ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.03.08 р.                     Справа № 17/314

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Лемтранс” м. Донецьк

до відповідачів: 1) Державного підприємства „Донецька залізниця”,

2) Державного підприємства „Придніпровська залізниця”,

3) Державного підприємства „Український державний центр по експлуатації

спеціалізованих вагонів”

3-ті особи: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю „Укрметалургтранс”,

2) Державна адміністрація залізничного транспорту України “Укрзалізниця”

про стягнення 28 284 788,04 грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Філіп’єв С.Ф. – нач. юр. упр.

відповідача 1: Цвітун М.М. – юр., Петренко О.Г. – пров. юр.

відповідача 2: Шляєв І.В. – юр.

відповідача 3: Єремченко О.М. – нач. юр. від.

3-ї особи 1: Ерохіна Н.О. – за дов.

3-ї особи 2: Оніщук В.М. – пров. юр.

Генеральної прокуратури України: не з’яв.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Лемтранс” звернулося із позовом до Державного підприємства “Донецька залізниця” (далі ДП “Донецька залізниця”), Державного підприємства “Придніпровська залізниця” (ДП “Придніпровська залізниця”) та Державного підприємства „Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів” (ДП “Укрспецвагон”) про стягнення 28 284 788,04 грн. у відшкодування доходів, одержаних відповідачами від безпідставно набутого майна, у тому числі з:

- ДП „Донецька залізниця” - 8 187 095,76 грн.;

- ДП „Придніпровська залізниця” - 11 615 131,20 грн.;

- ДП „Укрспецвагон” - 8 482 561,08 грн.

Ухвалою від 24.11.05р. господарський суд з власної ініціативи залучив до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні ДП “Укрспецвагон” - Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрметалургтранс”.

Заявою від 29.11.2005р. № 1399 позивач змінив обсяги позовних вимог щодо кожного з відповідачів та

1)          зменшив розмір позовних вимог щодо:

-          ДП „Донецька залізниця” – на 8 187 095,76 грн.;

-          ДП „Придніпровська залізниця” – на 11 615 131,20 грн.;

2)          збільшив розмір позовних щодо ДП “Укрспецвагон” на загальну суму 19 802 226,96грн. і

3)          наполягає на стягненні з ДП “Укрспецвагон” доходів у сумі 28 284 788,04грн., що одержані від використання без достатніх правових підстав у період з 01.08.05р. по 31.08.05р. 3781 вагонів–обкотишовозів, які належали ТОВ „Лемтранс” на праві власності.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.12.05р., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.01.06р. та постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2006р. позов задоволено за рахунок ДП “Укрспецвагон”, з якого стягнуто 28 284 788,04грн. коштів, одержаних без достатніх правових підстав; у позові до решти відповідачів відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 11.07.06р. судові рішення вищевказаних судових інстанцій скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.09.06р., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.11.06р., позов задоволено та постановлено стягнути з ДП “Укрспецвагон” на користь ТОВ “Лемтранс” доход в сумі 28 284 788,04 грн., витрати по сплаті держмита в сумі 25 500,00 грн. та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.01.07р. вказані судові рішення скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи рішенням господарського суду Донецької області від 22.05.07р., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.06.07р., позов задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.07р. з огляду на те, що “господарські суди попередніх інстанцій не звернули уваги та не дали належної правової оцінки тій обставині, що відповідно до своєї постанови Вищий господарський суд України вказував на те, що висновок судів щодо безпідставного набуття ДП “Укрспецвагон” майна за рахунок позивача є непереконливим, а відтак не можна визнати правильним застосування судами до правовідносин сторін положень Цивільного законодавства”, “господарські суди попередніх інстанцій не виконали вказівки, викладені в постанові Вищого господарського суду України від 18.01.07р. в частині задоволення позову та стягнення лише з ДП “Укрспецвагон” 28 284 788,04грн. і відмови в позові до інших відповідачів, обґрунтовуючи свої висновки посиланням на п.3.2. договору комісії №125/248”, “постанова апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду, прийняті з порушенням та неправильним застосуванням норм, як матеріального так і процесуального права”, постанова Донецького апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Донецької області скасовані і справу передано до господарського суду Донецької області на новий розгляд.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ДП “Укрспецвагон” у період з 01.08.2005р. по 31.08.2005р. без достатніх на те правових підстав утримувало і використовувало 3 781 вагон-обкотишовоз, які у той час належали ТОВ “Лемтранс” на праві власності і у відповідності зі ст.ст.22, 390, 1214 Цивільного кодексу України зобов’язане відшкодувати усі доходи, які підприємство одержало від цього майна.

