ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" серпня 2008 р.

Справа  № 23/48-08-2433

За позовом:  Концерну "АЛМІ"

До відповідача:  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про
стягнення 55322,75 грн.

Суддя
Степанова Л.В.

Представники:

Від
позивача:  Лапшин О.В. за довіреністю
№б/н від 09.06.2008р.;

Від
відповідача: не з'явився.

Суть
спору: про стягнення 55322,75  грн.

Концерн "АЛМІ" звернувся до
господарського суду Одеської області з позовом до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1про
стягнення заборгованості по за договором поставки №59/08 від 29.01.2008р. в
сумі основного боргу 54154,72 грн., пені -718,86 грн., річних - 449,71
грн.

Листом від 21.07.2008 року, судом
було зроблено запит до Державного Реєстратора
Одеської міської ради стосовно відповідача, з проханням повідомити чи
значиться вказана юридична особа у єдиному державному реєстрі та вказати її
адресу.

Листом №2-953 від 31.07.2008 року
виконавчий комітет Одеської міської ради відділ державних реєстраторів
повідомив, що станом на 30.07.2008 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
значиться у єдиному державному реєстрі за адресою: 68702,  Одеська, Болградський район, м. Болград,
АДРЕСА_1.

Згідно п. 4 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від 02.06.2006р. № 01-81228 та п.11
Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р.
№01-8123  до повноважень господарських
судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих
чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу,
наявними в матеріалах справи.

Справа розглядається в порядку ст.
75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній
матеріалами.

Розглянув матеріали справи, суд
встановив:

29.01.2008 року між Концерном
"АЛМІ" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір
поставки № 59/08, відповідно до п. 1.1. якого, позивач зобов'язався на умовах,
передбачених даним договором, поставляти товари в асортименті, відповідачу, а
відповідач зобов'язався приймати та оплачувати товар.

Як вбачається з матеріалів справи,
на виконання своїх зобов'язань за договором позивач виконав на поставив
відповідачу товар на суму 54154,72 грн. Вказані обставини підтверджуються
копіями видаткових накладних: № Рк-0097607 від 09.05.2008 року на загальну суму
30248,30; № Рк-0099123 від 16.05.2008р. на загальну суму 182,90 грн.;
Рк-0100594 від 23.05.2008р. на загальну суму 222,52 грн.; Рк-0100595 від
23.05.2008р. на загальну суму 5404,00 грн.

Відповідно п. 2.1.1 договору
встановлено, що відповідач завчасно направляє позивачу заказ (заявку), в які
відображає всі характеристики необхідного товару.  Відповідно до п. 6.2. договору зобов'язує
відповідача оплатити товар, поставлений покупцеві по даному договору, належить
оплаті в строк не перевищуючий 5-ти (п'яти) банківських днів з моменту
отримання товару. Термін дій договору з
моменту укладення до 31.12.2008 року -п. 10.1 договору, але у будь якому
випадку до повного виконання.

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем становить 54154,72 грн.

Згідно наданого до суду позивачем
розрахунку сума пені складає 718,86грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Підстави для виникнення
права на неустойку встановлені ст. 550 Цивільного кодексу України.

У відповідності з пунктами 1, 2 ст.
547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. З
укладеного між сторонами по справі договору видно (пункту 8.2 договору), що між
учасниками правочину узгоджено питання щодо стягнення пені у разі несвоєчасної
оплати набутого Товару, відповідач зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючого на момент прострочки виконання
зобов'язання, від суми заборгованості, за кожен день прострочення. Сплата пені
не звільняє відповідача від виконання зобов'язання в натурі, в зв'язку з чим з
відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 718,86 грн.

Позивачем також надано розрахунок
15% річних на суму 449,17 грн.

З матеріалів справи, видно, що
відповідно до п. 8.3 договору за прострочку виконання грошового зобов'язання по
оплаті поставленого товару, відповідач сплачує постачальнику 15% річних від
простроченої суми заборгованості.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання
ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

У даному випадку слід зазначити, що
між сторонами за правочином у договорі був встановлений інший розмір процентів,
який підлягає стягненню у разі прострочення виконання зобов'язань, а саме 15 %
(пункт 8.3 договору).

Таким
чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15 % річних у
розмірі 449,17  грн.

У відповідності зі ст. 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ст. 525 Цивільного
кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 32
Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь -які
фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна
довести  ті  обставини,
на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

В процесі розгляду справи
відповідачем не було доведено до суду та надано документальних доказів які б
спростували позовні вимоги позивача у будь якій частині.

За таких обставин, приймаючи до
уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими
що підлягають задоволенню, з віднесенням судових витрат на відповідача у
відповідності з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49,75,
82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

2.          Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1(68702, Одеська область, Болградський район, м. Болград, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Концерну "АЛМІ" (65028, м.
Одеса, вул. Болгарська, буд. 1, р/р у АБ “Південний”, МФО 3282209,
код -23865458) суму боргу -54154 (п'ятдесят чотири тисячі сто п'ятдесят чотири)
грн. 72 коп., пені у сумі 718 (сімсот вісімнадцять) грн. 86 коп., річні у сумі
449 (чотириста сорок дев'ять) грн. 17 коп., витрат по сплаті держмита у сумі
553 (п'ятсот п'ятдесят три) грн. 23 коп. та витрат за ІТЗ судового процесу у
розмірі 118 (сто вісімнадцять)  грн.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

Рішення підписано 08.08.2008 року.

Рішення господарського суду набирає
законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України,
після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
Степанова Л.В.