КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2008                                                                                           № 30/223

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратура Голосіївського району м. Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.08.2008

у справі № 30/223

за позовом                               Прокурор Голосіївського району м. Києва

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційний центр "Ліна" Лтд

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення 32870,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 26.08.2008 р. по справі № 30/223 в задоволенні позову відмовлено, з Голосіївської райради стягнуто в доход Державного бюджету України 328,70 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а також 1 700 грн. штрафу.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, Прокурор Голосіївського району м. Києва оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що місцевим судом при прийнятті рішення не взято до уваги, що всі докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги долучено до позовної заяви, ухвалами суду вимагались докази, які вже було надано Прокурором, тощо.

В судовому засіданні представник Прокуратури доводи апеляційного подання підтримав, просив його задовольнити, рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким апеляційне подання задовольнити за наведених у ньому підстав. Представник позивача підтримав позицію апелянта по справі.

Представник відповідача доводи апеляційного подання заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак подання місцевого суду як законне й обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників Прокуратури та сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, 25.04.2008 р. Прокурор Голосіївського району м. Києва в інтересах Голосіївської райради звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ “Ліна” ЛТД про стягнення 32 870,95 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 25.10.2005 р. між Голосіївською райрадою та ТОВ “Ліна” ЛТД укладено договір оренди нежитлового приміщення (далі Договір) площею 103,0 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 40. Відповідно до п. 3.1 Договору розмір орендної плати встановлюється орендодавцем в розмірі 1 234,84 грн. Пунктом 3.3. Договору оренди передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно в повному обсязі до 15 числа поточного місяця та перераховується на розрахунковий рахунок. Станом на 01.04.2008 р. відповідач має заборгованість з орендної плати в розмірі 32 870,95 грн. з ПДВ, що тягне за собою зменшення доходної частини бюджету та порушує економічні інтереси територіальної громади Голосіївського району м. Києва, тощо.

До матеріалів справи долучено відзив ТОВ “Ліна” ЛТД на позовну заяву, згідно якого нежитлове приміщення на момент укладення договору знаходилось в стані непридатному для використання за призначенням. Факт невикористання відповідачем приміщення підтверджується Довідкою Голови будинкового комітету. Крім цього, відповідачем в добровільному порядку виконано рішення господарського суду м. Києва від 08.10.2007 р. по справі № 36/337 й передано позивачу ключі, тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини справи, дослідивши надані ними письмові докази й положення чинного законодавства, дійшов висновку про безпідставність й необґрунтованість позовних вимог, а відтак відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд зазначив, що згідно ухвал суду від 29.05.2008 р., 19.06.2008 р., 08.07.2008 р. у позивача витребувано : окрему письмову заяву, з обгрунтуванням позовних вимог доказами і обставинами справи з врахуванням фактів та доводів відповідача у письмовому відзиві на позов; нормативно-правове обгрунтування позову у відповідності до ст. 54 ГПК України; розрахунок стягнення з відповідача суми орендної плати за умовами договору; окремий обґрунтований розрахунок стягнення з відповідача суми пені та індексу інфляції по договору; оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи для огляду в судовому засіданні; акт прийому-передачі приміщення (оригінал - для огляду, належним чином засвідчену копію - для залучення до матеріалів справи); оригінал договору оренди від 25.10.2005 р. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не виконано вимог згаданих ухвал суду та не надано доказів, витребуваних судом, в зв'язку з чим суд позбавлено можливості встановлення існування чи відсутності заборгованості відповідача за Договором оренди від 25.10.2005 р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обов'язок доведення покладається законом на позивача. Надані суду докази свідчать про те, що позивачем не доведено обставин, які є підставою позову не підтверджено їх належними доказами, всупереч вимогам ухвал місцевого суду від 29.05.2008 р., 19.06.2008 р., 08.07.2008 р., таких не додано до матеріалів справи, тощо.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, положеннями закону.

