КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2008                                                                                           № 32/127

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:           Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі:           Волуйко Т.В.

За участю представників:

Від позивача – Пукас А. Ю. – по довіреності.

Від відповідача 1 – не з’явився.

Від відповідача 2 – не з’явився.

Від відповідача 3 – не з’явився.

Від відповідача 4 – не з’явився.

Від відповідача 5 – Федоренко І. Л. – по довіреності.

Від третьої особи – Ярощук М. В. – по довіреності.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED)

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.07.2008 Р.

у справі № 32/127 (Хрипун О.О.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Курені"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська реєстраційна компанія"

ЗАТ "Інвестиційна компанія "GPI-Капітал"

Приватне підприємство "Спортивно-оздоровчий клуб "Фаворит"

Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED)

Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED)

третя особа відповідача           Відкрите акціонерне товариство "Готельний комплекс "Либідь"

про                                                  визнання недійсним договорів, визнання права власності, зобов"язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.07.2008 р. у справі № 32/127 позов ТОВ “Курені” до ТОВ “Українська реєстраційна компанія”, ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI-Капітал”, ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит”, Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED), Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED), за участю третьої особи – ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” про визнання недійсними договорів, визнання права власності, зобов’язання вчинити дії був задоволений частково.

Зокрема, було:

визнано недійсним з моменту укладення договір доручення № К34 від 29.04.2005 р., укладений між ТОВ “Курені” та ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI –Капітал”;

визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р., укладений між ТОВ “Курені” та ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит”;

визнано право власності ТОВ “Курені” на 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” номінальною вартістю 5,25 грн.;

зобов’язано ТОВ “Українська реєстраційна компанія” провести коригувальну операцію в системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, оформивши право власності на 3 600 простих іменних акцій номінальною вартістю 5,25 гривень ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” за ТОВ “Курені”, а саме – відкрити особовий рахунок у цінних паперах ТОВ “Курені” та зарахувати на особовий рахунок ТОВ “Курені”, відкритий в системі реєстру власників іменних пінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, 3 600 простих іменних акцій номінальною вартістю 5,25 гривень ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”.

Згідно цього ж рішення стягненню з ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI – Капітал”, ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит”, ТОВ “Українська реєстраційна компанія” на користь ТОВ “Курені” підлягає по 85,00 грн. витрат по сплаті державного мита та по 39,33 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позов був залишений без розгляду.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, відповідач 5 – Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, оскільки вважає, що рішення було прийнято по неповно з’ясованим обставинам, що мають значення для справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2008 р. було порушене апеляційне провадження у справі № 32/127, розгляд справи був призначений на 31.07.2008 р.

31.07.2008 р. представники відповідачів 1, 2, 3, 4 у судове засідання не з’явились.

Колегія, порадившись, вирішила відкласти розгляд даної справи у зв’язку з неявкою представників відповідачів 1, 2, 3, 4 до 06.08.2008 р.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа переглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу та відзив ТОВ “Курені” на неї, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2005 р. між ТОВ “Курені” та ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI – Капітал” був укладений договір доручення № К34. Відповідно до вказаного договору та на його умовах, повірений – ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI – Капітал” зобов’язується вчинити юридичні дії на фондовому ринку від імені, за рахунок та в інтересах довірителя – ТОВ “Курені”, а саме: надати посередницькі послуги щодо продажу наступного пакету цінних паперів: 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” номінальною вартістю 5,25 грн., що належать на праві власності ТОВ “Курені”, за ціною пакету не менше, ніж 36 000,00 грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2005 р. між ТОВ “Курені” в особі представника на підставі вказаного договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та довіреності № 1 від 29.04.2005 р. та ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1, згідно з яким продавець – ТОВ “Курені” зобов’язався передати у власність покупця – ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” номінальною вартістю 5,25 грн.

ТОВ “Курені” в розумінні ст. 113 Цивільного Кодексу України, ст. 1 Закону України “Про господарські товариства” є господарським товариством, створеним з метою одержання прибутку.

Згідно ст. 92 Господарського Кодексу України порядок створення та порядок діяльності окремих видів господарських товариств регулюються цим Кодексом, Цивільним Кодексом України та іншими законами.

Відповідно до ст. 4 Закону України “Про господарські товариства” акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту. Згідно зі ст. 143 Цивільного Кодексу України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Згідно зі ст. 92 Цивільного Кодексу України порядок створення і діяльність органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ “Курені” на дату укладення договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р. діяло на підставі Статуту, затвердженого Загальними зборами учасників 07.02.2005 р. та зареєстрованого державним реєстратором Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації 08.02.2005 р.

