ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Криворізькому міському голові –Любоненко Ю.В.
Справа № 32/321(31/333)
За позовом Малого приватного підприємства „Комплект-97”, м. Київ
до відповідача - 1: Приватного підприємства „Новий Мир”, м. Кривий РігДніпропетровської області
відповідача-2: Комунального підприємства „Криворізьке бюро технічної інвентаризації”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
відпоівідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю „Мультідом”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
третя особа-1: Товариство з обмеженою відповідальністю АПК „Стронг”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
третя особа-2: Фізична-особа підприємець Пронькіна Ольга Володимирівна, м. Київ
про визнання права власності і
Суддя Васильєв О.Ю.
В провадженні господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа №32/321(31/333) за позовом Малого приватного підприємства „Комплект-97” до Приватного підприємства „Новий Мир” ( відповідач-1 ), Комунального підприємства „Криворізьке бюро технічної інвентаризації”( відповідач-2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю „Мультідом”( відповідач-3 ) , за участю третьої особи-1 без самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю АПК „Стронг”, третьої особи-2 без самостійних вимог на предмет спору - гр. Пронькіної О.В. ; про визнання недійсними угод , визнання неправомірними дій та таке інше.
Під час розгляду цієї справи виникла необхідність в отриманні від державного реєстратора виконкому Криворізької міської ради для залучення до матеріалів справи відомостей щодо реєстрації в якості СПД - фізичної особи гр. Пронькіної Ольги Володимирівни ( паспорт VII -ЖД №746696, виданий РВВС Казанківського району Миколаївської області 28.02.1994 року; станом на 27.07.2005 року проживала за адресою м. Кривий Ріг, площа Визволення, буд.3. кв.4) .
Відповідно до приписів ст.38 ГПК України: якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Враховуючи вищезазначене , господарським судом 04.09.08 р. за вих. № 32/321(31/333)-05 за підписом судді Васильєва О.Ю. ( в провадженні якого знаходиться ця справа ) було направлено відповідний запит на адресу відділу державних реєстраторів виконкому Криворізької міської ради , з проханням в строк до 17.09.08 р. надати інформацію щодо реєстрації вищезазначеної громадянки в якості суб’єкта підприємницької діяльності та надати відповідний витяг .
17.09.08 р. до канцелярії господарського суду Дніпропетровської області за вих. № 2865 від 12.09.08 р. за підписом заступника начальника відділу Т.А. Вороненко ( виконавець –Ведмеденко Н.А. ) надійшла відповідь на запит суду , в якому суду було відмовлено в отриманні документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору. При цьому посадова особа відділу державних реєстраторів безпідставно посилається на приписи п.2.3. наказу Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 20.10.05 р. № 97 „ Щодо затвердження деяких нормативно-правових актів про надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” , відповідно до якого : запит подається особисто засновниками (учасниками) юридичної особи, фізичною особою або уповноваженим ними органом чи особою. Державному реєстратору пред'являються паспорт та документ, що засвідчує повноваження. Окрім того заступник начальника відділу - Т.А. Вороненко, роз’яснює господарському суду , що „за отримання витягу або довідки справляється плата , яка визначається спеціально уповноваженим органом з питань державної реєстрації” . При цьому в наступному абзаці своєї відповіді вищезазначена посадова особа цитує п.8 ст.20 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” про те , що органи державної влади звільняються від плати за одержання за їх запитом відомостей з ЄДР ,якщо такий запит подається у зв’язку із здійсненням ними повноважень , визначених законом . Також Вороненко Т.А. стверджує , що „надання запитів поштою не передбачено” та рекомендує суду для отримання інформації звернутися до державного реєстратора м. Дніпропетровська .
Тобто із змісту вищезазначеної відповіді заступника начальника відділу державних реєстраторів Вороненко Т.А. на запит суду слід дійти висновку про наступне : посадова особа відмовляє суду у наданні інформації та документів , необхідних для вирішення спору , з трьох причин –надіслання судом запиту поштою ( а не шляхом з’явлення судді особисто до державного реєстратора в м. Кривий Ріг з пред’явленням паспорту та документу , що засвідчує повноваження судді на отримання такої інформації ) ; не справлянням суддею плати за отримання витягу ; та взагалі відсутності ( на думку вищезазначеної посадової особи ) у судді повноважень на отримання вищезазначеної інформації із ЄДР .
