ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 09/30а

"12" березня 2008 р., 09 год. 40 хв.           м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарях –Олійник А.М., Лавріненко С.І.

за участю представників сторін: позивача – Руденко Л.І., Коваленко В.Б. за довіреностями, відповідача –Барська Н.М., Чепурний О.П. за довіреностями, третьої особи Іляшенко С.В. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Золотоніського міськрайонного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України (МРВ УМВС України) в Черкаській області до Контрольно-ревізійного управління у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Головне управління Державного казначейства України у Черкаській області, про визнання протиправними, скасування акту ревізії, вимоги, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачем подано адміністративний позов до КРВ у Чорнобаївському районі, у якому позивач просить визнати протиправними та відмінити акт Контрольно-ревізійного відділу у Чорнобаївському районі від 20.03.2007 року №19-22/9 та вимоги від 28.03.2007 року №19-22/220 в частині перерахування посадових окладів вільнонайманим працівникам Золотоніського МРВ з 01.01.2006 р. та сплаченого податку з власників транспортних засобів в сумі 8,2 тис. грн..

Ухвалою суду від 10 січня 2008 року в підготовчому провадженні здійснена заміна відповідача Контрольно –ревізійного відділу (КРВ) у Чорнобаївському районі на Контрольно-ревізійне управління (КРУ) у Черкаській області, оскільки КРВ у Чорнобаївському районі є структурним підрозділом і не може бути самостійним відповідачем у суді.

Позовні вимоги мотивовані тим, що акт, частина вимог ґрунтуються на неправильній оцінці відповідачем підстав та обставин нарахувань, неправильному тлумаченні законодавства, а також не врахування відповідачем роз’яснень вищестоящих органів з питань, які перевірялись. Позивач вважає, що незаконними вимогами відповідач порушив права та охоронювані законом інтереси позивача та його посадових осіб.

Відповідач письмових заперечень на позов не подав.

В судовому засіданні:

- представники позивача просили визнати протиправними та скасувати вимоги щодо порушень, викладених в п.1,2 вступної частини вимог та вимог щодо забезпечення відшкодування незаконних видатків по транспортному податку, які не відшкодовані в сумі 8211 грн. (п.3), проведення перерахунку посадових окладів вільнонайманим працівникам в сумі 1038 грн. (п.5 вимоги);

- представники відповідача проти позову заперечили, посилаючись на те, що висновки Акту ревізії є обґрунтованими, а вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства є законними;

- представник третьої особи пояснив, що державним казначейством обґрунтовано допущена до оплати заборгованість минулих років по податку з власників транспортних засобів, оскільки це належно підтверджений борг до бюджету, який виник внаслідок недофінансування з цих видатків, і в кошторисі були кошти відповідного КЕКВ, порушення бюджетного законодавства щодо цього відсутні.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до плану контрольно –ревізійної роботи ГоловКРУ, плану контрольно –ревізійної роботи КРУ у Черкаській області на І квартал 2007 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 13.02.2007 року №№71,74,75 ревізорами підрозділу відповідача проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності Золотоніського міськрайонного відділу УМВС України в Черкаській області за період з 01.01.2005 року по 01.01.2007 року, за результатами якої складений акт від 20.03.2007 року №19-22/9 (далі –акт ревізії).

Позивач не погоджується з наступними висновками, викладеними в акті ревізії:

- в порушення вимог частини 6 статті 51 Бюджетного Кодексу України від 21.06.2001 року №2542-Ш відповідно по платіжному дорученню від 26.07.2006 р. № 161 перераховано кошти до бюджету в сумі 9207,18 грн. за сплату транспортного податку, в тому числі 8211,00 грн. проплачено не бюджетну прострочену заборгованість за 2004-2005 роки (транспортний податок), що призвело до незаконних видатків в сумі 8211 грн. Відповідні видатки на суму 9207,18 грн. проведено за рахунок асигнувань за КЕКВ 1135 «Оплата транспортних послуг та утримання транспортних засобів»;

- в порушення вимог п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»вільнонайманим працівникам Золотоніського МРВ УМВС, яким умови оплати праці визначаються не відповідно до Указів Президента України, а відповідно до Постанови №268, з 01.01.2006 року не проведені перерахунки умов оплати праці (січень-березень 2006 року), а проведені з 01.04.2006 року, чим недоотримано працівниками відділу коштів в сумі 1038 грн.

За результатами ревізії 28.03.2007 року за №19-22/220 відповідач направив вимоги «Про направлення вимог та пропозицій», у яких вказав на порушення та зобов’язав їх усунути, у тому числі порушення, які не визнав позивач, а саме:

- проплату небюджетної простроченої заборгованості за 2004-2005 роки (транспортний податок) в сумі 8211 грн. (п.2 вступної частини вимоги);

- не проведено перерахунки по заробітній платі вільнонайманим працівникам Золотоніського МРВ УМВС з 01.01.2006 року, чим недоотримано працівниками відділу коштів в сумі 1038 грн. (п.3 вступної частини вимоги),

- вимог щодо забезпечення відшкодування незаконних видатків по транспортному податку, які не відшкодовані в ході ревізії в сумі 8211,00 грн. (п.3 вимог;

- вимог зробити перерахунок посадових окладів вільнонайманим працівникам з 01.01.2006 року і дорахувати коштів в сумі 1038,00 грн., як того вимагає чинне законодавство (п.5 вимог).

В процесі вирішення спору позивач надав пояснення та докази, з якими відповідач не погодився.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статус Державної контрольно-ревізійної служби в України та правові основи її діяльності визначені спеціальним Законом України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” від 26.01.1993 року №2939 (ЗУ№2939).

Відповідно до ст.2 ЗУ№2939 головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Позивач підпадає під ознаки підконтрольної установи державної контрольної-ревізійної служби в розумінні ст.2 ЗУ №2939.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, затверджений Порядок проведення інспектування державною контрольно –ревізійною службою (далі –Постанова КМУ № 550).

Видом контролю позивача відповідач визначив планову ревізію, яка включена до плану роботи на І квартал 2007 року. За результатами ревізії ревізорами підрозділу відповідача, які діяли як посадові особи, на підставі направлень на проведення ревізії, відповідно до Постанови КМУ №550, складений Акт ревізії.

Відповідно до ст.13 ЗУ №2939 дії або бездіяльність службових осіб державної контрольно-ревізійної служби можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку. Скарги на дії службових осіб в районах, містах, районах у містах та службових осіб контрольно-ревізійних управлінь розглядаються і вирішуються начальниками цих управлінь. Скарги на дію службових осіб Головного контрольно-ревізійного управління України та начальників контрольно-ревізійних управлінь Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя розглядаються та вирішуються начальником Головного контрольно-ревізійного управління України.

Позивач скарги на дії службових осіб відповідача не подавав.

Відповідно до пунктів 45, 46 Постанови КМУ №550 у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган служби з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Позивач допустив службових осіб підрозділу відповідача до ревізії, дії ревізорів не оспорює, але просить відмінити, складений ними акт, оскільки він містить окремі висновки, з якими позивач не погоджується.

Оскарження дій щодо факту складення акту та його висновків, які не встановлюють для позивача будь-яких обов’язків, крім рекомендації вжити заходів щодо усунення виявлених порушень, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту порушених прав. Акт ревізії є доказом при вирішенні спору про скасування вимог та рішень, прийнятих за результатами ревізії.

Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправним та відміну акту ревізії.

Вимоги відповідача, направлені позивачу в порядку реалізації результатів ревізії, зобов’язують позивача вчинити дії по усуненню виявлених порушень, не виконання яких тягне для нього та його посадових осіб відповідні правові наслідки, тому відповідно до ст.ст. 2, 17 КАС України ці дії можуть бути оскаржені до суду.

Спірні вимоги суд вважає протиправними, підлягаючими скасуванню, з огляду на наступне:

1.Стосовно правопорушення, яке за висновками відповідача виразилось у проплаті небюджетної простроченої заборгованості за 2004-2005 роки (транспортний податок) в сумі 8211 грн. (п.2 вступної частини вимоги) та вимоги забезпечити відшкодування незаконних видатків по транспортному податку, які не відшкодовані в ході ревізії в сумі 8211 грн.