Згідно зі ст. 145 Цивільного Кодексу України, ст. 62 Закону України “Про господарські товариства” у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників.

Відповідно до ч. 3 ст. 145 Цивільного Кодексу України компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

Так, пунктами 9.3, 9.3.1 Статуту ТОВ “Курені” в редакції, зареєстрованій державним реєстратором Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації 08.02.2005 р., виконавчим органом товариства, який вирішує всі питання поточної діяльності Товариства в межах своєї компетенції, яка визначена цим Статутом, є Директор. Директор вчиняє правочини, укладає від імені Товариства без попередньої згоди Загальних зборів угоди, договори, контракти, в т. ч. зовнішньоекономічні, за винятком, зокрема, правочинів, договорів тощо із однієї із стороною (контрагентом) на загальну суму, що перевищує 100 000 гривень.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2 договору купівлі – продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р. ціна продажу пакету цінних паперів склала 36 000,00 грн. без ПДВ. З урахуванням того, що згідно даного договору відчужено пакет акцій в кількості 3 600 штук, то ціна продажу однієї акції згідно договору купівлі-продажу № К34/Т1 склала 10,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена у договорі доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договорі купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р. ціна акцій не відповідає дійсній (ринковій) ціні простих іменних акцій, емітованих ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, та є значно заниженою.

Так, відповідно до Звіту про експертну оцінку вартості однієї акції ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” станом на 29.04.2005 р., складеним ТОВ “Столиця-груп”, що здійснює експерту оцінку майна на підставі свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 1170 від 16.06.2002 р. та сертифікату Фонду державного майна України та Української спілки оцінювачів № 5829/07 від 19.06.2007 р., ринкова вартість об’єкту оцінки – однієї акції ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, розрахована на підставі Методу чистих активів, складає 3 580 (три тисячі п’ятсот вісімдесят) гривень без урахування ПДВ.

Крім того, вартість, за яку ТОВ “Курені” придбало у власність прості іменні акції ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, є також значно вище тієї ціни, за яку ТОВ “Курені” було відчужено 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” на підставі договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу № 198-В від 18.11.2003 р. ТОВ “Курені” придбало у ТОВ “Виробничо-комерційна фірма “Глоріус” 85 шт. простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” за ціною 600,00 грн. за одну акцію. Таким чином, вартість 85 штук акцій склала 51 000,00 грн.

Прості іменні акції ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” в кількості 2 824 штук були придбані ТОВ “Курені” на підставі договору купівлі-продажу № 203-В від 10.12.2003 р. у ПП “Веселка” за ціною 600,00 грн. за акцію на загальну суму 1 694 400,00 грн.

Надалі, внаслідок прийняття 01.06.2004 р. загальними зборами акціонерів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” рішення про збільшення статутного капіталу шляхом додаткового випуску акцій та здійснення підписки на додатково випущені акції за ціною 4 000,00 грн. за акцію, 20.07.2004 р. між ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” та ТОВ “Курені” був укладений договір купівлі-продажу № 20/07/04-02, відповідно до умов якого ТОВ “Курені” придбало 741 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” за ціною 4 000,00 грн. за акцію на загальну вартість 2 964 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). При цьому, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 Цивільного Кодексу України).

Так, відповідно до ст. 28 Закону України “Про господарські товариства” акція може буди придбана також на підставі договору з її власником або держателем за ціною, що визначається сторонами, або за ціною, що склалася на фондовому ринку, а також у порядку спадкоємства громадян чи правонаступництва юридичних осіб та з інших підстав, передбачених законодавством.

Оскільки учасниками договору доручення № К34 від 29.04.2005 р., укладеного між ТОВ “Курені” та ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI – Капітал”, та договору купівлі- продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р., укладеного між ТОВ “Курені”, представленого ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI – Капітал”, та ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит”, є господарські товариства, то зміст зазначених правочинів не може суперечити, зокрема, тим актам цивільного законодавства, якими встановлені вимоги щодо діяльності господарських товариств.

Загальною метою створення господарського товариства відповідно до ст. 79 Господарського Кодексу України, ст. 113 Цивільного Кодексу України, ст. 1 Закону України “Про господарські товариства” є одержання прибутку. Створення ТОВ “Курені” в цілях отримання прибутку закріплене також п. 2.1 Статуту ТОВ “Курені”.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторони договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р.: ТОВ “Курені”, ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI – Капітал”, ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит”, визначаючи ціну продажу акцій, повинні виходити з того, що правочин, на підставі якого здійснюється відчуження акцій, не може суперечити, зокрема, вказаним актам законодавства, якими визначена мета створення товариства – одержання прибутку.

