ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/373

06.10.08

За позовом

Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Національного космічного агентства України

До           1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по

м. Києву;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна»

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача                     Державне підприємство завод «Арсенал»

Про            визнання договору оренди недійсним та повернення майна

Суддя Трофименко Т. Ю.

Представники:

Від позивача-1 не з’явився

Від позивача-2          Палухіна О.М. по довіреності № 4529/10-10 віл 26.08.2008р.

Від відповідача-1 Конта М.П. по довіреності № 53 від 31.05.2008р.

Від відповідача-2 Дзюба О.Г. –директор, наказ № 1-07/07 від 23.07.2007р.

Від третьої особи           Баранова О.А. по довіреності № 35-54/108 від 3.09.2008р.

Від прокуратури           Кравченко Н.М., посвідчення № 283 від 18.12.2007р.

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Національного космічного агентства України до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна»про визнання недійсним договору № 2290 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності –приміщень загальною площею 173,11 кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корпус № 16, укладеного 24.10.2005р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна»шляхом припинення його дії на майбутнє; зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна»повернути державі в особі Національного космічного агентства України нерухоме майно, що належить державі, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 173,11 кв.м., розташовані в корпусі № 16 по вул. Московській, 8, у м. Києві, передані в оренду за актом приймання-передачі від 24.10.2005р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не можуть бути об’єктами оренди об’єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна». До таких об’єктів, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації, у відповідності з п. «б»ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна»відносяться об’єкти Національного космічного агентства України. Крім того, спеціальне виробництво Заводу «Арсенал»включено до Переліку об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України «Про приватизацію державного майна». Таким чином, на думку прокуратури, відповідно до зазначених законів завод «Арсенал»як об’єкт Національного космічного агентства України відноситься до переліку об’єктів, що не підлягають приватизації, а тому його майно не може бути передано в орендне користування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2008р. порушено провадження у справі № 36/373, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство завод «Арсенал», розгляд справи призначено на 08.09.2008р.

Через канцелярію суду 04.09.2008р. надійшли письмові пояснення Головного управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України, відповідно до яких позов від імені Кабінету Міністрів України підтримує повністю та просить суд розглядати справу без участі його повноважного представника.

До початку розгляду справи 04.09.2008р. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов відповідача-2 –Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна», в якому він зазначає, що він, як орендар, належним чином виконує взяті на себе за оскаржуваним договором зобов’язання. Також відповідач-2 зазначає, що приміщення, які він орендує, є заводською їдальнею, а тому не підпадають під заборону приватизації, а, отже, можуть передаватись в оренду.

В засіданні суду 08.09.2008р. представник відповідача-1 –Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, надав суду письмовий відзив на позов, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржуваний договір оренди укладено у повній відповідності з нормами чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Представник третьої особи –Державного підприємства завод «Арсенал», в засіданні суду 08.09.2008р. надав суд письмові пояснення на позов, в яких проти позову заперечує, посилаючись на те, що він не здійснює виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення, також він не є об’єктом Національного космічного агентства України, який забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, а тому на належить до об’єктів, які не підлягають приватизації відповідно до п. «а», п. «б»ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна». Також третя особа в письмових поясненнях зазначає, що обмеження щодо передачі в оренду нерухомого майна, передбачені абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», не можуть бути застосовані до майна Державного підприємства завод «Арсенал», оскільки воно не є підприємством, яке виробляє підакцизну продукцію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2008р, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 24.09.2008р.

До початку розгляду справи 23.09.2008р. через канцелярію суду від Національного космічного агентства України надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 5/55 за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Національного космічного агентства України до Фонду державного майна України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ММК», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Казенне підприємство «Центральне конструкторське бюро «Арсенал», Державне підприємство завод «Арсенал»про визнання недійсним договору № 628 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, площею 25 102,3 кв.м., розташованого в корпусах № № 3 та 3А за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, укладеного 31.10.2007р. між Фондом державного майна України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія ММК»і припинити дію даного договору на майбутнє та зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ММК»повернути державі в особі Національного космічного агентства України державне нерухоме майно: приміщення площею 4 936,3 кв.м. корпусу № 3а по вул. Московській, 8 у м. Києві, передані за актами приймання-передавання в оренду нерухомого майна від 01.11.2007р., від 03.12.2007р. та від 24.12.2007р.

В засіданні суду 24.09.2008р. представник позивача-2 заявлене клопотання про зупинення провадження у справі підтримав, а представники прокуратури та третьої особи проти задоволення зазначеного клопотання заперечували.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури, відмовляє в задоволенні зазначеного клопотання, оскільки воно є безпідставним, так як справа № 5/55, до вирішення якої позивач-2 просить зупинити провадження у справі № 36/373, не пов’язана зі справою № 36/373.

В судових засіданнях 24.09.2008р. та 01.10.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувались перерви до 01.10.2008р. та до 06.10.2008р. відповідно.

В засіданні суду 06.10.2008р. представник прокуратури позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представники позивача-2, відповідачів та третьої особи проти задоволення позову заперечували.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, сторін та третьої особи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На час укладення договору оренди від 24.10.2005р., який оскаржений прокуратурою, був чинним Декрет Кабінету Міністрів України «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності»від 15.12.1992р., яким на Національне космічне агентство України було покладено функції щодо управління майном, в тому числі по здійсненню контролю за ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємствами державного майна.

Відповідно до положень ст. 287 Господарського кодексу України орендодавцями щодо державного майна є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення – щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю.

У відповідь на лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву щодо укладення договору оренди нежитлових приміщень загальною площею 173,11 кв.м., розташованих в корпусі № 16 за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна», Національне космічне агентство України надало лист № 4173/10-4к від 16.09.2005р., в якому зазначило, що зазначені нежитлові приміщення не підпадають під критерії заборони згідно зі ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», а тому Національне космічне агентство України погодило проект договору оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна» та не заперечувало проти укладання договору.

Крім того, Державне підприємство завод «Арсенал», як балансоутримувач нежитлових приміщень загальною площею 173,11 кв.м., розташованих в корпусі № 16 за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, листом № 76/364 від 22.07.2005р. погодив перезаключення договору вказаних приміщень терміном на один рік.

Після отримання позитивних висновків на передачу в оренду нерухомого державного майна між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (далі відповідач-1, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна»(далі відповідач-2, орендар) 24.10.2005р. укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 2290, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 173,11 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корпус № 16, що знаходиться на балансі Державного підприємства завод «Арсенал»(далі третя особа, балансоутримувач).

На виконання умов договору орендодавець передав орендарю обумовлене договором приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 24.10.2005р., підписаним представниками сторін, та не заперечується сторонами у справі.

Оцінюючи подані прокуратурою, сторонами та третьою особою докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги прокуратури не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Не можуть бути об’єктами оренди, згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», об’єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», а також об'єкти, включені до переліку об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», які випускають підакцизну продукцію, крім цілісних майнових комплексів, які випускають підакцизну продукцію, переданих в оренду до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про оренду державного та комунального майна»від 29.06.2004р.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна»приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об’єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Отже, чинним законодавством України чітко визначено, що об’єктом, який має загальнодержавне значення, є цілісний майновий комплекс підприємства.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» під об’єктами, що мають загальнодержавне значення, розуміються саме майнові комплекси підприємств (їх структурних підрозділів), основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення, а не окреме індивідуально-визначене майно, яке входить до складу таких майнових комплексів. Приміщення, будівлі, споруди та інше індивідуально визначене майно є самостійними об’єктами державної власності, приватизація яких регулюється Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» і на ці об’єкти не поширюється дія Закону України «Про приватизацію державного майна».

Відповідно до ст. 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, за своєю правовою природою майновий комплекс підприємства є складною подільною річчю, яка включає в себе інші речі, які є її складовими частинами та приналежностями. Виділення окремої індивідуально-визначеної речі зі складу майнового комплексу можливе лише у разі, якщо внаслідок цього не відбувається пошкодження, знецінення або втрата цільового призначення головною річчю (ст. ст. 183, 186, 187, 188 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокуратурою не надано суду доказів того, що виділення спірних приміщень зі складу єдиного майнового комплексу підприємства призвело до його пошкодження, знецінення або втрати ним цільового призначення.

Що стосується заборони на передачу в оренду об’єктів державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», які випускають підакцизну продукцію, встановленої абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», то слід зазначити наступне.

Приміщення загальною площею 173,11 кв.м., розташовані в корпусі № 16 по вул. Московській, 8, у м. Києві, передані в оренду відповідно до оскаржуваного договору № 2290 від 24.10.2005р., не є об’єктом державної власності, який випускає підакцизну продукцію, що не заперечується сторонами та підтверджується листом Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва № 11483/9/15-109 від 22.08.2008р., доданим до матеріалів справи, з якого вбачається, що Державне підприємство завод «Арсенал»не є платником акцизного збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Стаття 203 Цивільного кодексу України містить вичерпний перелік вимог, додержання яких є необхідно для чинності правочину, а саме:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні оскаржуваного договору № 2290 від 24.10.2005р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна»було додержано вимоги Закону України «Про оренду державного та комунального майна»щодо дотримання процедури укладення договорів оренди майна державних підприємств. Зазначений договір був укладений особами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та мали намір досягти реального настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема, від імені держави спірний договір був укладений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву як особою, яка уповноважена виступати орендодавцем державного нерухомого майна відповідно до статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та ч. 1 статті 287 Господарського кодексу України.

Зміст оскаржуваного договору № 2290 від 24.10.2005р. договору включає всі істотні умови, які відповідно до статті 284 Господарського кодексу України та статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»мають містити договори такого виду, а права та обв’язки сторін оскаржуваного договору визначені у відповідності до вимог ст. 285 Господарського кодексу України, глави 58 Цивільного кодексу України та положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 2290 від 24.10.2005р. повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», при його укладенні не було порушено вимоги абзацу 5 частини другої статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а тому у суду відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Що стосується позовної вимоги прокуратури про зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна»повернути державі в особі Національного космічного агентства України нерухоме майно, що належить державі, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 173,11 кв.м., розташовані в корпусі № 16 по вул. Московській, 8, у м. Києві, передані в оренду за актом приймання-передачі від 24.10.2005р., то вона також не підлягає задоволенню, оскільки договір, на підставі якого зазначені приміщення були передані Товариству з обмеженою відповідальністю «Монтана Кофе Україна», є чинним.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Т.Ю.Трофименко