СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.08                                                                                 Справа № 4/3

Суддя Батюк Г.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Резонанс», м.Луганськ

до Попаснянського житлово- комунального об’єднання, м.Попасна Луганської області

про стягнення 11166 грн. 43 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Гондар Т.В., дов. № б/н від 10.01.08;

від відповідача –не прибув ( явка обов’язкова).

Суть справи: заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи у сумі 10605 грн. 54 коп., пеню у сумі 295 грн. 66 коп., 3% річних у сумі 52 грн. 16 коп., інфляційних нарахувань у сумі 213 грн. 07 коп.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав, до судового засідання не прибув, хоча про день, час та місце проведення судового слухання повідомлений належним чином. З урахуванням цієї обставини судом справу розглянуто на підставі наявних у ній матеріалів, - тобто у відповідності до ст.75 ГПК України.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, а також довідки Головного управління статистики у Луганській області № 13-48/13 від 17.01.08 та довідки є ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців серія АА № 736265 адресою юридичної особи Попаснянського житлово- комунального об’єднання є- м.Попасна Луганської області, вул. Первомайська,34.

Як свідчать матеріали справи, а саме, належною юридичною адресою Попаснянського житлово- комунального об’єднання є- м.Попасна Луганської області, вул. Первомайська,34.

Відповідач під час розгляду справи будь-яких відомостей про зміну адреси не надавав, у зв’язку з чим , всі процесуальні документи господарського суду направлялися за вказаною адресою.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача учасника судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

в с т а н о в и в :

Між позивачем та відповідачем укладений договір підряду на технічне обслуговування та ремонт ліфтів №4 від 29.12.06, згідно якого «Замовник»(відповідач у справі) доручає, а «Підрядник»( позивач у справі) приймає на себе зобов’язання по організації робіт по ремонту ліфтів при частковому технічному обслуговуванні, вказаних в додатку № 1, яке є невід’ємною частиною цього договору(п.1.1 договору).

Згідно п. 2.1. договору, щомісячна оплата робіт по цьому договору здійснена по узгодженню сторін на момент його укладання та складає 4318 грн. 48 коп.

Відповідно до п. 4.1 договору, до закінчення текучого місяця ( з 25 по 27 число), «Підрядник»(позивач у справі) надає «Замовнику»(відповідачу у справі) акт виконаних робіт по формі Ф-2 з вказанням дати їх передачі.

Відповідно до п. 4.2 договору, на підставі підписаних актів виконаних робіт «Замовник»( відповідач по справі) проводить щомісячну оплату не пізніше 10 числа наступного за звітним місяця.

Згідно п.5.1 договору, при затримці платежів зверх строку, вказаного в п. 4.3 договору «Замовник»сплачує пеню згідно законодавства України в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач згідно умов вищевказаного договору виконав роботи за період з січня по квітень 2007 року на загальну суму 10605 грн. 54 коп., що підтверджується актами прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів ( а.с. 16-19)

Відповідач умови договору не виконав, оплату за виконані роботи не провів, заборгованості відповідача перед позивачем за виконані роботи за період з січня по квітень 2007 року складає 38400 грн. 00 коп.

Заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи за договором №4 від 29.12.06 складає 10605 грн. 54 коп.

Відповідно до п. 5.2 договору та ч.6 ст. 231 ГК України, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченої суми виконаних робіт за кожен день прострочки, яка складає за період з 11.02.07 по 11.06.07 у сумі 295 грн. 66 коп.

Відповідно п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов‘язання, на вимогу кредитора зобов‘язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків, які відповідно склали 3% річних за період з 11.02.07 по 11.06.07 у сумі 52 грн. 16 коп., інфляційні нарахування за період з 12.02.07 по 09.06.07 у сумі 213 грн. 07 коп.

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія №18 від 06.06.07, з вимогою до відповідача заборгованості бору за виконані роботи, пені, 3% річних, інфляційні нарахування у розмірі 11166 грн. 43 коп., відповідач відповіддю на претензію від 25.06.07 № 888 вимоги визнав, але оплату за виконані роботи не провів.(а.с.20-21)

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суддя вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю, з огляду на наступне.

Позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою про з відповідача заборгованості за виконані роботи у сумі 10605 грн. 54 коп., пені у сумі 295 грн. 66 коп., 3% річних у сумі 52 грн. 16 коп., інфляційних нарахувань у сумі 213 грн. 07 коп.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, позивач відповідно до умов договору підряду на технічне обслуговування та ремонт ліфтів №4 від 29.12.06 виконав відповідачу підрядні роботи на загальну суму 10605 грн. 54 коп., що підтверджується актами прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів ( а.с. 16-19), які підписані сторонами по справі без доповнень та зауважень, скріплений печаткою їх підприємств, але відповідач порушив умови договору, оплату за виконані роботи не провів, тому заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи за період з січня по квітень 2007 року складає 10605 грн. 54 коп.

Сума заборгованості відповідача перед позивачем за виконані роботи за період з січня по квітень 2007 року складає 10605 грн. 54 коп., нарахована позивачем обґрунтовано і підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов’язання.

Статтею 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно ч.4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Сума пені 295 грн. 66 коп.          за період з 11.02.07 по 11.06.07 нарахована позивачем обґрунтовано і підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

3% річних за період з 11.02.07 по 11.06.07 у сумі 52 грн. 16 коп., інфляційні нарахування за період з 12.02.07 по 09.06.07 у сумі 213 грн. 07 коп., нараховані позивачем відповідно до вимог ст. 625 ЦК України обґрунтовано і підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Суд вважає, вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи у сумі 10605 грн. 54 коп., пені у сумі 295 грн. 66 коп., 3% річних у сумі 52 грн. 16 коп., інфляційних нарахувань у сумі 213 грн. 07 коп., що підлягають задоволенню повністю, оскільки вони підтверджені матеріалами справи, підлягають стягненню з відповідача.

Суд вважає вимоги позову про стягнення заборгованості за виконані роботи у сумі 38400 грн. 00 коп. такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки вони підтверджені матеріалами справи, у тому числі актом звірення взаємних розрахунків від 19.10.07 (а.с.21), який підписаний сторонами у справі без доповнень та зауважень, скріплений печатками їх підприємств та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Як було встановлено при розгляді справи, станом на день її слухання заборгованість відповідача не змінилась. Розмір суми боргу відповідачем не оспорюється.

Відповідач позовні вимоги не оспорив, доказів, які б спростували доводи позивача суду не надав.

За таких обставин, позов слід визнати обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні 18.02.08 за згодою представника позивача була оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України витрати по держмиту та судові витрати покладаються на відповідача.

Позивачем надміру сплачене державне мито в сумі 08 грн. 00 коп. платіжними дорученнями № 309 від 07.12.07, яке підлягає поверненню на підставі ст.8 Декрету України “Про державне мито”.

Відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України витрати по держмиту та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.525, 526, 549, 550, 625 ЦК України, ст.ст. 173,193, 230, 231 ГК України, ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Попаснянського житлово- комунального об’єднання, м.Попасна Луганської області, вул. Первомайська,34, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Резонанс», м.Луганськ, вул. Ціолковського,22, борг за виконані роботи у сумі 10605 грн. 54 коп., пеню у сумі 295 грн. 66 коп., 3% річних у сумі 52 грн. 16 коп., інфляційних нарахувань у сумі 213 грн. 07 коп., витрати по держмиту у сумі 111 грн. 66 коп. та 118 грн. 00 коп. витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Резонанс», м.Луганськ, вул. Ціолковського,22, надміру сплачене державне мито в сумі 08 грн. 00 коп. платіжними дорученнями № 309 від 07.12.07, що знаходиться в матеріалах справи.

Дане рішення, завірене печаткою, є підставою для повернення державного мита.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення –25.02.08

СУДДЯ                                          Г.М.Батюк