх форма та зміст відповідають вимогам вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України;

- посилання на ст. 10 Закону України “Про оренду землі” є безпідставною через те, що в цій статті йде мова про права третіх осіб, що не відноситься до предмету спору. Порядок повернення відповідних об'єктів із оренди цією статтею не передбачений;

- акт прийому - передачі земельних ділянок між райдержадміністрацією та ТОВ “Амур” не міг бути складений через відсутність необхідності в ньому;

- посилання на застосування постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284 щодо повернення збитків землекористувачам є незаконним та безпідставним;

- перед укладанням договорів оренди земельних ділянок між райдержадміністрацією та ПСП АФ “Росія” об'єкт оренди перебував у вільному стані, а саме: не був під арештом, у заставі, спорі тощо;

- розпорядження голови райдержадміністрації від 15.03.2005 р. № 138 “Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 15.02.2005р.№73”тавід13.07.2005 № 403 „Про скасування розпорядження головирайдержадміністраціївід15.03.2005 № 138" не повинні прийматись до уваги через те, що вони були прийняті з перевищенням повноважень, тому що скасувати розпорядження голови райдержадміністрації згідно з вимогами Закону України “Про місцеві державні адміністрації” мають право голова облдержадміністрації, Кабінет Міністрів України, Президент України або суд;

- при вирішенні даного питання необхідно брати до уваги розпорядження голови райдержадміністрації від 15.02.2005 № 73, згідно з яким за письмовим клопотанням ТОВ “Амур” були вилучені з оренди останнього та переведені у землі запасу водного фонду вищеназвані земельні ділянки, які перебувають під водними об'єктами місцевого значення;

-          на відміну від ТОВ РП „Бриз" райдержадміністрація впевнена, що її діями не порушено ніяких договірних зобов'язань. Які саме договірні зобов'язання мав на у вазі ТОВРП “Бриз” у позовній заяві не конкретизовано, адже ніяких договірних відносин між позивачем та райдержадміністрацією ніколи не виникало. Твердження проте, що райдержадміністрацією порушено Тимчасовий порядок надання водних об'єктів місцевого значення у користування на умовах оренди, який затверджено рішенням Запорізької обласної ради від 17.10.2003 р. № 18, який був чинний на момент укладання договорів, є безпідставним;

-          норми ст. 31 Закону України “Про оренду землі” позивач використав односторонньо, посилаючись лише на ті вимоги щодо припинення договору оренди землі, які були вигідні тільки позивачеві. Але, згідно з вищевказаною статтею договір може бути розірваним за згодою сторін. Так, договір оренди землі між ТОВ “Амур” та райдержадміністрацією було розірвано з ініціативи ТОВ “Амур” (як вказано вище). Районна державна адміністрація, враховуючи всі обставини по справі, у т.ч. неналежне виконання своїх договірних зобов'язань орендарем, дала на це згоду, а значить договір було розірвано за згодою сторін;          твердження про те, що райдержадміністрацією порушено ст.16 вищезазначеного Закону щодо відсутності проведення конкурсу при наданні земельної ділянки ПСП АФ “Росія” в оренду є безпідставним через те що, як вказано вище, заяви декількох претендентів на оренду даного водного об'єкту були уважно розглянуті конкурсною комісією, враховані всі пропозиції і вибрана ПСП АФ “Росія”, яка запропонувала найбільш вигідні умови для орендодавця;

-          ТОВ “Амур” на момент роботи конкурсної комісії не мав переважного права на укладання договору оренди, щодо коментарю законодавства по переважному праву землекористувача або колишнього орендаря - то це є лише правом; при відмові, як зазначалося вище, враховувались всі обставини по справі, зокрема неналежне виконання ним своїх договірних зобов'язань;

-          ТОВ “Амур” при відмові від подальшого землекористування не мав права зазначати, на чию користь відбулася така відмова. Власник земельної ділянки самостійно визначає наступного землекористувача. Земельним Кодексом України та Законом України “Про оренду землі” не передбачена така дія сторін за договором оренди землі, як його

поновлення на підставі відкликання стороною клопотання про його розірвання та зміну, після того, як вже наступили юридичні наслідки взаємної згоди –припинення дії одного договору в цілому, іншого в частині та виділення вилучених з оренди земельних ділянок іншим особам. Відповідно до ст. З Закону України “Про оренду землі” поновлення договору

