ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 р.

№
3/41

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок
В.С.- головуючого,

Костенко
Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши
матеріали касаційної скарги

ОСОБА_1

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського суду від 23.10.2007

у
справі

господарського
суду Закарпатської області

за
позовом

ОСОБА_2

до:

1.ОСОБА_1,
2.Словацької фірми "Ководружество"

третя
особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

ОСОБА_3

третя
особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-словацьке підприємство
"Ковосервіс"

про

визнання
недійсним договору купівлі-продажу майнової частки учасника ТОВ СУСП
"Ковосервіс" укладеного між словацькою фірмою
"Ководружество" та ОСОБА_1 30.11.2005 у м. Братіслава

в
судовому засіданні взяли участь представники:

від
позивача:

не
з'явилися

від
відповідачів:

1.
ОСОБА_1-паспорт НОМЕР_1 вид.Ужгородським МВ УМВС в Закарпатській обл.
13.07.1999,   2.не з'явилися

від
3-ої особи позивача:

не
з'явилися

від
3-ої особи відповідача:

Зав'ялов
М.В. -дов. № 44 від 03.10.2007

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Закарпатської області від 12.06.2007  позовні вимоги задоволено.

Визнано
недійсним договір купівлі-продажу майнової частки учасника ТОВ " Спільне
українсько-словацьке підприємство "Ковосервіс" укладеного 30.11.2005
словацькою фірмою "Ководружество" та ОСОБА_1

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 рішення
господарського суду Закарпатської області від 12.06.2007 залишено без змін.

Судові
рішення мотивовані тим, що згоди всіх співвласників на відчуження частки майна
фірми "Ководружество" на користь співзасновника товариства ОСОБА_1 не
було.

Відповідно
ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановленні
частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема,
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Не
погоджуючись з судовими рішеннями ОСОБА_1 звернулась до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що
судами порушені норми матеріального та процесуального права,  зокрема, ч.1 ст. 203, 215, 147, ч.3 ст.
362,  Цивільного кодексу України, п.2
ст.62, п.2 ст.80, п.2 ст.81, ст. 101 Господарського процесуального кодексу
України

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта,
знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським
судом встановлено, що Спільне українсько-словацьке      підприємство у  формі ТОВ "Ковосервіс"
зареєстровано розпорядженням     голови
Ужгородської міської управи від 31.03.1993 за №134. Відповідно   до
протоколу установчих
зборів    по    створенню
СП    ТОВ    „Ковосервіс" 15.02.1993,    установчого   договору
від   02.03,1993 підприємство   засновано
фізичними   особами   ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, і Словацькою
фірмою „Ководружство" м. Братіслава.

30.11.2005
Словацькою фірмою "Ководружство", м. Братіслава, і ОСОБА_1 укладено
договір купівлі-продажу майнової частини (31%) учасника спільного
Українсько-Словацького товариства "Ковосервіс ЛТД".

Відповідно
ст. 53 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції
чинній на момент укладення договору) учасник товариства з обмеженою
відповідальністю може за згодою решти учасників відступити свою частку (її
частину) одному чи кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше не
передбачено установчими документами, то і третім особам. Учасники товариства
користуються переважним правом придбання частки (її частини) учасника, який її
відступив, пропорційно їх часткам у статутному фонді товариства або в іншому
погодженому між ними розмірі.

Аналогічна
норма передбачена сторонами ст. 5 Установчого договору, відповідно до якої,
учасник товариства може за згодою інших учасників відступити свій пай або
частку одному або кільком учасникам товариства. Учасники мають переважне право
купувати паї учасника, який їх відступає.

Пунктом
2 ст. 147 Цивільного кодексу України встановлено, що учасники товариства
користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно
до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між
учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права.

Як
встановлено господарським судом, пропозиції стосовно придбання частки у
статутному фонді ТОВ СП "Ковосервіс" гр.ОСОБА_2 не одержував.
Відповідно до протоколу зборів засновників ТОВ СП "Ковосервіс" від
17.09.1997, предметом обговорення було питання відчуження частки товариства
третій особі - нерезиденту України, питання про відчуження частки учасникам
товариства не порушувалося. Також це питання не було предметом обговорювання
на  загальних зборах учасників ТзОВ
"Ковосервіс", яке відбулося 23.08.2005. Інших доказів повідомлення
гр. ОСОБА_2 про наміри продати свою частку фірмою "Ководружство"
відповідачами не подано.

У
матеріалах справи відсутні докази погодження ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на відчуження
своєї частки фірмою "Ководружство" на користь ОСОБА_1

Згідно
ч. 3 ст. 147 Цивільного кодексу України частка учасника товариства з обмеженою
відповідальністю може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в
якій її уже   сплачено.

Господарським
судом також встановлено,   що   чинною
на   час  укладення вказаного договору редакцією
статуту спільного Українсько- Словацького підприємства ТОВ
"Ковосервіс" участь словацької фірми „Ководружство" у формуванні
статутного фонду мала складати 182025,0 доларів США. Фактичний внесок, згідно
звітів про іноземні інвестиції в Україну, склав 162000,3 доларів США.

За
статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема,
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Господарські
суди дійшли висновку, що оскільки згоди співзасновників на відчуження частки
фірми "Ководружство" на користь співзасновника товариства ОСОБА_1 не
було, то договір суперечить чинному законодавству України, і тому визнаний
недійсним.

Зважаючи
на викладене, колегія суддів вважає, що
господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи,
тому судові рішення відповідають  чинному
законодавству України та обставинам справи і підстав для їх  скасування
немає.

На
підставі  викладеного, керуючись ст. 1115,
п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В
задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову
від 23.10.2007 Львівського апеляційного господарського суду  зі
справи № 3/41 залишити без змін.

Головуючий
В.С. Божок

Судді                                                                         Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко