ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

26.08.2008                                                                                Справа №11/238

м. Полтава

за позовом Прокурора Полтавського району в інтересах держави в особі Міністерства праці та соціального захисту населення в особі Полтавського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів, вул. Зигіна, 1, м. Полтава, 36014

до Приватного підприємства "КАРСАД", вул. Степна, 1, с.Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751

про стягнення 5914,88 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Плешивцев В.О.

Представники до перерви:

Від позивача: Дорошенко Л.Д.

Від відповідача: Гончаренко О.О.

Від прокуратури: Батраченко В.В.

Представники після перерви:

Від позивача: Фищук В.В.

Від відповідача: Гончаренко О.О.

Від прокуратури:Батраченко В.В.

У судовому засіданні 21.08.08р. оголошувалася перерва до 26.08.08р.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 5914,88 грн., з них 5833,33 грн заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за недотримання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2007 році, та 81,55 грн пені.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує з мотивів, викладених у відзиві.

Від прокуратури Полтавського району на адресу суду надійшла заява про відмову від позову у зв"язку з тим, що Відповідачем було створено необхідну кількість місць для працевлаштування інвалідів та відсутні підстави для стягнення з нього адміністративно-господарських санкцій та пені. Прокуратура просить закрити провадження у справі (заява №3709 від 26.08.08р. - в матер.справи).

Відмова від позову прокуратури приймається судом.

Згідно ст.61 КАС України, відмова органів та осіб, визначених у ст.60 цього кодексу (у тому числі прокурора) від адміністративного позову або зміна позовних вимог не позбавляє особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов, права вимагати від суду розгляду справи, вирішення адміністративного позову в попередньому обсязі.

У зв"язку з тим, що від позивача заява про відмову від позову не надходила, суд продовжує розгляд справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" ( в редакції від 06.10.2005 року Закон № 2960-ІУ) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 20 Закону України ( в редакції від 06.10.2005 року Закон № 2960-

ІV) "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 вказаного Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

У відповідності до ч.2 ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

За результатами перевірки, проведеної прокуратурою Полтавського району в порядку нагляду за дотриманням вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", прокуратура звернулася до суду з даною позовною заявою в інтересах держави в особі Потавського обласного фонду соціального захисту інвалідів, з огляду на те, що, як вказано у позовній заяві, у 2007 році на приватному підприємстві "КАРСАД" середньооблікова кількість працівників облікового складу становила 18 осіб, норматив для працевлаштування інвалідів становив 1 особа, натомість фактично у 2007 році інваліди на підприємстві не працювали. Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік Відповідач має заборгованість зі сплати адміністративно-господарських санкцій перед Фондом у сумі 5833,33 грн.

Крім того, Відповідачу нарахована пеня за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій у сумі 81,55 грн.

Проте, як свідчать докази, надані Відповідачем, факти, викладені у позовній заяві, не відповідають дійсності, і фактично у 2007 році на підприємстві працював інвалід, а Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік посадовими особами був поданий помилково.

Так, Відповідач надав суду докази того, що у 2007 році на підприємстві на посаді охоронця працював інвалід - Косточка Віталій Ілларіонович (копія наказу №2 від 04.01.1999р. про прийняття на роботу та копія витягу з трудової кижки - в матер.справи), який є інвалідом третьої групи загального захворювання з 14.06.2007р. (згідно довідки Сер.МСЕ №0343164). На вимогу суду Відповідач також надав докази виплати заробітної плати Косточці В.І. у 2007 році, зокрема, копії розрахункової відомості по нарахуванню заробітної плати за січень-грудень 2007р. та видаткових касових ордерів.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що нарахування Позивачем адміністративно-господарських санкцій за 2007 рік Відповідачу та пені за їх несвоєчасну сплату є неправомірним.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.

У даному випадку суд дійшов до висновку, що Відповідачем належним чином доведено необґрунтованість позовних вимог позивача, надано докази створення необхідної кількості місць для працевлаштування інвалідів, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 61,71,158,163 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог про стягнення 5833,33 грн адміністративно-господарських санкцій та 81,55 грн пені - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                      Тимощенко О.М.