оренди землі можливе тільки після закінчення строку, на який його було укладено, з додержанням його перереєстрації відповідно до законодавства. У нашому випадку після припинення дії договорів за взаємною згодою сторін при наявності обов'язкової згоди райдержадміністрації, як розпорядника вказаних земель, земельні ділянки, які були вилучені у ТОВ “Амур” за вищезазначеним розпорядженням голови райдержадміністрації № 73, могли бути передані йому знову в оренду за правилами і в порядку чинного на той час законодавства, а саме: через здійснення їх відведення з наступним проведенням Держкомземом України державної експертизи проекту і за наявності позитивного висновку. Тільки після дотримання всієї процедури орендарем знову міг бути ТОВ “Амур”; у позовний заяві наголошується, що “договори укладались з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства”, - на що районна державна адміністрація категорично заявляє, що згідно з вимогами Закону України “Про місцеві державні адміністрації” вона діє виключно в інтересах держави та людини, а укладання даних договорів ніякої шкоди суспільству не причинили.

Висновок: райдержадміністрація з усією відповідальністю вважає, що ТОВ РП “Бриз” користується вищезазначеними земельними ділянками незаконно, без укладання будь - якого договору, що кваліфікується як само захват ніяких прав на оренду у ТОВ РП “Бриз” не виникло і наразі такі права відсутні.

У відповідності до ст.ст. 211,212 Земельного Кодексу України ТОВ РП “Бриз” повинно негайно звільнити самовільно захоплені землі. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Районна державна адміністрація залишає за собою право звернутись до суду щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок ТОВ РП “Бриз” при відсутності його добровільної відмови від цих земельних ділянок.

Згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на оренду та державної його реєстрації - забороняється.

Визнання вищезазначених договорів між Бердянською районною державною адміністрацією та ПСП АФ “Росія” недійсними передбачає скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 28.08.2006 № 504 “Про надання земельної ділянки в оренду ПСП АФ “Росія” для промислового розведення і вирощування риби за рахунок земель водного фонду Андріївської селищної та Миколаївської сільської рад”, але згідно з роз'ясненням Президії Вищого Арбітражного суду України від 26.01.2000 р. № 02-5/35 підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку із прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи такого порушення не встановлено, у Господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Задоволення позовних вимог ТОВ РП “Бриз” буде мати негативні правові наслідки і суперечило б постанові Запорізького Апеляційного господарського суду від 21.03.2007 року за справою № 17/134/06-АП, яку ТОВ “Амур” не оскаржило в установленому законом порядку, що трактується як згода.

ПСП АФ “Росія”, як належний і відповідальний єдино законний орендар регулярно сплачував орендну плату у відповідності до вимог вищезазначених договорів оренди.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма “Росія” проти позову заперечила та надала письмові пояснення, в яких зазначила наступне: відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення право чину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Недійсним є також правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

В укладених між Бердянською РДА та нашим підприємством договорах оренди землі , всі вимоги, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦКУ при їх укладенні - до держані, а відтак, відповідно до ст. 215 ЦКУ, підстав для визнання договорів недійсними не має.

Обставини, які наведені позивачем, на які він посилається як на підставу визнання укладених договорів оренди землі недійсними, не встановлені нормами цивільного законодавства, а отже є помилковими і безпідставними. Щодо неправомірних, на погляд позивача, дій Бердянської РДА при передачі вказаних земель в оренду, які супроводжувались відповідними актами державного органу, то це є по –перше - інший предмет спору в порядку адміністративного судочинства, по-друге - цим актам дав оцінку Запорізький апеляційний суд, при розгляді іншої, пов’язаної з цим справою, зробивши висновок про законність всіх прийнятих ним розпоряджень, щодо передачі спірних земель в оренду.

На наш погляд, ПСП Агрофірма “Росія”, на цілком законних підставах, пройшовши установлену чинним законодавством процедуру, уклала з Бердянською РДА, як розпорядником цих земель, договори оренди землі зайнятої під водою, про що свідчить також їх державна реєстрація, як визнання державою факту передачі державних земель в користування на умовах оренди.

В той-же час, позивач, буз будь-яких на то законних підстав, які б підтверджувались відповідними право встановлювальними документами, якими є або державний акт на право власності або користування землею або договір оренди землі, зайняв та використовує в своїх цілях земельні ділянки, які передані в оренду ПСП Агрофірми „Росія", що , відповідно до ст.1 ЗУ України „Про державний контроль за використанням та охороною земель" є самовільним зайняттям земельних ділянок, що в свою чергу є порушенням норм земельного законодавства, за яке передбачена певна відповідальність винної в цьому особи.

