ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2008 р.

Справа № 9/137-07-3617

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Охотська Л.В. (довіреність б/н від 01.09.2005 року);

Пак О.І. (доручення б/н від 01.09.2005 року)

від відповідача: Дарієнко В.Д. –арбітражний керуючий –ліквідатор підприємства (паспорт КМ № 303513 від 11.05.2005 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Одеське виробничо-торгівельне суконне об'єднання „Лазур”

на рішення господарського суду Одеської області від „27” липня 2007 року

по справі № 9/137-07-3617

за позовом Приватного підприємства „Управління виробничо-технологічної комплектації”, м. Одеса

до Закритого акціонерного товариства „Одеське виробничо-торгівельне суконне об'єднання „Лазур”, м. Одеса

про визнання угоди дійсною

В С Т А Н О В И В :

25.04.2007 року Приватне підприємство „Управління виробничо-технологічної комплектації” (далі по тексту – позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Закритого акціонерного товариства „Одеське виробничо-торгівельне суконне об'єднання „Лазур” (далі по тексту –відповідач) про визнання угод про зміну способу та порядку виконання рішень господарського суду Одеської області від 20.04.2004 року по справам № 9/29-04-802, № 9/30-04-803 та № 9/32-04-805 дійсними. Під час розгляду даної справи позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги та згідно з останніми уточненнями ПП „УВТК” просило визнати дійсним Угоду про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.04.2004 року по справі № 9/32-04-805.

Такі позовні вимоги мотивовані тим, що вказаними вище рішеннями стягнуто з відповідача на користь позивача певні суми заборгованості, але у зв'язку з відсутністю у відповідача грошових коштів сторони уклали Угоди про зміну способу та порядку виконання судових рішень шляхом передачі нерухомого майна в рахунок погашення боргу та підписали відповідні Акти приймання-передачі нежитлових приміщень. Між тим, згодом відповідач –ЗАТ „ОВТСО „Лазур” почав оскаржувати в суді всі укладені сторонами угоди відчуження нерухомого майна.

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.07.2007 року по справі № 9/137-07-3617 (суддя Бакланова Н.В.) уточненні позовні вимоги ПП „УВТК” задоволені повністю. Визнано дійсною угоду про заміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.04.2004 року по справі № 9/32-04-805. Стягнуто з ЗАТ „ОВТСО „Лазур” на користь позивача витрати по сплаті державного мита в сумі 85 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ЗАТ „ОВТСО „Лазур” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог ПП „УВТК” відмовити. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

На думку скаржника, місцевий господарський суд неправомірно та безпідставно застосував положення цивільного законодавства щодо заміни та способу виконання рішення суду, а укладена між сторонами угода взагалі є незаконною та такою, що протирічить вимогам діючого законодавства.

Крім того, за твердженням скаржника, ЗАТ „ОВТСО „Лазур” визнано в судовому порядку банкрутом, будь-яке майно для задоволення вимог кредиторів у підприємства відсутнє, а тому і вимоги позивача щодо певного майна банкрута взагалі не можуть бути задоволені.

Позивачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу та доповнення до нього, в яких він просив залишити апеляційну скаргу ЗАТ „ОВТСО „Лазур” без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обгрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2003 році у ЗАТ „ОВТСО „Лазур” утворилася заборгованість перед КП „Одеські теплові мережі” в сумі 647 438,13 грн.

06.05.2003 року між КП „Одеські теплові мережі”, ПП „УВТК” та за участю ЗАТ „ОВТСО „Лазур” укладено договір уступки вимоги № 06.05.03/ОТС/Лазур, відповідно до умов якого першочерговий кредитор КП „Одеські теплові мережі” уступило новому кредитору ПП „УВТК” право вимоги з боржника –ЗАТ „ОВТСО „Лазур” боргу в сумі 647 438,13 грн.

Договір № 06.05.03/ОТС/Лазур від 06.05.2003 року укладено в порядку ст.ст.197-199, 202 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 18.06.1963 року), згідно з якими уступка вимоги кредитором іншій особі допускається, якщо вона не суперечить закону чи договору або коли вимога не пов'язана з особою кредитора. Уступка вимоги і перевід боргу, основані на угоді, укладеній у письмовій формі та повинні бути вчинені в простій письмовій формі, а тому такий договір є правомірним і законним, на підставі якого у сторін виникли відповідні цивільні права та обов’язки.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.04.2004 року по справі № 9/32-04-805 стягнуто з ЗАТ „ОВТСО „Лазур” на користь ПП „УВТК” 180 459,13 грн. залишку заборгованості по договору № 06.05.03/ОТС/Лазур від 06.05.2003 року, а також 1 818 грн. судових витрат по даній справі (всього 182 277,13 грн.) (а.с.17-18).

07.06.2004 року наглядовою радою ЗАТ „ОВТСО „Лазур” прийнято рішення про погашення заборгованості перед ПП „УВТК” шляхом передачі нерухомого майна підприємства в рахунок погашення боргу.

На виконання судового рішення від 20.04.2004 року та рішення наглядової ради відповідача, ЗАТ „ОВТСО „Лазур” та ПП „УВТК” 07.06.2004 року уклали угоду про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.04.2004 року по справі № 9/32-04-805 разом із додатком до неї (а.с.25-26).

Згідно із пунктом 3 вказаної угоди, ЗАТ „ОВТСО „Лазур” в рахунок погашення боргу перед ПП „УВТК” в сумі 182 277,13 грн. передає ПП „УВТК” у власність наступний об’єкт нерухомого майна: нежиле приміщення, розташоване на другому поверсі виробничого корпусу прядильно-ткацького виробництва: приміщення №№ 3, 3-6, 3-7-, 3-8, 3-9, 3-10, 3-11, 3-14, загальною площею 1159,6 кв.м, загальною вартістю 182 277,13 грн., за адресою: м. Одеса вул. Червонослобідська,1/12.

15.06.2004 року сторони в порядку, передбаченому ст.121 ГПК України, звернулись до господарського суду Одеської області із спільною заявою по зміну способу та порядку виконання рішення суду по даній справі (а.с.83).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.06.2004 року вищезазначену заяву задоволено. Змінено спосіб та порядок виконання рішення суду від 20.04.2004 року по справі № 9/32-04-805 шляхом звернення стягнення на нерухоме майно відповідача: нежилі приміщення другого поверху виробничого корпусу прядильно-ткацького виробництва загальною площею 1 159,60 кв.м., зазначені у технічному паспорті під №№ 3; 3-6, 3-7, 3-8, 3-9, 3-10 3-11, 3-14 (а.с.84-85).

29.06.2004 року та 02.07.2004 року відбулось добровільне виконання ЗАТ „ОВТСО „Лазур” ухвали господарського суду Одеської області від 25.06.2004 року по справі № 9/32-04-805 шляхом передачі ПП „УВТК” вищезазначеного нерухомого майна, про що сторонами по справі були складені відповідні акти приймання-передачі нежилих приміщень загальною вартістю 182 277,13 грн. (а.с.36, 86).

На підставі вищевикладеного, ПП „УВТК” набуло права власності на вищевказаний об’єкт нерухомості.

Крім того, сторонами 08.06.2004 року укладено договір про порядок та строки демонтажу обладнання та звільнення приміщень другого поверху виробничого корпусу прядильно-ткацького виробництва площею 1 544,5 кв.м. (а.с.53-54), виконання якого протікало протягом 2004 року, про що були складені відповідні акти (а.с.56-62).

Між тим, в порушення вказаних вище угоди та договорів сторін, а також рішень місцевого господарського суду, ЗАТ „ОВТСО „Лазур” відмовилось від їх виконання та почало звертатися до суду про визнання недійсними будь-яких угод, пов'язаних з передачею відповідачем нерухомого майна.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог ПП „УВТК” та вважає, що доводи, заперечення і вимоги ЗАТ „ОВТСО „Лазур”, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (в редакції від 16.01.2003 року), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника право чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.202-204 ЦК України).

