ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2008 р.

Справа 46/145

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Санвит-Холдинг”

до

Малого приватного підприємства “Аква”

про

стягнення 27 242,29 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача

Радигін С.С. —представник за довіреністю від 13.03.2007 р. № 30

від відповідача

не з’явився

У судовому засіданні, яке відбулося 13.10.2008 р., за згодою присутнього представника судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Санвит-Холдинг” звернулося до суду з позовом від 14.08.2008 р. № 65 про стягнення з Малого приватного підприємства “Аква” 27 242,99 грн. заборгованості за товари, що були передані відповідачеві у власність відповідно до усної угоди купівлі-продажу.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 46/145 від 06.09.2008 р., яку призначено до розгляду на 01.10.2008 р.

У судове засідання, призначене на 01.10.2008 р. представник відповідача не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив, документів на виконання вимог ухвали від 06.09.2008 р. не надав. Представник позивача також не подав витребувані судом документи.

Ухвалою від 01.10.2008 р. розгляд справи було відкладено на 13.10.2008 р. через неявку в засідання представника відповідача та неподання витребуваних судом документів.

У судове засідання, призначене на 13.10.2008 р., відповідач не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причину нез’явлення свого представника відповідач суд не повідомив, вимоги ухвал № 46/145 від 06.09.2008 р. та 01.10.2008 р. не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Враховуючи вищенаведене та у відповідності до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

В ході судового розгляду спору представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Санвит-Холдинг” заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача 27 242,99 грн. боргу, що складає переданого у власність, але не оплаченого товару.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копії видаткової накладної, якою стверджується досягнення згоди на купівлю-продаж, генеральної довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акту звірки, вимоги про сплату боргу.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до видаткової накладної № РН-0000189 від 29.02.2008 р. позивачем передано, а відповідачем отримано товар загальною вартістю 56 448,00 грн., а саме: 29 400 штук гофролотків 1182 х 466 мм.

На підтвердженням факту отримання відповідачем спірного товару до позовної заяви приєднано копію довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей ЯОК № 621367 від 29.02.2008 р.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Вимогами ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі видаткової накладної № РН-0000189 від 29.02.2008 р. позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 56 448,00 грн. Отже, такою накладною сторонами досягнуто згоди щодо виду товару, його кількості, одиниці виміру та ціни.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу, оскільки у позивача виникли зобов’язання передати відповідачу визначений товар на суму 56 448,00 грн., а у відповідача — прийняти та сплатити грошові кошти (оплатити) його.

За твердженнями позивача, станом на день складання позову від 14.08.2008 р. відповідач перерахував за поставлений товар 29 205,71 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач свої зобов’язання щодо передачі відповідачу товару виконав належним чином, а саме: ним було здійснено передачу вищезазначеного товару у визначеній кількості за вищевказаною видатковою накладною, а відповідачем прийнято товар.

Разом з тим, всупереч прийнятому зобов’язанню з оплати переданої позивачем продукції, відповідач не виконав його повністю, оскільки до моменту звернення позивача до суду з даним позовом та порушення провадження у справі № 46/145 не здійснив оплату за товар в сумі 27 242,29 грн.

07.08.2008 р. позивачем направлено відповідачу лист-вимогу № 53 від 06.08.2008 р. щодо сплати заборгованості в сумі 27 242,29 грн. Вказаний лист залишено відповідачем без відповіді.

Надалі, 03.09.2008 р., для захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи, без поважних причин не надав суду доказів на підтвердження відсутності заявленої до стягнення заборгованості.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття.

Зважаючи на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення 27 242,29 грн. боргу обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору. Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та державного мита, покладаються на відповідача (ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Малого приватного підприємства “Аква” (04210, м. Київ, пр-т Оболонський, 28-г, ідентифікаційний код 23726067) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Санвит-Холдинг” (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 5-б, ідентифікаційний код 32304939) 27 242 (двадцять сім тисяч двісті сорок дві) грн. 29 коп. боргу, 273 (двісті сімдесят три) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                              С.В. Шабунін

Дата підписання: 12.11.2008 р.

справа № 46/145

13.10.08