Відповідно до ст. 21 ГПК України, позивачами є підприємства та організації що подали позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Отже, якщо ТОВ “Бриз” не мало законного права займати та використовувати в своїх цілях земельні ділянки, які передані в оренду іншій особі, то і порушення його права на ці земельні ділянки не відбулося, оскільки ніякого права у нього не було, а відтак відсутній і предмет спору. (Письмовий відзив відповідача, який міститься у матеріалах справи).

12.02.2008р. слухання справи продовжено.

Представник позивача підтримав обставини, які викладені у позові, також надав свої заперечення на відзив відповідача вих. № 2243/01 від 28.01.07р., зазначив наступне: відповідач стверджує, що “земельна ділянка , яка стосується предмета спору” розпорядженням від 15.02.05р. № 73 була вилучена у ТОВ “Амур” на підставі статті 21 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” та у зв’язку з письмовим клопотанням

заявника. Законність даного розпорядження підтвердив Запорізький Апеляційний господарський суд своєю постановою від 21.03.07р. Позивач , просить суд прийняти до уваги, що вищевикладені обставини не відповідають дійсності, бо Запорізький Апеляційний господарський суд своєю постановою від 21.03.07р. визнав дійсним розпорядження № 403 від 13.07.05р., а не розпорядження № 73 від 15.02.07р. Позивач, акцентує, що ці обставини (винесення постанови ЗАГС) склалися набагато пізніше ніж відповідачем були укладені договори оренди з ПСП “Агрофірма Росія”. Договори укладено 17.10.06р., а постанова була винесена 21.03.07р. На момент укладення договорів ще діяла постанова господарського суду від 07.08.06р., яка визнала недійсний розпорядження № 403, що скасувало дію розпорядження № 138 (яким надавалось право оренди ТОВ “Амур”).

Також залишається незрозумілим, чому відповідач в тексті заперечень, то посилається на вищезгадані розпорядження, то як у аб.30, вважає їх такими, що не потребують уваги суду нібито тому, що вони укладені з перевищенням владних повноважень. Позивач вбачає між обставинами, що складались і цими розпорядженнями прямий зв’язок, бо тоді є незрозумілим позивачу, як взагалі отримало оренду ПСП “Агрофірма Росія”, як Запорізький Апеляційний господарський суд виніс свою постанову від 21.03.07р. та господарського суду Запорізької області від 07.08.06р., як вилучались земельні ділянки у ТОВ “Амур”.

Позивач просить суд, звернути увагу також на те, що 17.10.06р. були укладені договори оренди з ПСП “Агрофірма Росія”, але договори оренди з ТОВ “Амур” на цей час, ще були дійсними.

Господарський суд Запорізької області у своїй постанові, що на той момент не була оскаржена, встановив, що ці договори чинні, бо у відповідності до статті 31 Закону України “Про оренду землі” їх повинно бути розірвано в односторонньому порядку, тільки за рішенням суду і орендодавець (Бердянська районна державна адміністрація) не повинен був вчиняти дій, які б перешкоджали ТОВ “Амур” користуватися цією ділянкою. А саме, це стосується розпорядження № 501 від 23.08.05р., яким вони надали дозвіл ПСП “Агрофірма Росія” на розроблення проектів землеустрою на цю ж ділянку.

Переважне право отримання оренди на цю ділянку ТОВ “Амур” відповідно до Закону України “Про оренду землі”.

У своєму запереченні відповідач посилається на те, що ТОВ “Амур” не виконував свої договірні обов’язки у повному обсязі, та що в нього на момент проведення конкурсу була заборгованість. Як доказ цього, відповідачем до суду було надано довідку БМДПІ станом на 30.01.07р. про стан заборгованості та зазначено, що це заборгованість за 2006-2007р.р. Але тут є протиріччя, бо виходить, що ТОВ ПСП “Агрофірма “Росія” –належний орендар, а платити повинен ТОВ “Амур” і взагалі не зрозуміло: довідка видана 30.01.07р., а конкурсна комісія проведена 22.07.05р. ( у матеріалах справи, якщо комісія виносила саме рішення на користь ПСП “Агрофірма “Росія” повинні були знаходитись підтвердження фактів порушення ТОВ “Амур” своїх договірних зобов’язань).

Позивач пояснює, що бюджет району не втратив очікуваних доходів від оренди земельної ділянки. Вих. № 261 від 22.08.08р. директор ПСП “Агрофірма “Росія” звернувся до ТОВ “Бриз” за компенсуванням орендної плати за оскаржувану ділянку в розмірі 5 616грн. ТОВ РП “Бриз” сплатило компенсацію ПСП “Агрофірма Росія”, що підтверджується платіжним дорученням.

Також позивач зазначив, що посилання на ст.10 ЗУ “Про оренду землі” в контексті того, що саме ця стаття визначає необхідність укладання договорів згідно до Типової форми, що затверджена Кабінетом Міністрів України (постанова № 220 від 03.03.04р.), яка саме передбачає складення актів прийому-передачі земельної ділянки. Відповідач у запереченнях на позов заявляє, що “акт прийому-передачі не міг бути складений через відсутність необхідності у ньому”. (Письмовий відзив позивача у справі на заперечення відповідача, містяться у матеріалах справи).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – ТОВ “Амур”, с. Осипенко Бердянського району Запорізької області –надав пояснення по суті спору, просить суд позов задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма “Росія”, с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області –проти позову заперечив, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши учасників судового процесу, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

02 квітня 2002 року між Бердянською районною державною адміністрацією –“орендодавець” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Амур” –“орендар” укладені договори оренди земельних ділянок на підставі розпоряджень Бердянської районної державної адміністрації №№ 88 та 89 від 26.03.02р.

В оренду передається земельна ділянка водного фонду загальною площею 67,8 га та 18,2 га на яких розташовані ставки та входять до складу земель водного фонду Андріївської селищної ради та Миколаївської сільської ради за межами населеного пункту, згідно з планом земельної ділянки, що є невід’ємною частиною зазначених договорів.

Вищезазначені земельні ділянки передаються в оренду за актом прийому-передачі у 10-денний строк з моменту реєстрації договорів для рибогосподарських потреб, строком на 15 років.

Договори оренди земельних ділянок посвідчені приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Коноваловою О.В.

25.01.2005р. директор ТОВ “Амур” надіслав на адресу Бердянської районної державної адміністрації Чепурному Н.П. письмову заяву з проханням розірвати договори оренди земельних ділянок, які входять до складу земель водного фонду Андріївської селищної ради та Миколаївської сільської ради за межами населеного пункту.

15.02.2005 року головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області винесено розпорядження № 73 “Про вилучення земельної ділянки з оренди” вилучити з оренди ТОВ “Амур” (договір оренди від 04.04.02р. № 405) та перевести в землі запасу водного фонду земельну ділянку площею 10,5 га в т.ч. під водою –10,5 га (ставок №3), яка розташована на території Андріївської селищної ради. Вілучено з оренди ТОВ “Амур” (договір оренди від 04.04.02р. № 127) та перевести в землі запасу водного фонду земельну ділянку площею 18,2 в т.ч. під водою –18,2 га (ставок №3), яка розташована на території Миколаївської сільської ради; ТОВ “Амур” внести зміни в договір оренди землі від 04.04.02р. за № 405 та здійснити його державну перереєстрацію; договір оренди землі від 04.04.02р. за № 127 вважати таким, що втратив чинність і передати на зберігання до Бердянського районного відділу земельних ресурсів.

15.03.2005 року головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області винесено розпорядження № 138 “Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 15.02.05р. № 73, у зв’язку з відмовою від заяв про вилучення з оренди ТОВ “Амур” земельної ділянки площею 10,5 га в т.ч. під водою –10,5 га (ставок № 3) яка розташована на території Андріївської селищної ради та земельної ділянки площею 18,2 га в т.ч. під водою (ставок № 3) яка розташована на території Миколаївської сільської ради, скасувати розпорядження голови райдержадміністрації від 15.02.05р. № 73 “Про вилучення земельної ділянки з оренди”.

Представник 3- особи –ТОВ “Амур” пояснив у засіданні суду, що 25.03.2005р. між ТОВ “Амур” та ТОВ РП “Бриз” укладено договір про спільну діяльність № 14/18.

Взаємовідносини сторін (учасників) за договором про спільну діяльність регулюються главою 77 ЦК України.