Також позивач наполягає на тому, що:

- ДП “Укрспецвагон” є недобросовісним набувачем належного ТОВ “Лемтранс” у спірний період майна;

- постанова старшого слідчого з розслідування особливо важливих справ про злочини на транспорті Генеральної прокуратури Кулика К.Г. від 01.06.2005р., винесена у кримінальній справі № 49-1522, про накладення арешту на 3789 вагонів–обкотишовозів як частки статутного фонду ТОВ „Лемтранс” не була виконана у порядку, передбаченому ст.126 Кримінально-процесуального кодексу України і свідчить лише про намір здійснити арешт майна, а не про факт, що такий арешт відбувся;

- кримінальна справа, порушена 24.05.05р. за фактом передачі з балансу ДП “Укрспецвагон” 3789 вагонів–обкотишовозів, в межах якої була винесена постанова від 01.06.2005р. про накладення арешту на 3789 вагонів – обкотишовозів ТОВ „Лемтранс”, закрита у зв’язку з відсутністю події злочину;

- постанова слідчого про накладення арешту не могла бути виконана, оскільки ухвалою від 26.05.2005р. у справі № 44/273, порушеній за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах Держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України та Державного підприємства „Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лемтранс”, Державної адміністрації залізничного транспорту України „Укрзалізниця” та інших осіб про визнання недійсним установчого договору, актів та припинення юридичної особи, господарський суд міста Києва у забезпечення позову заборонив позивачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження вагонами–обкотишовозами;

- постанова слідчого про накладення арешту не передбачала передачу арештованого майна у володіння та комерційне використання ДП “Укрспецвагон”;

- позовна сума має бути стягнута з ДП “Укрспецвагон” у повному обсязі, так як усі кошти від використання спірних вагонів–обкотишовозів належали ДП “Укрспецвагон” і їх перерозподіл здійснювавсь виключно за розпорядженням останнього як власника цих грошових коштів;

- позивач міг одержати у серпні 2005р. доходи від використання (експлуатації) вагонів–обкотишовозів, так як ухвалою від 26.05.2005р. у справі № 44/273 господарський суд міста Києва не забороняв законному власнику, яким на той час було ТОВ “Лемтранс”, користуватися цими вагонами–обкотишовозами, тобто комерційно використовувати своє майно та отримувати від такої діяльності доходи;

- розмір доходів ДП “Укрспецвагон” від використання у серпні 2005р. 3 781 вагонів–обкотишовозів підтверджений квитанціями про приймання вантажу до перевезення.

ДП “Донецька залізниця” позов не визнала з посиланням на те, що:

- Донецька залізниця не користувалася вказаними вагонами–обкотишовозами, а виконувала перевезення відповідно до заявок вантажовідправників та договорів, укладених з користувачами послуг залізниці;

- згідно умов договору залізниця надає послуги, пов’язані з перевезенням вантажів та отримує плату за перевезення вантажу (доход від перевезень) відповідно до діючих тарифів;

- позивачем не доведений факт набуття залізницею вагонів та факт отримання нею доходів від використання вагонів.

ДП “Придніпровська залізниця” позов не визнала з посиланням на те, що належним відповідачем є Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів, який використовував вагони–обкотишовози і отримував доходи від їх експлуатації у спірний період.

ДП “Укрспецвагон” позов не визнало з посиланням на те, що:

- позивачем не доведено відсутність правової підстави для набуття, збереження майна;

- позивач не обґрунтував у чому полягає протиправність дій ДП “Укрспецвагон” і не надав доказів з посиланням на законодавство;

- правовою підставою для набуття та збереження ДП “Укрспецвагон” 3 781 вагону–обкотишовозу була постанова старшого слідчого з розслідування особливо важливих справ про злочини на транспорті Генеральної прокуратури від 01.06.2005р. та прийнятий на виконання цієї постанови наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 21.07.2005р. №000364/ЦМ/443;

- плата за перевезення вантажів у вагонах-обкотишовозах, переданих на відповідальне зберігання Укрзалізниці, з 01.08.05р. нараховується та справляється за тарифами, встановленими для вагонів загального парку залізниці, яка розподіляється на дві частини: залізницям та ДП “Укрспецвагон”; належна залізницям частина складає 70% від загального тарифу, належна ДП “Укрспецвагон” – 30%;

- на підставі наказу Укрзалізниці ДП “Укрспецвагон” було надане доручення № 29 від 22.07.2005р. до договору комісії №125П/248 від 08.06.2001р., укладеного з ТОВ „Укрметалургтранс”, згідно якого розрахунки за перевезення вантажів у вагонах-обкотишовозах здійснювались безпосередньо у такому порядку: 70% ТОВ „Укрметалургтранс” перераховував на рахунки ТЕХПД залізниць як оплату за перевезення і тільки 30% на рахунок ДП “Укрспецвагон”;

- ДП “Укрспецвагон” отримало на свій розподільчий рахунок плату за перевезення у серпні 2005р. вантажів у спірних 3 781 вагонах–обкотишовозах у розмірі 30%, що складає 8 482 561,08 грн.;

- у ДП “Укрспецвагон” не було правових підстав для отримання 100% плати за перевезення вантажів у спірних вагонах–обкотишовозах, оскільки локальна норма наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України від 21.07.2005р. №000364/ЦМ/443 передбачала зовсім інший порядок отримання цієї плати;

- фактично вагонами–обкотишовозами володіла Укрзалізниця;

- ТОВ „Лемтранс” суму 19 802 226,96грн. повинен був сплатити залізницям у разі використання у серпні 2005р. рухомого складу як власником, так як зазначена сума є платою за перевезення вантажів;

- позивач, змінивши позовні вимоги, не надав іншого розрахунку суми позову;

- ДП “Укрспецвагон” плату за перевезення вантажів не одержувало і не повинно було одержувати, так як ці кошти одержують залізниці;

- ТОВ „Лемтранс” не є стороною договору комісії №125П/248 від 08.06.2001р., укладеного між ДП “Укрспецвагон” і ТОВ „Укрметалургтранс”;

- відповідно до п.2 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які б особа могла реально одержати за звичайних обставин;

- ухвалою від 26.05.2005р. у справі № 44/273 господарський суд міста Києва заборонив позивачеві і іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження 3 789 вагонами–обкотишовозами і ця обставина унеможливлювала реальне отримання ТОВ „Лемтранс” доходів у спірний період від їх використання.

ТОВ “Укрметалургтранс” пояснило, що на підставі договору комісії № 125п/248 від 08.06.01р. протягом 2001-2005 років, у тому числі і у спірному періоді, як комісіонер за договором виконувало доручення комітента по наданню гірничо-металургійним підприємствам комплексних послуг по організації процесу перевезень в спеціалізованих вагонах, зокрема в обкотишовозах. Усі отримані кошти від організації перевезень відповідно до умов договору є власністю ДП “Укрспецвагон” і розподілялись за доручення останнього.

Державна адміністрація залізничного транспорту України “Укрзалізниця” вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, оскільки підставою для набуття та збереження третім відповідачем вагонів–обкотишовозів була постанова слідчого від 01.06.05р.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами і 3-ми особами чинного законодавства щодо виникнення підстави набуття та використання у серпні 2005р. вагонів–обкотишовозів, які належали позивачу на праві власності та щодо яких судом міста Києва у забезпечення позову було заборонено вчиняти будь-які дії щодо їх відчуження та розпорядження, а постановою старшого слідчого з розслідування особливо важливих справ про злочини на транспорті Генеральної прокуратури від 01.06.2005р. накладено арешт. Позивач наполягає на тому, що ДП “Укрспецвагон” без відповідних правових підстав заволоділо, утримувало та використовувало належне йому майно, а останній вважає себе добросовісним набувачем вагонів–обкотишовозів.

Генеральна прокуратура України ухвалу суду від 21.02.08р. не виконала, не направила господарському суду кримінальну справу № 49-1522 і не забезпечила явку у судове засідання старшого слідчого з розслідування особливо важливих справ про злочини на транспорті Генеральної прокуратури Кулика К.Г. для дачі пояснень щодо винесення ним 01.06.2005р. постанови про накладення арешту на 3 789 вагонів–обкотишовозів як частки статутного фонду ТОВ „Лемтранс”.

Розгляд справи закінчено 03.03.2008р.

Для підготовки і оголошення повного тексту рішення у засіданні оголошувалася перерва до 15-00год. 06.03.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Лемтранс” отримало від Фонду державного майна України як внесок до статутного фонду товариства 3 789 вагонів-обкотишовозів загальною вартістю 313,099грн., у тому числі 3 781 вагон – обкотишовоз №№:

Вагони-обкотишовози перебували у власності позивача з 16.07.2004р до 05.09.2005р., що підтверджується абз.4 п.8.2. Статуту ТОВ „Лемтранс” (т.3 а.с.29), абз.3 п.4.2. Установчого договору ТОВ „Лемтранс” (т.3 а.с.42), актом приймання-передачі від 16 липня 2004р. (із додатком № 1), підписаним Фондом державного майна України та ТОВ „Лемтранс” (т.3. а.с.46 – 114) та актом повернення зазначених вагонів від ТОВ „Лемтранс” до Фонду державного майна України від 05.09.2005р. (т.9 а.с.110-180).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2005р. у справі № 44/273, порушеній за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України та ДП „Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів” до Фонду державного майна України, Державної адміністрації залізничного транспорту України, виконкому Донецької міськради, ТОВ „Лемтранс”, ВАТ “Транспорт і сервіс”, ЗАТ “Систем Кепітал Менеджмент”, ПП “Сервіс-охорона-транспорт”, ТОВ “Донбаське промислово-транспортне підприємство”, ТОВ “Керченський стрілочний завод”, ТОВ “Супутник-2002” та ТОВ “Укрстроймеханізація” про визнання недійсним установчого договору, актів та припинення юридичної особи суд з метою забезпечення позову до вирішення спору по суті заборонив ТОВ „Лемтранс” та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження 3 789 вагонами–обкотишовозами, отриманими від Фонду державного майна України як внесок до статутного фонду (т.3 а.с.4 – 23).

Незважаючи на вжиття господарським судом м. Києва заходів до забезпечення позову - прийняття ухвали від 26.05.2005р. у справі № 44/273, про існування якої Генеральна прокуратура знала, оскільки ініціювала позовне провадження і була учасником справи № 44/273, 01.06.05р. старший слідчий Генеральної прокуратури України прийняв санкціоновану заступником Генерального прокурора України постанову „про накладання арешту на майно підприємства”, пунктом 1 якої наклав арешт на 3 789 вагонів–обкотишовозів, а пунктом 2 постановив передати ці вагони, у тому числі і спірні 3 781, на відповідальне зберігання Державній адміністрації залізничного транспорту України „Укрзалізниці” з правом переміщення їх по залізницях України (т.3 а.с.3).

Забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна згідно ст.126 Кримінально-процесуального кодексу України (КПК) провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Майно, на яке накладено арешт, описується і може бути передане на зберігання представникам підприємств, установ, організацій або членам родини обвинуваченого чи іншим особам. Особи, яким передано майно, попереджаються під розписку про кримінальну відповідальність за його незбереження. Арешт майна і передача його на зберігання оформляються протоколом, який підписується особою, що проводила опис, понятими і особою, яка прийняла майно на зберігання. До протоколу додається підписаний цими особами опис переданого на зберігання майна.

Ніяких документів на підтвердження факту опису 3 789 вагонів–обкотишовозів, оформлення їх передачі Державній адміністрації залізничного транспорту України протоколом, як того вимагає ст.126 КПК України, ні сторони, ні „Укрзалізниця” суду не надали, у зв’язку з чим суд констатує, що така процесуальна дія як “арешт майна і його передача на зберігання” здійснена не була.

Без отримання на зберігання 3 789 вагонів–обкотишовозів, належних на той час на праві власності позивачеві, 21.07.2005р. Державна адміністрація залізничного транспорту України „Укрзалізниця” видала наказ № 000364/ЦМ Ц-2/443 (т.3 а.с.1, 2), яким з посиланням на постанову від 01.06.05р. старшого слідчого Генеральної прокуратури України „про накладання арешту на майно підприємства” передала 3 789 вагонів–обкотишовозів ДП „Укрспецвагон” для комерційного використання. Наказ „Укрзалізницею” видано без врахування того, що ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2005р. у справі № 44/273 позивач не був позбавлений права користування вагонами – обкотишовозами, а постановою слідчого „Укрзалізниці” було надане право їх переміщення по залізницях України, а не право користування вагонами – обкотишовозами, що не одне і те ж (поняття “переміщення вагонів” і “користування вагонами” не є тотожними).