Слід зазначити ,що позиція , викладена заступником начальника відділу державних реєстраторів Вороненко Т.А. у вищезазначеній відповіді на запит суду , є хибною та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України з наступних підстав .
Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб –підприємців , регулює Закон України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”, відповідно до приписів якого : право доступу до документів, які знаходяться у відповідній реєстраційній справі, мають засновники (учасники) юридичної особи, фізична особа - підприємець, а також уповноважені ними особи та особи, які згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру, мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, на підставі письмової заяви та працівники контролюючих і правоохоронних органів на підставі відповідного письмового запиту, якщо такий запит подається у зв'язку із здійсненням ними повноважень, що визначені законом ( ст.11 ) .Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними, за винятком ідентифікаційних номерів фізичних осіб - платників податків. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді: витягу з Єдиного державного реєстру; довідки про наявність або відсутність в Єдиному державному реєстрі інформації, яка запитується ... Форма витягу та довідки з Єдиного державного реєстру встановлюється спеціально уповноваженим органом з питань державної реєстрації. Витяг або довідка з Єдиного державного реєстру підписується державним реєстратором та засвідчується його печаткою ... Органи державної влади звільняються від плати за одержання за їх запитом відомостей з Єдиного державного реєстру, якщо такий запит подається у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом. ( ст.20 )
Єдиний порядок надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців встановлено „ Положенням про порядок надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” ( затверджений наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 20.10.05 р. № 97 „ Щодо затвердження деяких нормативно-правових актів про надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” ) .Відповідно до вимог якого дійсно : приймання запиту про надання відомостей з Єдиного державного реєстру провадиться державними реєстраторами у виконавчих комітетах міських рад міст обласного значення або в районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях ( п.2.1.) Для отримання виписки з Єдиного державного реєстру запит подається державному реєстратору за місцезнаходженням або місцем проживання запитувача. Для отримання довідки або витягу з Єдиного державного реєстру запитувач має право звернутися із запитом до державного реєстратора незалежно від місцезнаходження або місця проживання запитувача ( п.2.2.). Запит подається особисто засновниками (учасниками) юридичної особи, фізичною особою або уповноваженим ними органом чи особою. Державному реєстратору пред'являються паспорт та документ, що засвідчує повноваження ( п.2.3.) Разом із запитом подається копія квитанції, виданої банком, або копія платіжного доручення з відміткою банку про сплату коштів за отримання відомостей з Єдиного державного реєстру. Плата за видачу витягу з Єдиного державного реєстру включає в себе плату за опрацювання критеріїв пошуку за запитом та плату за формування витягу, тому разом із запитом про видачу витягу із Єдиного державного реєстру подається копія платіжного доручення з відміткою банку про сплату коштів за опрацювання критеріїв пошуку за запитом ( п.2.5.) За наявності підстав державний реєстратор має право відмовити в розгляді запиту. У цьому разі запитувачу видається повідомлення про відмову в наданні відомостей з Єдиного державного реєстру за формою додатка 1 із зазначенням підстави відмови ( п.2.6. ). Також вищезазначене Положення дійсно передбачає певну форму запиту до державного реєстратора для отримання інформації .
Але акти центральних органів виконавчої влади, у тому числі й вищезгаданий наказ Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 20.10.05 р. № 97 „ Щодо затвердження деяких нормативно-правових актів про надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” , є підзаконними актами. Одночасно повноваження судді під час розгляду справи передбачені у Господарському процесуальному Кодексі України ,відповідно до приписів якого : якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору ( ст.38 ) Окрім того статтею 83 ГПК України передбачено , що господарський суд , приймаючи рішення , має право ( поміж-іншим ) стягувати в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій , покладених господарським судом на сторону. Вищезазначений законодавчій акт не передбачає запитів за відповідною формою до підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян. Крім того, на сьогодні у судовій системі відсутній відомчий нормативно-правовий акт, який передбачав або регулював би питання, пов'язані з наданням інформації, запитів тощо, до державних реєстраторів по лінії Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва.