Договір про спільну діяльність –це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків з приводу здійснення ними спільної діяльності без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Договір про спільну діяльність передбачає об”єднання сторонами такого договору своїх особистих та майнових зусиль для досягнення певної мети, яка має юридичне значення. Договір про спільну діяльність не передбачає створення його учасниками юридичної особи, тобто окремої організації, яка створюється та має бути зареєстрована в установленому законом порядку.

Отже, загальними ознаками договору про спільну діяльність є: зобов’язання сторін (учасників) діяти спільно; зобов’язання сторін (учасників) діяти спільно без створення юридичної особи; зобов’язання сторін (учасників) діяти спільно для досягнення певної будь-якої) мети, яка , в свою чергу, не повинна суперечити законові.

Договір про спільну діяльність є консенсуальним, тобто вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов.

Характерною ознакою зобов’язань щодо спільної діяльності слід вважати мету, яка об’єднує учасників та вимагає від них спільних узгоджених дій.

Строк, на який може укладатися договір про спільну діяльність, законодавством не обмежений, тому такий договір може укладатися на будь-який строк, що залежить від короткостроковості чи довго строковості тієї мети, для досягнення якої сторони (учасники) домовилися діяти спільно.

Як вбачається з умов договору № 14/18 від 25.03.05р. ТОВ РП “Бриз” зробило зариблення водоймища на підставі виданого АзЮГНІРО рибоводно-біологічного обґрунтування, а також зробило ремонт гідроспоруд ставка, понесло витрати по отриманню ставка та фінансуванню кормів.

Бердянська районна державна адміністрація, з приходом нового голови виносить розпорядження № 403 від 13.07.05р., скасовує розпорядження № 138 від 15.03.05р. і як стало відомо позивачу у справі, розпорядженням № 501 п.5 п.6 від 23.08.05р. надає дозвіл ПСП “Агрофірма “Росія” на складання проекту землеустрою по відведенню цих земельних ділянок для промислового розведення та вирощування риби на пільгових умовах.

Свої договірні зобов’язання ТОВ “Амур” виконувало у повному обсязі.

17.10.06р. Бердянська райдержадміністрація уклала договори оренди спірних земельних ділянок з ПСП Агрофірмою “Росія”.

ТОВ “РП “Бриз” зазначає, що відповідачем при винесенні розпорядження та укладенні договорів з ПСП Агрофірмою “Росія” були допущені порушення прав не тільки ТОВ “Амур”, “як орендаря”, но і ТОВ “РП “Бриз”, як користувача, який заявив своє право на отримання оренди №17 від 06.01.06р., вх. № відповідача –62/01-16 від 16.01.06р.

Відповідно до статті 10 Закону України “Про оренду землі” договори оренди землі необхідно укладати по типовій формі, яка встановлена Кабінетом Міністрів України, де передбачено порядок повернення об’єкта із оренди, а саме: необхідно скласти акт прийому передачі (перед укладанням договора з ПСП “Агрофірма “Росія”, Бердянській районній державній адміністрації необхідно було зупинити договорні відносини з орендарем ТОВ “Амур” –підписати акт прийому-передачі на зазначену ділянку від орендаря –орендодавцю), в такому випадку відповідач у справі зробив би вірні висновки стосовно експлуатації водоймища з урахуванням матеріальних вкладень ТОВ “РП “Бриз” та керуватися Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284 стосовно відшкодування збитків землекористувача, перед тим як укладати договір оренди з ПСП “Агрофірма “Росія”.

ТОВ “РП “Бриз” звертає увагу, що відповідачем порушені як договірні зобов’язання, та Тимчасовий порядок надання водних об’єктів місцевого значення в користування на умовах оренди, затвердженого Запорізькою обласною Радою 24 скликання від 17.10.03р., а також Закон України “Про оренду землі” в цілому.

Перед укладанням договорів оренди землі з новим орендарем ПСП “Агрофірма “Росія”, дію договору з ТОВ “Амур” необхідно було зупинити, на підставі ст. 31 ЗУ “Про оренду землі”- порушення норм діючого законодавства ст.16 вищевказаного закону, яка передбачає порядок передачі землі в оренду, а саме: у випадку понад двох заяв на оренду однієї і тієї земельної ділянки, необхідно проведення конкурсу (на момент передачі спірної ділянки було майже три заявника). Також Запорізькою обласною Радою 24 скликання з метою більш ефективного використання земельного фонду для покращення соціально-економічної ситуації в районі були надані роз’яснення.