Вимоги Київського апеляційного господарського суду, які викладено в ухвалі від 11.11.2008 р. позивачем також не виконано. Так, не надано доказів на підтвердження знаходження ТОВ “Ліна” ЛТД в орендованому нежитловому приміщенні з 25.10.2005 р. до часу подачі позову – 25.04.2008 р., адже Прокурор просив стягнути борг на користь позивача за період з 25.10.2005 р. по 01.04.2008 р. Посилання позивача в письмових поясненнях на те, що факт такого перебування підтверджується актом прийому-передачі приміщення від 25.10.2005 р., апеляційний суд вважає, неналежним доказом, тим більше, що факт такого знаходження заперечується відповідачем, як і факт використання приміщення.

Крім цього, позивачем не надано на вимогу апеляційному суду, належних доказів на підтвердження виконання рішення господарського суду м. Києва від 08.10.2007 р. по справі № 36/337. Цим рішенням позов Голосіївської райради до ТОВ “Ліна” ЛТД задоволено : його виселено з приміщень другого поверху площею 103 кв.м. по вул. Заболотного 40, передавши зазначене приміщення Голосіївській райраді. При цьому, згаданим рішенням встановлено, що згідно п. 5.1 Договору строк дії договору до 25.09.2006 р. Листом № 312/10-р/30 від 31.08.2006 р. Голосіївська райрада повідомила ТОВ “Ліна” ЛТД про закінчення строку дії договору 25.09.2006 р. й непродовження його на новий строк, в зв’язку з чим просила відповідача звільнити приміщення до 25.09.2006 р. Натомість, як вбачається з пояснень представника позивача згадане рішення не виконано через велику кількість справ у ВДВС Голосіївського районного управління юстиції, заяву щодо відкриття виконавчого провадження ними подано, однак станом на день розгляду справи апеляційним судом жодних відомостей щодо відкриття виконавчого провадження по Наказу господарського суду м. Києва від 23.10.2007 р. немає. За твердженнями представника Прокуратури, в телефонному режимі з’ясовано, що рішення господарського суду м. Києва від 08.10.2007 р. по справі № 36/337 не виконано, інший відомостей Прокуратура також немає.

Таким чином, неможливим є встановлення апеляційним судом, як і судом першої інстанції факту та дати виселення позивача з орендованого приміщення, а відтак періоду стягнення заборгованості за Договором.

Як вище згадувалось, апеляційному суду позивачем не надано обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають стягненню, рахунків за якими проводилась сплата, розрахунків сум за відповідні періоди, яку було сплачено орендарем, а також обґрунтування нарахування кожного місяця різних сум до сплати.

Крім цього, позивачем не спростовано жодними доказами тверджень відповідача про те, що з 25.10.2005 р. по 18.11.2008 р. ТОВ “Ліна” ЛТД в будинку № 40 по вул. Заболотного у м. Києві нежитлові приміщення не займало й не використовувало, що підтверджено Довідкою Голови будинкового комітету будинку № 40 по вул. Заболотного у м. Києві від 18.11.2008 р.

Надані відповідачем й долучені до матеріалів справи платіжні доручення за листопад 2005 р.- червень 2006 р. на загальну суму 9 818,01 грн. не відповідають вказаним позивачем в розрахунку сумам, сплаченим відповідачем за відповідні періоди, доказів в обґрунтування такого розрахунку судам обох інстанцій не надано.

Крім цього, апеляційний суд вважає підставним й обґрунтованим застосування до позивача штрафу в розмірі 1 700 грн. за ухилення від вчинення дій, покладених на сторону судом.

За таких обставин, доводи апеляційного подання не заслуговують на увагу, а подання– не підлягає задоволенню. Підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Прокурора Голосіївського району м. Києва залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 26.08.2008 р. по справі № 30/223 - без змін.

Матеріали справи № 30/223 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді

01.12.08 (відправлено)