Отже, якщо акт центрального органу виконавчої влади суперечить положенням кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього кодексу або іншого закону.
Згідно зі ст. 53 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб –підприємців” державні реєстратори за порушення законодавства у сфері державної реєстрації несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, установленому законом. Відповідно до ст. 5 Закону України „Про боротьбу з корупцією” державний службовець або інша особа, уповноважена на виконання функцій держави, не має права відмовляти фізичним та юридичним особам в інформації, надання якої передбачено правовими актами, умисно затримувати її, надавати недостовірну чи неповну інформацію. Згідно зі ст. 8 зазначеного Закону порушення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, будь-якого із зазначених у статті 5 цього Закону обмежень, якщо воно не містить складу злочину, тягне за собою адміністративне стягнення.
Враховуючи вищевикладене , суд дійшов висновку , що посадовими особами відділу державних реєстраторів апарату Криворізької міської ради і виконавчого комітету –заступником начальника відділу Вороненко Т.А. та Ведмеденко Н.А. ; порушено вимоги вищезазначених нормативно-правових актів ; незаконно відмовлено суду в наданні інформації та документів , необхідних для вирішення спору ; що фактично є перешкоджанням здійсненню судами правосуддя на визначених законом засадах , неповагою до суду.
Як зазначено в Постанові Пленуму верховного Суду України від 13.06.07 р. № 8 „ Про незалежність судової влади” : незалежність судової влади, її рівність із законодавчою та виконавчою владою є невід'ємними ознаками правової держави, в якій кожен має право на судовий захист своїх прав і свобод. Незалежність судів встановлена в Україні як конституційний принцип організації та функціонування судів з метою забезпечення права осіб на такий захист. Таким чином, реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов'язком держави (статті 3, 8, 55 Конституції України ( 254к/96-ВР ). Разом з тим, гарантії самостійності судів та незалежності суддів в Україні належним чином не забезпечені. На практиці законодавчим органом, органами виконавчої влади, їх посадовими особами ігнорується конституційний принцип поділу влади на законодавчу, виконавчу та судову. Мають місце спроби втручання в організацію діяльності судів, вирішення конкретних судових справ, перешкоджання здійсненню судами правосуддя на визначених законом засадах . При здійсненні правосуддя судді повинні утверджувати гарантовану Конституцією ( 254к/96-ВР ) та законами України незалежність та самостійність судів, підвищувати авторитет судової влади, забезпечувати обов'язковість судових рішень шляхом справедливого, неупередженого і своєчасного розгляду та вирішення судових справ, дотримання присяги судді, належного правового реагування на факти тиску на них, втручання в судову діяльність та інші протиправні посягання на правосуддя. За наявності підстав вважати, що відбувається посягання на незалежність судді щодо неупередженого вирішення судових справ, він повинен вжити заходів для припинення такого посягання та притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності. Положення частини другої статті 126 Конституції України ( 254к/96-ВР ) про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об'єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді. Виходячи з того, що вплив на суддів тягне юридичну відповідальність, суди у всіх випадках втручання в їх діяльність і прояву неповаги до суду або судді повинні виносити окремі ухвали чи постанови, а якщо в таких діях вбачаються ознаки відповідного злочину - реагувати згідно з вимогами кримінально-процесуального законодавства України.
У відповідності із ст.90 ГПК України, господарський суд ,виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємств , установ ,організацій ,державного чи іншого органу ,виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.
На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами ст.90 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.07 р. № 8 „ Про незалежність судової влади” ; господарський суд , -
Надіслати окрему ухвалу Криворізькому міському голові для її розгляду за участю відповідних посадових осіб та прийняття відповідних заходів щодо недопущення зазначених в окремій ухвалі недоліків в подальшій роботі.
Відповідно до вимог частини другої статті 11 Закону України „Про судоустрій України” про результати розгляду окремої ухвали повідомте господарський суд Дніпропетровської області в строк до 20.10.08 р..
Суддя Васильєв О.Ю.
Суддя