СУД
ПОСТАНОВА

"18" вересня 2008 р.

Справа №  2/94

Господарський суд Кіровоградської
області в складі головуючого судді Деревінської Л.В., судді Болгар Н.В. та
судді Макаренко Т.В. розглянув матеріали
адміністративної справи № 2/94

за адміністративним позовом:
Державної податкової інспекції у м. Кіровограді, м. Кіровоград

до відповідача 1: відкритого
акціонерного товариства "Кіровоградський ливарний завод", м.
Кіровоград

відповідача 2: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,      м. Кіровоград

про визнання недійсним договору
купівлі - продажу від 28.08.1998р. укладеного між відповідачами

секретар судового засідання Бойко
А.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Скрипник О.М.,
довіреність № 120  від 04.09.07;

від відповідача 1 - участі не
брали;

від відповідача 2 - участі не
брали.

Час прийняття постанови -  14 год. 30 хв.

Державною податковою інспекцією у
м. Кіровограді подано позов до відкритого акціонерного товариства
"Кіровоградський ливарний завод" /далі - ВАТ “ КЛЗ” / та фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі - продажу
від 28.08.1998р. адміністративно - побутового корпусу № 3, 1972 року побудови,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між відповідачами з підстав
підписання його від імені продавця - відповідача - 1 по справі неповноважною
особою - головою правління ВАТ. Згідно постанови арбітражного суду
Кіровоградської області від 17. 07.1998р. ВАТ “Кіровоградський ливарний завод ”
було визнано банкрутом та призначено ліквідаторів банкрута з числа
представників  регіонального відділення
Фонду державного майна України по Кіровоградській області, Кіровоградського
міськфінвідділу, Кіровоградської облдирекції банку “ Укрсоцбанк”, представників
зборів кредиторів, які повинні утворити
ліквідаційну комісію. До останньої згідно ст.ст. 15, 16 Закону України
“Про банкрутство” 1992р., переходить право
розпорядження майном банкрута  і
всі його майнові права та обов'язки в т.ч. і по
реалізації майна банкрута. З моменту визнання боржника банкрутом
припиняється підприємницька діяльність боржника.

Відповідач - 1 позов не заперечив,
витребувані судом матеріали не подав.

Відповідач - 2 позов заперечив,
мотивуючи тим, що  він є добросовісним
набувачем майна за договором купівлі-продажу від  28.08.1998р. Придбавав зазначений
адміністративний корпус як фізична особа, а не як приватний підприємець. Тому
просить закрити провадження у справі, оскільки однією стороною за спірним
договором не є юридична особа.

Розглянувши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

В С Т
А Н О В И В :

Між відповідачем - 1 / продавець за
договором/ та відповідачем - 2 / покупець за договором / 28.08.1998р. укладено
договір купівлі-продажу будови, яка розташована на 1,4 га. землі за адресою
АДРЕСА_1, а саме: адміністративно - побутовий корпус № 3, трьохповерхова
панельна будівля 1972 року побудови, 5920 м. кв., площа забудови 2240 м. кв.
вартістю 142000 грн.

Від імені  продавця - ВАТ “Кіровоградський ливарний
завод” договір підписав голова правління товариства ОСОБА_2

Позивач, як заінтересована особа,
просить визнати спірний договір недійсним згідно ст. 215 ЦК України, оскільки
підписаний головою правління ВАТ - продавця за договором,  без належних повноважень що протирічить
вимогам  ч.2 ст. 203 ЦК України.

Доказом заінтересованості сторони є
наступне.  Листом від 16.08.2007р. за
підписом голови правління ВАТ “ КЛЗ”
ОСОБА_3 запропоновано ДПІ в м. Кіровограді реалізацію в рахунок
погашення існуючого податкового боргу майно, а саме: адміністративно-побутовий
корпус N 3, що є власністю товариства. Зазначене майно описано згідно акта
опису активів, самостійно виділених платником податків, для продажу від
27.08.2007р..

25.09.2007р. відбувся цільовий
аукціон  з продажу майна, що перебуває у
податковій заставі, в результаті якого лот N 12 “Адміністративна будівля площею
забудови 2902,38 м.кв. ”, яка знаходиться на балансі ВАТ “ Кіровоградський
ливарний завод” , була реалізована за ціною 261583 грн. 94 коп. / переможець
торгів ФОП ОСОБА_4 Інд N НОМЕР_1/.

28.09.2007р. кошти від
вищезазначеної реалізації в сумі 222346 грн. 35 коп. надійшли на балансовий
рахунок N 3412 та розподілені на погашення існуючої податкової заборгованості
ВАТ “ КЛЗ”.

Про наявність спірного договору від
28.08.1998р.купівлі-продажу того самого об'єкта -  адміністративно - побутового корпусу № 3, що
належав ВАТ “ КЛЗ”, позивачеві стало відомо 26.03.2008р. із рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 29.02.2008р. по справі N2-780/ 2008 про
визнання договору від 28.08.1998р. дійсним.

Вказаний договір унеможливлює  використання активів боржника - ВАТ
“КЛЗ”  для погашення податкового боргу,
що негативно впливає на інтереси держави.

Вирішуючи спір по суті, суд
виходить із наступного.

Згідно ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами,
довіреністю, законом або  іншими актами
цивільного законодавства та скріплюється печаткою. /ст.207 ЦК України/.

Із матеріалів справи вбачається, що
спірний договір від 28.08.1998р. імені ВАТ “ Кіровоградський ливарний завод”
підписаний головою правління ОСОБА_2

Постановою арбітражного суду
Кіровоградської області від 17. 07.1998р. ВАТ “ Кіровоградський ливарний завод
” було визнано банкрутом та призначено ліквідаторів банкрута з числа
представників  регіонального відділення
Фонду державного майна України по Кіровоградській області, Кіровоградського
міськфінвідділу, Кіровоградської облдирекції банку “ Укрсоцбанк”, представників
зборів кредиторів, які повинні утворити
ліквідаційну комісію і за результатами її роботи надати арбітражному
суду ліквідаційний баланс

Згідно ст.ст. 15, 16 Закону України
“Про банкрутство” 1992р., з моменту визнання боржника банкрутом: припиняється
підприємницька діяльність боржника, до ліквідаційної комісії переходить право
розпорядження майном банкрута і всі його майнові права та обов'язки.
Ліквідаційна комісія управляє майном банкрута, визнає ліквідаційну масу і
розпоряджається нею, реалізує майно банкрута.

Із матеріалів справи / а.с.
140-142/ вбачається, що 14.10.1998р. була створена ліквідаційна комісія
банкрута ВАТ “ КЛЗ “,  головою якої
обрано представника міськфінвідділу Тутову О.О.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону
України “ Про підприємництво”, який діяв на момент укладення спірного договору
, підприємництво - це самостійна ініціатива, систематична  на власний ризик діяльність по виробництву
продукції, виконанню робіт, наданню послуг та заняття  торгівлею з метою одержання прибутку. Разом з
тим, ст. 11 цього Закону вказує на те, що підприємницька діяльність
припиняється на підставі рішення суду або арбітражного суду у випадках  передбачених законодавством України.

З врахуванням наведеного та вимог
ст. 15 ЗУ “Про банкрутство” 1992р. суд приходить до висновку про те, що якщо в
момент підписання спірної угоди 28.08.1998р. підприємницька діяльність банкрута
ВАТ “Кіровоградський ливарний завод” припинена відповідно до вимог закону, тому
всі дії голови правління ВАТ “КЛЗ” направлені на здійснення підприємницької
діяльності товариства, в т.ч. і реалізація майна банкрута за спірним договором
від 28.08.1998р. вчинені з перевищенням повноважень.

Згідно ст. 20 ЗУ “ Про банкрутство”
1992р. рішення про продаж майна банкрута, його склад, умови і строки придбання
приймає ліквідаційна комісія за погодженням із зборами / комітетом /
кредиторів.

Статтею 215 ЦК України передбачено,
що підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною / сторонами/ вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 236 ЦК України,
правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним
з моменту його вчинення. Якщо за недійсним право чином права і обов'язки
передбачалися на майбутнє, можливість їх настання у майбутньому припиняється.

За викладених обставин
господарський суд приходить до висновку про те, що спірний договір  підписано представником продавця - ВАТ “КЛЗ”
/ відповідач - 1 по справі/ без належних повноважень, а отже з порушенням вимог
ч.2. ст. 203 ЦК України і відповідно до вимог ст.ст. 215, 236 ЦК України
повинен бути визнаний недійсним з моменту його вчинення.

Отже позов є обґрунтованим та
підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч.4 ст. 94 КАСУ судові
витрати з відповідачів  не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, ст. ст. 160 -
163, 167, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 6
"Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі -
продажу від 28.08.1998р. будови, яка розташована на 1,4 га. землі за адресою
АДРЕСА_1, а саме: адміністративно - побутовий корпус № 3, трьохповерхова
панельна будівля 1972 року побудови, укладений між відкритим акціонерним
товариством "Кіровоградський ливарний завод", м. Кіровоград та  фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м.
Кіровоград з моменту його вчинення.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної
скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя
Л.В. Деревінська

Суддя
Н.В. Болгар

Суддя
Т.В. Макаренко