ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2008 р.

№ 25/252-07-6388

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

відповідача

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно- Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України

на постанову

від 12.02.2008 року Одеського апеляційного господарського суду

у справі

№ 25/252-07-6388 господарського суду Одеської області

за позовом

Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно- Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал"

про

стягнення збитків у сумі 785,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція з охорони довкілля Північно- Західного регіону чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України звернулася до господарського суду Одеської області з позовом та уточненням до нього до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про стягнення 785,39 грн. заподіяних державі збитків на користь держави в особі Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно- Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

Рішенням місцевого господарського суду від 21.11.2007 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення вмотивовано ненаданням Інспекцією до матеріалів справи акта перевірки дотримання вимог водного законодавства, обов'язковість складання якого передбачена Інструкцією про порядок здійснення перевірок суб'єктів, що використовують водні ресурси або виконують господарську діяльність у межах водоохоронних зон, затвердженою Наказом Державного комітету України по водному господарству від 29.01.2001 року № 22, в зв'язку з чим господарський суд першої інстанції позбавлений можливості встановити факт порушення Підприємством водоохоронного законодавства. Крім того, відмова в позові спричинена неприйняттям господарським судом Одеської області в якості належного та допустимого доказу протоколу про адміністративне правопорушення від 26.05.2006 року № 100339/06, а також тим, що під час визначення розміру збитків позивачем досліджено водні ресурси лише 26.05.2006 року, а об’єми скидів забруднюючих речовин в кількості 164800 кв.м. зазначено згідно даних звітів СБО "Південна" за період з 25.05.2006 року по 27.05.2006 року.

За апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно- Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2008 року залишене без змін.

Державна екологічна інспекція з охорони довкілля Північно- Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2008 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

На думку скаржника постанова апеляційного суду є незаконною та такою, що порушує норми матеріального та процесуального права.

Заявник посилається на те, що апеляційний суд у постанові визнав порушення судом першої інстанції норм матеріального права проте залишив рішення місцевого суду без змін.

Також скаржник наголошує на тому, що приймаючи рішення суди не врахували Роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України №02-5/744 від 27.06.2001 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища".

Крім того, заявник вважає помилковим посилання апеляційного суду на те, що оскільки під час відбору проб були присутні лише представники позивача та не були опечатані отримані зразки не можливо достовірно встановити походження вод, наданих для аналізу лабораторією позивача. При цьому будь –яких доказів того, що в лабораторному порядку досліджено саме стічні води, скинуті підприємством на протязі періоду з 25.05.2006 року по 27.05.2006 року (без погіршення хімічного складу зразків в процесі їхнього отримання, перевезення тощо), не представлено з огляду на те, що згідно чинного екологічного законодавства форма акту відбору проб на законодавчому рівні не закріплена, жодний нормативно – правовий акт не зобов'язує позивача, як спеціальний підрозділ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, здійснювати пломбування отриманих зразків.

Заслухавши суддю –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій 26.05.2006 року позивачем оформлено протокол про адміністративне правопорушення № 100339/06, яким встановлено, що головним інженером СБО "Південна" Васкевичем А.В. було здійснено адміністративне правопорушення, за яке частиною 1 статті 59 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, а саме в день складання цього протоколу через відсутність електропостачання на СБО "Південна" філії "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс" не відбувалась очистка стічних вод до акваторії Чорного моря, внаслідок чого скинуто до Чорного моря стічні води, в яких, згідно результату лабораторного аналізу від 26.05.2006 року № 767 та акта відбору проб, встановлено перевищення гранично допустимих скидів.

На підставі зазначеного протоколу Інспекцією прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення від 30.05.2006 року № 100309, відповідно до якої накладено на Васкевича А.В. штраф у розмірі 85,00 грн., який сплачено в повному обсязі, про що свідчить квитанції від 13.06.2006 року № 82.

В подальшому позивачем надіслано відповідачу претензію від 20.04.2007 року № 100024, де вказано, що сума збитків, завдана порушенням водоохоронного законодавства, дорівнює 785,39 грн., несплата якої і стала підставою для звернення до господарського суду Одеської області з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходив із того, що документи, на які зроблено посилання, не доводять наявність реальних збитків, спричинених винними діями відповідача, оскільки під час відбору проб був присутній тільки представник позивача та ним не проведено опечатування отриманих зразків.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що спір виник з приводу відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

Підстави цивільно - правової відповідальності за заподіяну шкоду передбачені главою 82 Цивільного кодексу України, зокрема, статтею 1187 вказаного кодексу врегульовані правовідносини, що виникають із спричинення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Зазначені підстави застосовуються і у разі спричинення шкоди порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища та передбачають презумпцію вини власника або володільця джерела підвищеної небезпеки.

Але, при цьому статтею 22 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, передбачено загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків; причинний зв'язок між порушенням права та збитками, а також вина особи, яка завдала збитки.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, враховуючи, що попередніми судовими інстанціями в порядку статей 43, 101 Господарського процесуального кодексу України надана правова оцінка зібраним по справі доказам та встановлена відсутність доказів, які підтверджують розмір збитків, а передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи у касаційній інстанції не дають їй права встановлювати обставини справи, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати або додатково перевіряти докази касаційна інстанція не вбачає підстав для скасування рішення та постанови, прийнятих у даній справі.

Твердження заявника про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права також не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2008 року у справі № 25/252-07-6388 господарського суду Одеської області залишити без змін.

Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно- Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                        Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач