ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 4/401

11.11.08

За позовом          Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування

житлового та нежитлового фонду»Дніпровської районної у м. Києві

ради

До                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітос мода»

Про                     повернення нежилого приміщення

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

від позивача:          Винниченко С.М. –дов.

від відповідача:          Чередник С.М. –дов.

В засіданні приймали участь:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов’язання відповідача повернути Комунальному підприємству «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду»Дніпровської районної у м. Києві ради нежиле приміщення площею 249,0 кв.м., по вул.. Русанівська набережна, 12 в м. Києві шляхом виселення з вказаного приміщення ТОВ «Вітос мода».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконані умови договору, а саме після закінчення дії договору спірне нежиле приміщення позивачу не було передано, відповідач продовжує використовувати орендоване приміщення.

Відповідач позовні вимоги не визнає, свої заперечення на позов виклав у письмовому відзиві на позовну заяву від 04.11.2008р. за №42-8.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін та з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2005р. між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітос мода»було укладено договір № 1811 оренди нежилого приміщення.

Відповідно умов договору (п.1.1.) орендодавець згідно Розпорядження № 473 від 08.04.2005р. Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації надає, а орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення (будинок) за адресою: м. Київ, Русанівська набережна, 12, загальною площею 230,9 кв.м. для розміщення майстерні по ремонту та пошиву одягу.

Строк дії договору визначений у п.5.12 договору з 01.10.2003р. по 01.10.2006р.

Відповідно до п.4.2. договору при припиненні договору оренди орендар зобов’язується в 3-х денний термін з моменту пред’явлення орендодавцем вимоги про передачу його орендованого приміщення передати його орендодавцю в стані, придатному для подальшої експлуатації. У випадку ухилення орендаря від виконання цього обов’язку орендодавець вправі виселити орендаря з орендованого приміщення в судовому порядку.

Згідно п.4.3. договору, при передачі приміщення, що орендується. складається акт приймання-передачі, який підписується членами двостороннього комісії.

Пунктом 4.4. передбачено, що приміщення, яке орендується, вважається фактично переданим Орендодавцю з моменту підписання акту приймання-передачі, після чого припиняються нарахування орендної плати та платежів.

Позивач стверджує, що відповідно до ст.17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” позивач листом за № 35-3392/1 від 30.10.2006р повідомив відповідача про те, що термін дії договору оренди № 1811 від 08.04.2005р. припиняється з зв’язку з закінченням строку його дії 01.10.2006р. та надав роз’яснення щодо порядку його пролонгації. Крім того позивач посилається на додаткове попередження відповідача про закінчення строку дії договору та повернення приміщення по акту-передачі від 08.11.2006р. за №35-3481.

Позивач на підтвердження своїх вимог посилається на ст.ст. 2, 3 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, відповідно до якої правовою підставою зайняття комунального майна є договір оренди.

Відповідно до п.2 ст. 26 та п.1. ст. 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідач проти позову заперечує, надав письмовий відзив на позовну заяву. В засіданні суду стверджує, що у нього є всі підстави знаходиться в нежилому приміщенні в будинку № 12, що розташоване по вул.. Русинська набережна в м. Києві, загальною площею 249,0 кв.м.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

08.04.2005р. між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітос мода»було укладено договір № 1811 оренди нежилого приміщення.

Строк дії договору визначений сторонами у п.5.12 договору з 01.10.2003р. по 01.10.2006р.

Відповідно до приписів ст.. 764 Цивільного кодексу України договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором за двох умов: якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму і за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця.

Аналогічна норма міститься в ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та п.4 ст.284 Господарського кодексу України, відповідно до яких у разі відсутності заяви однієї із сторін після припинення протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовженим на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені протягом місяця після закінчення строку договору.

Відповідно до ст.. 763 Цивільного кодексу України договір припиняється після строку його дії.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про припинення дії договору оренди в розумінні ч.2 ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, тобто відсутні докази які б свідчили про волевиявлення позивача не продовжувати дію договору.

Лист Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва №35-3392/1 від 30.10.2006р. такою заявою про припинення договору оренди не являється.

Оцінка змісту вказаного листа позивача свідчить про звернення останнього з пропозицією до відповідача про проведення оцінки орендованого майна за кошти орендаря, про те не містить будь-якого повідомлення про відсутність намірів на його продовження та необхідність звільнення приміщення до 01.10.2006р. і передачу його по акту експлуатуючій організації, як це передбачено п.4.4 договору оренд №1811 від 08.04.2005р.

Тому суд приходить до висновку, що пропозиція орендодавця в листі від 30.10.2006р. №35-3392/1 про проведення оцінки орендованого майна за кошти орендаря, свідчить про те, що позивач станом на 01.10.2006р. не вважав договір оренди таким, що припинив свою дію.

В підтвердження продовження дії договору оренди також свідчать ті обставини, що відповідач після дати закінчення дії вказаного договору з посиланням на договір оренди №1811 від 08.04.2005р., продовжував сплачувати орендну плату на банківський рахунок Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва та його правонаступника з питань приймання орендних платежів, з посиланням в призначенні платежу саме на спірний договір, що підтверджується належно засвідченими копіями платіжних доручень, які знаходяться в матеріалах справи;

Лист Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва №35-3481 від 08.11.2006р. про припинення договору оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, Русанівська набережна, 12, від 08.04.2005р. №1811 та передачі орендованого приміщення по акту прийму-передачі ЖРЕО-421 надісланий відповідачу лише 08.11.2006р. (відповідно до поштової квитанції за №6359 від 08.11.2006р., тобто по закінченню законодавчого терміну встановленого ст..764 Цивільного кодексу України , ч.2 ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та п.4 ст.284 Господарського кодексу України.

Таким чином судом встановлено, що будь-яких заперечень користування спірним приміщення з боку орендодавця протягом встановленого чинним законодавством України не було.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що Договір на спірне приміщення був продовжений на той самий строк та на тих самих умовах. А отже у позивача –Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду»Дніпровської районної у м. Києві ради відсутні підстави для виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітос мода»зі спірного нежитлового приміщення.

Відповідно до ст.. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень.

Позивач належним чином не обґрунтував свої позовні вимоги, документально не підтвердив, тому суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом у позові відмовляє в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по оплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення покладаються на позивача.

В засіданні суду 11.11.2008р. суддя за згодою представників сторін, оголосив тільки вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст..85 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

І.І. Борисенко

Дата підписання рішення: 17.11.2008р.