ТОВ “Амур”, згідно ЗУ “Про оренду землі” мав переважне право на укладання договорів оренди на новий строк, та клопотав перед відповідачем про те, що б це право використало підприємство, як справжній користувач.

До ТОВ “РП “Бриз” (вх № 257 від 20.09.07р.) надійшло звернення від ПСП “Агрофірма “Росія” з вимогою про спуск водоймища. ПСП “Агрофірма “Росія” посилається, що ці дії викликані тим, що ними укладено договори оренди зазначених ділянок. ПСП “Агрофірма “Росія” просила перерахувати на її адресу компенсацію про оплату оренди за земельні ділянки.

ТОВ “РП “Бриз”, як добосовісний користувач цієї ділянки, сплатив компенсацію за користування водоймища у розмірі 5616 гривень.

З моменту використання ТОВ “РП “Бриз” водоймища –25.03.05р. по теперішній час позивач не отримав відповіді від Бердянської райдержадміністрації на свою заяву щодо передачі в оренду цього ставка.

ТОВ “РП “Бриз” займається товарним риборозведенням на зазначеному водоймищі з 2005 року, згідно рибоводно-біологічному обґрунтуванню, затвердженого АзЮГНІРО. На підставі договору про спільну діяльність з ТОВ “Амур”, а також згідно рекомендацій рибоводно-біологічного обґрунтування, було зроблено зариблення 06.04.2005 року, в лютому 2007 року проводилися меліоративні роботи по встановленню нерестових гнізд судака, постійно проводились годування риби. АзЮНІРО була проведена оцінка результатів товарного вирощування риби, та проведені розрахунки витрат рибної продукції при організації повного спуска води водоймища восени 2007р., відповідно якого загальні сумарні витрати складуть у грошовому розумінні мінімум 3,8 мільйони гривень.

Підпункт 3.2 п.3 доповнено абзацом четвертим згідно з роз’ясненням президії Вищого Арбітражного суду України від 06.11.2000р. № 02-5/618).

Оскільки домовленість сторін про розірвання угоди не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов’язаннями, що виникли до розірвання угоди, у тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов’язань, це не позбавляє сторони права на звернення в подальшому з позовом про визнання такої угоди недійсною.

22.07.05р. засідала комісія, на порядку денному: розгляд заяв, які надійшли на ім’я голови райдержадміністрації щодо оренди водних об’єктів місцевого значення.

Згідно зі ст.1150 Цивільного кодексу України правом на оголошення конкурсу наділяється будь-яка фізична або юридична особа, яка є засновником конкурсу. Отже, серед юридичних осіб –засновників конкурсів може бути: держава (в особі державно-владних органів), органи місцевого самоврядування, бюджетні та не бюджетні установи, публічні асоціації, інші). Конкурс розуміють змагання, яке дає змогу виявити найбільш гідних із його учасників або найкраще з того, що надіслане на огляд; форма розміщення замовлення на виконання робіт, послуг, яка передбачає вибір претендента шляхом оцінки пропозицій; різновид публічної обіцянки винагороди.

Засновник конкурсу повинен опублікувати чи в інший спосіб зробити публічне оголошення в засобах масової інформації про його проведення.

Оголошення про конкурс –це своєрідний акт, у якому виражена публічна обіцянка прозорості конкурсу.

Статтею 16 Закону України “Про оренду землі” та ст. 118-124 ЗК України передбачено, що у разі надходження двох або більше заяв (клопотань) на оренду однієї і тієї самої земельної ділянки, що перебуває в державній або комунальній власності відповідні органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування проводять аукціон або конкурс щодо набуття права оренди земельної ділянки, якщо законом встановлено інший порядок. Порядок проведення конкурсу на набуття права оренди земельної ділянки на конкурсних засадах визначається законодавством.

Порядок вирішення встановлених у справі обставин –наявність кількох клопотань про надання в оренду однієї й тієї ж земельної ділянки, що є у комунальної власності, врегульовано вищезазначеними Законами. Таким чином, порядок набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах визначається орендодавцем з дотриманням вимог законодавства про добросовісну конкуренцію.