Станом на 22.12.2005 року за позивачем обліковувався податковий борг по податку з власників транспортних засобів в сумі 7742,88 грн., станом на 01.03.2006 року 8347,63 грн., про що Золотоніською об’єднаною державною податковою інспекцією відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року №2181-ІІІ (далі –ЗУ №2181) направлялись податкові вимоги, також було прийняте рішення від 30.01.2003 року про стягнення коштів та продаж активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Наявність податкового боргу по податку з власників транспортних засобів минулих років із-за недофінансування видатків по статті КЕКВ на утримання транспорту та наявність бюджетних коштів при їх перерахуванні, відповідач не заперечує.

Відповідно до абз. 3 ст. 73 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»своєчасно не внесені до бюджетів суми платежів вважаються податковим боргом та стягуються до бюджету в порядку, визначеному законодавством. Такий порядок визначений ЗУ №2181, згідно з п.п.. 7.2.1 п.7.2 ст.7 якого, джерелами погашення податкового боргу платника за рішенням органу стягнення, які є виконавчими документами, є будь-які активи платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Законом, а також іншими законами. Такі обмеження відповідачем не наведені, не встановлені вони також судом.

Висновок відповідача про те, що вказана заборгованість є не бюджетною, не відповідає змісту наявного у позивача податкового боргу, який повинен сплачуватись до бюджету. Відсутність таких видатків у кошторисі, спростовані Державним казначейством, яке підтвердило наявність бюджетних коштів по даній статті видатків, відповідно, обґрунтовано провело операцію з оплати податкового боргу.

Отже висновок про незаконність видатків не відповідає фактичним обставинам, вимога щодо забезпечення відшкодування цих видатків необґрунтована та незаконна.

2. Стосовно правопорушення, яке виразилось у не проведенні перерахунку по заробітній платі вільнонайманим працівникам Золотоніського МРВ УМВС з 01.01.2006 року, чим недоотримано працівниками відділу коштів в сумі 1038 грн. (п.3 вступної частини вимоги), у зв’язку з чим сформована вимога зробити перерахунок посадових окладів вільнонайманим працівникам з 01.01.2006 року і дорахувати коштів в сумі 1038 грн., як того вимагає чинне законодавство ( пункт 5 вимог).

Пункт 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268, на яку посилається відповідач, та якою затверджені схеми посадових окладів працівників органів виконавчої влади, передбачає, що умови оплати праці, затверджені цією постановою, застосовуються з 01.01.06 р., а для працівників, окремі умови оплати праці яких визначені Указами Президента України, - з 01 квітня після визнання такими, що втратили чинність, цих Указів.

Станом на 01.01.2006 р. згідно Указу Президента України від 04.10.1996 року №926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ»(зі змінами) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у структурі грошового забезпечення виплачувалась щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років), а працівникам –у розмірі 100 відсотків посадових окладів. Цей Указ втратив чинність, в частині виплати зазначеної надбавки, на підставі Указу Президента України від 30.03.2006 р. №272/2006.

Отже висновок відповідача та вимога проведення перерахунку заробітної плати працівникам МРВ з 01.01.2006 р. не відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 94, ст.ст.160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Контрольно-ревізійного відділу у Чорнобаївському районі Контрольно-ревізійного управління у Черкаській області від 28.03.2007 р. №19-22/220 «Про направлення вимог та пропозицій»в частині виявлення порушень щодо проплати не бюджетної простроченої заборгованості за 2004-2005 роки (транспортний податок) в сумі 8211,00 грн. (пункт 2 вступної частини), непроведення перерахунку по заробітній платі вільнонайманим працівникам Золотоніського МРВ УМВС з 01.01.2006 року, чим недоотримано працівниками відділу коштів в сумі 1038,00 грн. (пункт 3 вступної частини) та пред’явлення вимог щодо забезпечення відшкодування незаконних видатків по транспортному податку, які не відшкодовані в ході ревізії в сумі 8211,00 грн. (пункт 3 вимоги), перерахунку посадових окладів вільнонайманим працівникам з 01.01.2006 року і донарахування коштів в сумі 1038,00 грн., як того вимагає чинне законодавство (пункт 5 вимоги).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 17 березня 2008 року.