Матеріалами та під час розгляду даної справи встановлено, що Угода від 07.06.2004 року про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.04.2004 року по справі № 9/32-04-805, яка є предметом розгляду в даній справі, є дійсною, так як відповідає вимогам зазначених вище норм чинного законодавства.

Так, вказана угода є вольовим актом, що містить волевиявлення сторін, є дією юридичних осіб –ЗАТ „ОВТСО „Лазур” та ПП “УВТК”, яка направлена на досягнення визначеного результату (погашення боргу шляхом передачі чітко визначеного нерухомого майна в рахунок погашення боргу), а такі дії та воля сторін направлені на зміну цивільних правовідносин: припинення первісного зобов’язання на нове –майнове зобов'язання, а зміст угоди не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним принципам суспільства, сторони мають необхідний об’єм цивільної дієздатності, волевиявлення сторін є вільним та відповідає внутрішній волі, угоду направлено на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею.

Отже, дана угода в розумінні ст.604 ЦК України за своєю природою є угодою про заміну первісного зобов’язання новим зобов’язанням між тими ж сторонами, згідно якої зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов’язанням між тими ж сторонами (новація).

Новація –це угода сторін про те, що первісне зобов'язання припиняється, а між його учасниками виникає нове зобов’язальне правовідношення. Для того, щоб новація відбулася, сторони повинні обумовити в своїй угоді припинення зобов'язання, що раніше діяло і заміну його новим зобов’язанням. Неодмінна вимога до новації –збереження суб’єктного складу зобов'язання (у первісному і знову виниклому зобов’язанні виступають той же кредитор і той же боржник).

Таким чином, після укладення угоди від 07.06.2004 року про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.04.2004 року по справі № 9/32-04-805, цивільно-правове зобов’язання ЗАТ „ОВТСО „Лазур” по сплаті ПП „УВТК” 182 277,13 грн. –припинилось за згодою сторін, в зв’язку з його заміною на нове цивільно-правове зобов’язання знову таки за згодою сторін –передати у власність ПП „УВТК” чітко визначене нерухоме майно ЗАТ „ОВСТО „Лазур”, яке було обрано, визначено та оцінено сторонами за взаємною згодою, із чого випливає, що дана угода, відповідає вимогам діючого законодавства України та є дійсною.

Судовою колегією не приймаються до уваги та відхиляються всі доводи та заперечення скаржника, оскільки, як вже було вище зазначено, саме угода від 07.06.2004 року про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.04.2004 року по справі № 9/32-04-805 укладена у відповідності до вимог чинного законодавства та відповідає йому з усіх підстав.

Крім того, безпідставними є і посилання скаржника на те, що ЗАТ „ОВТСО „Лазур” визнано в судовому порядку банкрутом, будь-яке майно для задоволення вимог кредиторів у підприємства відсутнє, а тому і вимоги позивача щодо певного майна банкрута взагалі не можуть бути задоволені, так як постанова про визнання банкрутом ЗАТ „ОВТСО „Лазур” винесена 21.08.2007 року, оскаржуване рішення прийнято 27.07.2007 року, тобто до визнання відповідача банкрутом, а оспорювана угода укладена та її виконання щодо передачі майна здійснювалось ще в 2004 році.

ЗАТ „ОВТСО „Лазур” ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних вимог ПП „УВТК”.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 27.07.2007 року по справі № 9/137-07-3617 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ЗАТ „ОВТСО „Лазур” –без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від „27” липня 2007 року по справі № 9/137-07-3617 залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Одеське виробничо-торгівельне суконне об'єднання „Лазур” –без задоволення.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                      С.І. Колоколов

Суддя                      Г.П. Разюк

Суддя                      М.С. Петров