Незважаючи на відсутність у наказі „Укрзалізниці” від 21.07.2005р. № 000364/ЦМ Ц-2/443 посилання на протокол передачі майна на зберігання (відповідно до ст.126 Кримінально-процесуального кодексу України арешт майна і передача його на зберігання оформляються протоколом), без перевірки прав на вагони-обкотишовози (перевірки наявності протоколу і опису переданого на зберігання майна) ДП „Укрспецвагон” 22.07.2005р. уклав з ТОВ „Укрметалургтранс” доручення № 29 (т.9 а.с.61) до існуючого між ними договору комісії №125П/248 від 08.06.2001р.(т.9 а.с.57–60), яким доручив останньому здійснювати організацію перевезень з використанням 3 789 вагонів–обкотишовозів позивача, отримувати відповідні платежі від вантажовідправників за перевезення вантажів у цих вагонах із подальшим розподіленням відповідно до умов договору комісії № 125п/248 від 08.06.01р. та наказу Укрзалізниці № 000364/ЦМ Ц-2/443 від 21.07.2005р.

На виконання цього договору ТОВ „Укрметалургтранс” в період з 01.08.05р. по 31.08.05р. здійснено перевезення вантажів у спірних 3 781 вагонах–обкотишовозах, при цьому загальна вартість послуг з перевезення вантажів склала 28 284 788, 04грн. Викладене підтверджується квитанціями про приймання вантажу та складеними на їх основі розрахунками позивача (тома справи 1-8). Вказані кошти згідно пункту 3.2 договору комісії №125п/248 від 08.06.04р. є власністю ДП „Укрспецвагон” (а.58 т.9).

За таких обставин, а також зважаючи на те, що:

Відповідно до ч.1 ст.317, ч.ч.2, 7 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісний набувач) передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння цим майном. Положення зазначеної норми кореспондується з приписами частини 1 ст. 1214 ЦК України, згідно до якої особа, що набула майно або зберігала його у себе без достатньої правової підстави зобов’язання відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від використання чужого майна з часу коли така особа дізнавалась або могла дізнатись про володіння майном без достатньої правової підстави.

У період з 01.08.05р. по 31.08.05р. ТОВ „Лемтранс” було власником 3 789 вагонів–обкотишовозів, оскільки, ці вагони повернуті у власність держави лише у вересні 2005 року за актом № 194 від 05.09.05р. (а.с. 110-111 т.9).

Відносно позивача у спірній період діяли всі гарантії прав власника, у тому числі і передбачені ст.ст.390, 1214 ЦК України.

У ДП „Укрспецвагон” не було достатніх правових підстав володіти об’єктами права власності позивача, а тим паче використовувати їх у власній господарській діяльності.

Із постанови старшого слідчого Генеральної прокуратури України від 01.06.2005р. видно, що спірні вагони мали бути передані на відповідальне зберігання саме Державної адміністрації залізничного транспорту України (у дійсності вони передані не були). Дії останньої з подальшої передачі вагонів ДП „Укрспецвагон” разом з вказівкою здійснювати їх господарське використання не мають ні чого спільного зі змістом постанови слідчого та прямо суперечать ухвалі господарського суду міста Києва від 26.05.2005р. у справі № 44/273, оскільки ухвалою суду позивач не був обмежений у праві володіння і користування вагонами-обкотишовозами.

Кримінальна справа, порушена 24.05.05р. за фактом передачі з балансу ДП “Укрспецвагон” 3789 вагонів–обкотишовозів, в межах якої була винесена постанова від 01.06.2005р. про накладення арешту на 3 789 вагонів – обкотишовозів ТОВ „Лемтранс”, постановою від 2.11.2007р. закрита у зв’язку з відсутністю події злочину.

