донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.01.2008 р.                                                              справа №26/241

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової Н.В.

суддів

Гези Т.Д. , Дзюби О.М.

за участю представників сторін:

від позивача:

Киреєв А.М., довіреність №04-08 від 28.12.2007року,

від відповідача:

Філімонов А.Ю., довіреність №03-18 від 24.12.2007року

Бабінова З.М.,довіреність №03-35 від 24.12.2007року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м.Горлівка в особі структурної одиниці Центральні електричні мережі м.Горлівка

на рішення

господарського суду

Донецької області

від

19.11.2007 року

по справі

№26/241 (Наумова К Г.)

за позовом

Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м.Горлівка в особі структурної одиниці Центральні електричні мережі м.Горлівка

до

Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м.Донецьк в особіструктурного підрозділу Регіональне управління комунального підприємства “Компанія “ Вода Донбасу” м.Горлівка

про

стягнення заборгованості в сумі 130286грн.06коп.

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” м.Горлівка в особі структурної одиниці Центральні електричні мережі м.Горлівка звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” м. Донецьк в особі структурного підрозділу Горлівський РУ ГПП “ Укрпромводчормет” м.Горлівка про стягнення заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії в сумі 130286грн.06коп. / арк. справи 6-8/.

Ухвалою від 17.09.2007року господарський суд Донецької області на підставі заяви відповідача керуючись ст. 25 Господарського процесуального кодексу України здійснив процесуальне правонаступництво, замінивши відповідача у справі Державне виробниче підприємство по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” м. Донецьк на його правонаступника - Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” м.Донецьк в особі Регіонального управління “Компанія “Вода Донбасу” м.Горлівка. / арк. справи 94/.

Рішенням від 19.11.2007року господарський суд Донецької області /суддя НаумоваК.Г./ у задоволенні позовних вимог відмовив. /арк. справи 115-116/.

Рішення мотивоване тим, що 01.01.2005року між сторонами був укладений договір про постачання електричної енергії № 35; відповідно до п.п. 5.1 п. 5 Договору, для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік, Споживач не пізніше 30 листопада поточного року надає Постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток № 13); згідно додатку № 13 до договору № 35, підписаним обома сторонами, договірна величина споживання електричної енергії у лютому 2006року встановлена у кількості 12759600 кВт/год. 09.03.06року працівниками Центральних електричних мереж складено акт № 528 „Про споживання активної електроенергії понад договірну величину, за розрахунковий період лютий 2006року”, у якому зазначено, що фактичне споживання відповідачем електроенергії за розрахунковий період складає 13437820кВт/год., що перевищує на 678220кВт/год. ніж передбачено додатком № 13, сума нарахована за споживання понад договірну величину –130286грн. 06коп., на підставі даного акту відповідачу направлений розрахунок № 11/35С на оплату зазначеної суми, стягнення якої є предметом позову.

Суд першої інстанції зробив висновок, що сума, яку просить стягнути позивач у даному позові, виходячи з вимог ч.5 ст. 26, ч.8.ст 27 Закону України „Про електроенергетику” є штрафною санкцією. Відповідно до ст. 258 ЦК України строк позовної давності по вимогам про стягнення неустойки (штраф, пеня) складає один рік. Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з даною позовною заявою 30.08.07року(вхідн. № 02-38/9919 від 30.08.07року), позивач направив відповідачу рахунок на зазначену суму у березні 2006року ,тобто, позивач дізнався про порушення його права у березні 2006року, строк позовної давності, встановлений ст. 258 ЦК України для звернення з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за перевищення договірних величин у лютому 2006р. у сумі 130286грн. 06коп. позивачем пропущено. Причини пропуску строку позовної давності позивач у судовому засіданні не пояснив, клопотання про визнання поважними причини пропуску позовної давності позивачем не заявлено. Пунктом 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Відповідач у заяві від 19.11.07року № 285 просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності, передбачений ст. 267 ЦК України.

Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” м.Горлівка в особі структурної одиниці Центральні електричні мережі м.Горлівка в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 19.11.2007року у справі №26/241 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права./арк. справи 120-122/

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не мав достатніх та обґрунтованих підстав для остаточного висновку про те, що сума, яку просив стягнути позивач, є штрафною санкцію, до якої слід застосовувати спеціальний строк позовної давності, оскільки по своїй суті нарахування сум за перевищення договірних величин споживання електричної енергії - це підвищена оплата за використану з порушенням режимів споживання електричну енергію / лист НКРЕ від 16.08.2004року/; різновид збитків, завданих енергопостачальнику споживачем за додаткові витрати , які перевищують середні витрати в галузі на генерацію електроенергії / лист НКРЕ від 11.10.2004року/.

Представник Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м.Донецьк в особі структурного підрозділу Регіональне управління комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м.Горлівка вважає рішення господарського суду Донецької області від 19.11.2007року у справі № 26/241 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що передбачена ч.5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” відповідальність за порушення встановлених договірних величин споживання електричної енергії є господарсько - правовою відповідальністю та за своєю природою є штрафною санкцією, в зв’язку з чим при її стягненні слід застосовувати позовну давність, що встановлена ст. 258 Цивільного кодексу України строком в один рік, який позивачем пропущено, що унеможливлює задоволення позовних вимог.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

У відповідності з ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобовязаний додержуватись вимог нормативно –технічних документів та договору про постачання енергії.