Позивач та представник 3-особі –ТОВ “Амур” у засіданні суду зазначили, що оголошення про проведення конкурсу на право оренди водних об’єктів місцевого значення не було, не опубліковано в місцевій газеті інформації, яка б свідчила про дату проведення конкурсу 22.07.2005р., тому не всі заінтересовані особи могли реалізувати своє право щодо оренди водних об’єктів місцевого значення.

Задовольняючи позов, суд визнав недійсними договори оренди землі рег. № 64 і рег. № 12 від 17.10.2006р., які укладені між Бердянською районною державною адміністрацією Запорізької області, м. Бердянськ та Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірмою “Росія”, с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області з наступних підстав: Міністерство юстиції України від 03.03.04р. № 20/5 затвердило Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, опубліковано в офіційному віснику України 26.03.04р. № 10 – “Посвідчення договорів оренди земельних ділянок”.

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі і на бажання однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально за місцезнаходженням земельної ділянки.

Договір оренди земельної ділянки на строк більше п’яти років підлягає обов’язковому нотаріальному посвідченню

Суд звертає увагу, що спірні договори оренди землі, укладені між Бердянською районною державною адміністрацією та Приватним сільськогосподарським підприємством агрофірмою «Росія»- строком на десять років до вересня 2016 року (строк дії договору) –нотаріально не посвідченні, в даному випадку вбачається, що договори оренди земельної ділянки укладено на 10 років, тому вони підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації, у спірних договорах не було дотримано норм діючого законодавстваУкраїни.

Нотаріус при укладенні договору роз»яснює сторонам зміст статті 18 Закону України «Про оренду землі»(161-14), про що зазначається у тексті договору.

Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

При посвідченні договору нотаріус роз»яснює сторонам, що договір оренди (суборенди) земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації, про що зазначає в посвідчувальному написі. У разі якщо орендодавцем у договорі є фізична особа, яка не є суб»єктом підприємницької діяльності, нотаріус зобов»язаний надіслати інформацію про посвідчення такого договору податковому органу за основним місцем проживання платника податку –орендодавця за формою та в спосіб, установленими Кабінетом Міністрів України.

Коли, Бердянська районна державна адміністрація укладала договори оренди земельних ділянок з Товариством з обмеженою відповідальністю «Амур»- обидва договори оренди землі укладались строком на 15 (п»ятнадцять) років –були нотаріально посвідчені, зареєстровані в реєстрі за № 682. Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Представник відповідача зазначив, що даний спір повинен розглядатися за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Господарський суд Запорізької області роз»яснив, що в порядку адміністративного судочинства розглядаються спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів. Відповідно до інформаційного листа Верховного суду України від 26.12.2005 р., якщо суб’єкти владних повноважень, в тому числі й органи місцевого самоврядування, хоча б і на реалізацію своїх повноважень, вільно укладають договір відповідно до норм Цивільного кодексу України, під час укладення такого договору його сторони вільно домовляються про зміст та обсяг прав і обов’язків за договором, можуть відмовитись від його укладання, то такий договір може бути цивільним (господарським), але не адміністративним, оскільки в змісті цього договору відсутні відносини влади і підпорядкування, що є обов’язковим для адміністративного договору, а кожний суб’єкт такого договору виступає як рівний один до одного.

Договір оренди землі за своєю природою є не адміністративним договором, а цивільно-правовим договором. Бердянська районна державна адміністрація Запорізької області хоча і є суб’єктом владних повноважень, але у спірних правовідносинах щодо оренди землі не виконує владних повноважень, а лише здійснює функції щодо володіння, користування та розпорядження цім майном, а також здійснює контролюючі функції щодо його доцільного використання.

Позовні вимоги задовольняються господарським судом у повному обсязі.

Судові витрати: державне мито України та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу віднести на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22,49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними договори оренди землі рег. № 64 і рег. № 12 від 17.10.2006р., які укладені між Бердянською районною державною адміністрацією Запорізької області, м. Бердянськ та Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірмою “Росія”, с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області.

Стягнути з Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, м. Бердянськ вул. Перемоги,3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Рибальське підприємство “Бриз”, м. Бердянськ, вул. Халтурина,3-а р/р0750 в ПІБ м. Бердянськ МФО 313117, ) 85 (вісімдесят п’ять)грн.00коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять)грн. 00коп. витрат на інформаційно-технічне обслуговування судового процесу. Видати наказ.

( Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України та підписано 15.02.2008р.)

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого до статті 84 ГПК України.

Суддя С.С. Дроздова