В силу частини 11 ЦК України цивільні права і обов’язки, в тому числі і пов’язані з володінням або збереженням чужого майна, виникають із дій осіб, що передбачені цивільним законодавством або йому не суперечать. Тобто, підставою для виникнення цивільних прав можуть бути лише правомірні дії суб’єктів цивільних правовідносин. Проте, спірні вагони ДП „Укрспецвагон” набуло внаслідок дій, які не відповідали законодавству, тому, таке володіння і користування майном іншої особи, визнавати правомірним не можна.

Доведеним є факт обізнаності ДП „Укрспецвагон” про відсутність у нього достатніх правових підстав для володіння, зберігання, а тим паче користування спірними вагонами–обкотишовозами. Так, підприємство є однією із сторін у справі № 44/273, в межах якої господарський суд м. Києва ухвалою від 26.05.05р. заборонив будь-яким особам вчиняти дії, пов’язані тільки з розпорядженням (відчуженням) вагонами–обкотишовозами. Втім, ДП „Укрспецвагон” прийняло до виконання наказ Укрзалізниці та уклало відносно цього майна договір доручення до договору комісії, за яким одержувало доход.

Матеріалами справи встановлені обставини, з якими закон пов’язує цивільно-правову відповідальність особи, яка набувала або зберегла майно іншої особи без достатньої правової підстави.

Доведеною є і сума доходу, яка підлягає стягненню на користь позивача. Таким доходом, позивач правомірно вважає плату за перевезення вантажів у спірних вагонах–обкотишовозах в період з 01.08.05р. по 31.08.05р. Наданий позивачем розрахунок ґрунтується на даних, вказаних у квитанціях про приймання вантажу до перевезення залізницею та ніким із учасників судового процесу не спростований. Власником коштів, зазначених у розрахунку позивача на підставі пункту 3.2 договору комісії № 125п/248 є ДП „Укрспецвагон”.

Господарський суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі за рахунок ДП „Укрспецвагон”.

Заперечення ДП „Укрспецвагон” з приводу відсутності доказів фактичного надходження підприємству всієї суми, зазначеної у позовній заяві, безпідставні, оскільки, в силу ч.1 ст.1214 ЦК України відшкодуванню на користь власника підлягають доходи, які одержані або могли бути одержані особою, що володіла майном без достатньої правової підстави. Не заслуговує на увагу і посилання на те, що ТОВ „Лемтранс” саме було обмежене в користуванні вагонами, оскільки це не відповідає дійсності. До того ж ця обставина, виходячи зі змісту ст.ст.390, 1214 ЦК України, не позбавляє власника вимагати від недобросовісного набувача майна повернення доходів, які одержані або могли бути одержані від використання цього майна.

Посилання ДП „Укрспецвагон” на те, що ТОВ „Лемтранс” не оскаржувала дії слідчого та Укрзалізниці не беруться до уваги, так як ця обставина не має правового значення для вирішення спору по суті.

Твердження ДП „Укрспецвагон” про те, що позивач підписавши мирову угоду по справі № 44/273 погодився з неправомірністю свого володіння спірними вагонами, судом не приймається до уваги, оскільки у мировій угоді по справі № 44/273 сторони чітко зазначили про те, що визнають законність правовідносин, які раніше виникли (існували) між ними.

Судові витрати покладаються на ДП „Укрспецвагон” .

Беручи до уваги викладене, на підставі ч.1 ст.317, ч.ч.2, 7 ст.319, ст.ст.390, 1214 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити повністю за рахунок Державного підприємства “Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів”.

Стягнути з Державного підприємства “Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів” (64660, Харківська обл., Лозівський р-н, смт. Панютине, вул. Леніна, 5, п/р 5 у Харківській філії АБ “Експрес-Банк”, МФО 350716, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Лемтранс” (83086, м. Донецьк, вул. Артема, 7, п/р 0 у ЗАТ “Донгорбанк”, МФО 334970, ) 28 284 788,04 грн. коштів, одержаних без достатніх правових підстав; 25 500,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті державного мита, 118грн.00коп. на відшкодування витрат по сплаті послуг iнформацiйно-технiчного забезпечення судового процесу.

У задоволенні позову в частині вимог до Державного підприємства “Донецька залізниця” та до Державного підприємства “Придніпровська залізниця” відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

3 – відповідачам;

2 – 3-ім особам.

Виконала:

Тел.381-91-18