Статтею 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно п.1.1 Правил користування електричною енергією, які затверджені Постановою НКРЕ від 31.07.1996року №28 / у редакції Постанови НКРЕ від 22.08.2002року №928, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 14.11.2002року за № 903/7191/, правила є обов’язковими для споживачів... Дія цих Правил поширюється на всіх споживачів –юридичних осіб, а також фізичних осіб –суб’єктів підприємницької діяльності.

01.01.2005року між Відкритим акціонерним товариством “Донецькобленерго” / Постачальник/ та Державним виробничим підприємством по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” /Споживач/ укладений договір про постачання електричної енергії №35. / арк. справи 16-19/.

Розбіжності, що виникли у сторін під час укладання договору, врегульовані рішенням господарського суду Донецької області від 07.04.2005року у справі №23/26пд, яке вступило у законну силу. / арк. справи 48-63/.

Згідно п.п. 5.1 п. 5 Договору, для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік, Споживач не пізніше 30 листопада поточного року надає Постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток № 13). У разі ненадання Споживачем зазначених відомостей у встановлений термін, розмір очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік установлюється Постачальником електричної енергії на рівні відповідних періодів поточного року.

Додатком № 13 до договору № 35, що підписаним обома сторонами без заперечень, встановлено договірні величини споживання електричної енергії на 2006рік, зокрема, у лютому 2006 року договірна величина споживання електричної енергії встановлена у кількості 12759600 кВт/год. / арк. справи 64/.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.03.2006року працівниками Центральних електричних мереж складено акт № 528 „Про споживання активної електроенергії понад договірну величину, за розрахунковий період лютий 2006р.”, у якому зазначено, що фактичне споживання відповідачем електроенергії за розрахунковий період складає 13437820кВт/год., що перевищує на 678220кВт/год. встановлений додатком № 13 обсяг споживання електричної енергії на лютий 2006року. Сума нарахована за споживання понад договірну величину складає 130286грн. 06коп./арк. справи 65/. На підставі даного акту відповідачу було направлено рахунок №11/35С.ПДВ від 09.03.2006року, що підтверджується поштовою квитанцією №8498від 17.03.2006року. /арк. справи 66,68/.

Предмет позовних вимог - стягнення заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії в сумі 130286грн.06коп. на підставі ст. 26 Закону України “Про електроенергетику”. /арк. справи 6-8/.

Частина 5 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” / з змінами та доповненнями/ передбачає, що споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I-IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України “Про електроенергетику” правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Оскільки, закони, які б відповідно до статті 92 Конституції України визначали дії щодо споживання електричної енергії понад встановлену граничну величину злочином або адміністративним правопорушенням і встановлювали кримінальну чи адміністративну відповідальність за такі дії, відсутні; частиною 8 ст. 27 Закону України “Про електроенергетику”, наведений у частині 5 ст. 26 цього Закону вид відповідальності, визначений як санкція, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що передбачена частиною 5 статті 26 Закону України „Про електроенергетику” санкція, є господарсько-правовою відповідальністю за правопорушення у сфері господарювання і за своєю природою - є штрафною санкцією.

Тобто, сума, яку просить стягнути позивач у даному позові є штрафною санкцією.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України строк позовної давності по вимогам про стягнення неустойки (штраф, пеня) складає один рік.

Згідно ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач направив відповідачу рахунок на зазначену суму 17.03.2006року, тобто, позивач дізнався про порушення його права у березні 2006року.

Як вбачається з штампу канцелярії господарського суду Донецької області (вх.№ 02-38/9919 від 30.08.2007року), позивач звернувся до господарського суду Донецької області з даною позовною заявою 30.08.2007року, тобто поза межами строку позовної давності встановленого ст.258 Цивільного кодексу України.

Позивач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про відновлення строку позовної давності в зв’язку з наявністю поважних причин його пропуску.

Згідно зі ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач у заяві від 19.11.07року № 285 просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності, передбачений ст. 267 ЦК України./арк. справи 107-108/.

Таким чином, позивач звернувся з даним позовом після збігу зазначеного строку.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правомірно встановлено, що строк позовної давності, встановлений ст. 258 ЦК України для звернення з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за перевищення договірних величин у лютому 2006р. у сумі 130286грн. 06коп. позивачем пропущено.

Пунктом 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 19.11.2007року у справі №26/241 залишити без змін, апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м.Горлівка в особі структурної одиниці Центральні електричні мережі м.Горлівка –без задоволення.

Головуючий          Н.В. Акулова

Судді:          Т.Д. Геза

О.М. Дзюба

Надруковано: 7 прим.

1-2позивачу

3-4-відповідачу

5-у справу

6-ГСДО

7-ДАГС