Враховуючи ринкову вартість однієї простої іменної акції ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” станом на дату укладення договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р., враховуючи вартість, за яку ТОВ “Курені” придбало у власність прості іменні акції ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміст договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р. суперечить вимогам ст. 113 Цивільного Кодексу України, ст. 1 Закону України “Про господарські товариства”, ст. 79 Господарського Кодексу України.

Згідно з пп. “и” п. 9.1.2 Статуту ТОВ “Курені”, до виключної компетенції загальних зборів акціонерів належить надання попередньої згоди на вчинення правочинів, укладення договорів (угод) на суму, що перевищує 100 000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як на одну із підстав для визнання незаконними договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р., посилається на прийняття 07.04.2005 р. загальними зборами учасників ТОВ “Курені” рішення, оформленого протоколом № 7/04-05, відповідно до якого: “на підставі того, що володіння пакетом акцій Відкритого акціонерного товариства “Готельний комплекс “Либідь” є економічно вигідним для Товариства з обмеженою відповідальністю “Курені”, гарантує отримання Товариству з обмеженою відповідальністю “Курені” прибутків і, за даними економічних прогнозів, в майбутньому ці прибутки значно збільшуватимуться, продаж пакету акцій Відкритого акціонерного товариства “Готельний комплекс “Либідь”, належний Товариству з обмеженою відповідальністю “Курені” на праві приватної власності вважати недоцільним та таким, що не відповідає меті діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю “Курені”.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (ст. 36 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд м. Києва неодноразово зобов’язував ТОВ “Курені” надати оригінал та належним чином завірену копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ “Курені” від 07.04.2005 р. Однак, позивач не надав на вимогу суду витребуваних оригіналу та належним чином засвідченої копії протоколу загальних зборів ТОВ “Курені” від 07.04.2005 р., у зв’язку з чим суд не мав підстав для надання правової оцінки протоколу загальних зборів учасників ТОВ “Курені” № 7/04-05 від 07.04.2005 р., як доказу у справі.

Судом встановлено, що укладення ТОВ “Курені” з ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI – Капітал” договору доручення № К34 та з ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р. відбулось без згоди загальних зборів учасників ТОВ “Курені”.

Отже, укладаючи договір доручення № К34 від 29.04.2005 р., внаслідок укладення якого відбулось підписання договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р., директором ТОВ “Курені” не було дотримано вимог ст. 13 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно, враховуючи вимоги пп. “и” п. 9.1.2 Статуту ТОВ “Курені”, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відчуження 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” па підставі договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р. вчинені директором ТОВ “Курені” всупереч ч. 3 ст. 92 Цивільного Кодексу України, згідно якої орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов’язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Статтею 12 Закону України “Про господарські товариства” встановлено, що товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність, продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

ТОВ “Курені”, як власник акцій, відчужених згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р. ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит”, відповідно до ст. 319 Цивільного Кодексу України мав право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

При цьому, оскільки ринкова вартість 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, відчужених згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р. перевищує 100 000,00 гривень, то відповідно до положень п. 9.1.2, п. 9.3.1 Статуту ТОВ “Курені” вказаний договір міг бути укладений виключно за попередньою згодою загальних зборів.

Відповідно до ст. 203 Цивільного Кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В свою чергу, відсутність згоди загальних зборів учасників ТОВ “Курені” на відчуження 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” свідчить про відсутність волі товариства вчинити вказаний правочин.

Отже, оскільки договір доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договір купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р. укладені директором ТОВ “Курені” без надання попередньої згоди уповноваженого органу товариства – загальних зборів учасників, то колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні правочини є такими, що укладені всупереч волі ТОВ “Курені”.

Згідно ст. 241 Цивільного Кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

ТОВ “Курені” з дотриманням строків позовної давності звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою, в якій просить, серед іншого, визнати недійсними з моменту укладення договір доручення № К34 від 29.04.2005 р., укладений між ТОВ “Курені” та ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPІ – Капітал”, визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р., укладений між ТОВ “Курені” та ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит”.

Таким чином, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що факт звернення до суду за захистом своїх порушених прав зазначеним шляхом, свідчить про не схвалення ТОВ “Курені” спірних правочинів.

Крім того, твердження ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” про те, що повне виконання спірних правочинів їх сторонами свідчить про факт схвалення ТОВ “Курені” зазначених договорів обґрунтовано не були прийняті до уваги місцевим господарським судом з огляду на те, що усі правочини, на здійснення яких, як на схвалення договору доручення № К34 від 29.04.2005 р., укладеного між ТОВ “Курені” та ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI – Капітал”, посилається третя особа, а саме: акт виконаних зобов’язань за договором доручення № К34. вчинені тією самою фізичною особою, повноваження якої оспорюються позивачем, а доказів схвалення їх іншим компетентним органом управління ТОВ “Курені” не наведено.

Місцевий господарський суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи третьої особи стосовно того, що оскільки сума (ціна) спірного договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р. складає 36 000,00 грн., то згідно зі Статутом ТОВ “Курені” директор не зобов’язаний був отримувати попередньо згоду зборів учасників на укладення спірного договору та при укладенні спірних договорів діяв в рамках наданих йому законом та статутом повноважень.

Відповідно до п. 1.28.2 ст. 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР фінансова інвестиція – господарська операція, яка передбачає придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та інших фінансових інструментів. Отже, придбання ТОВ “Курені” простих іменних акцій у власність є фінансовою інвестицією. Оцінка та відображення фінансових інвестицій на дату балансу відбувається у відповідності до методологічних засад, визначених Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 12 “Фінансові інвестиції”.

Фінансові інвестиції первісно оцінюються та відображаються у бухгалтерському обліку за собівартістю. Собівартість фінансової інвестиції складається з ціни її придбання, комісійних винагород, мита, податків, зборів, обов’язкових платежів та інших витрат, безпосередньо пов’язаних з придбанням фінансової інвестиції (п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 “Фінансові інвестиції”, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.04.2000 р. № 91).

Таким чином, вартість придбаних ТОВ “Курені” простих іменних акцій, емітованих ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, на дату укладення договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р. була відображена у балансі ТОВ “Курені”.

Відповідно до пункту 9.3.1 Статуту ТОВ “Курені” в редакції, чинній на дату підписання спірних договорів, повноваження директора затверджувати ціни та тарифи на продукцію, роботи та послуги розповсюджуються виключно щодо цін, тарифів на продукцію, роботи та послуги, що вироблені чи надані Товариством.

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлення цін щодо продажу простих іменних акцій, емітованих ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, не віднесено до компетенції директора ТОВ “Курені”.

Таким чином, встановлення ТОВ “Курені” ціни, за яку відбулось відчуження простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” на підставі договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р. є питанням, пов’язаним з інвестиційною діяльністю товариства, вирішення якого Статутом ТОВ “Курені” (в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників ТОВ “Курені” від 07.02.2005 р.) не віднесено до повноважень директора.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 9.1.2 Статуту ТОВ “Курені” в редакції, прийнятій загальними зборами учасників від 07.02.2005 р., “окрім питань, які входять в виключну компетенцію Загальних зборів, Загальні збори уповноважені приймати до свого розгляду та приймати рішення з будь-якого питання, яке стосується діяльності Товариства”.

Згідно ст. 62 Закону України “Про господарські товариства” дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора).

Наведене свідчить про те, що обсяг повноважень загальних зборів учасників ТОВ “Курені” законодавчо та Статутом ТОВ “Курені” не обмежений, в той час як для передачі частини повноважень загальних зборів учасників директору необхідно прийняття відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що повноваження визначити ціну продажу 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” загальними зборами учасників ТОВ “Курені” не було передано директору товариства, таким чином, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість прийняття відповідного рішення лише загальними зборами учасників ТОВ “Курені”.

Відповідно до ст. 44 Господарського Кодексу України, підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику. Зміст терміну “підприємництво”, визначеного статтею 42 Господарського Кодексу України, вказує, що підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб’єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” від 05.04.2007 р. № 877-V, ризик – кількісна міра небезпеки, що враховує ймовірність виникнення негативних наслідків від здійснення господарської діяльності та можливий розмір втрат від них.

Поняття “комерційного ризику” не визначено законодавством України, однак виходячи з визначення терміну “ризик”, комерційний ризик в будь-якому разі означає ризик, що виникає з незалежних від підприємця обставин.

З договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р. вбачається, що директором одноособово, за власною ініціативою було встановлено ціну продажу простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, розмір якої є значно заниженим у порівнянні з ціною, за яку були придбані у власність ТОВ “Курені” прості іменні акції, емітовані ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, та в порівнянні з їх ринковою (дійсною) ціною. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, ризик ТОВ “Курені” одержати збитки у зв’язку з продажем 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” за ціною 10,00 грн. за одну акцію, є заздалегідь визначеним, передбачуваним та залежним від ТОВ “Курені”.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано відхилив посилання третьої особи – ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” на застосування принципу власного комерційного ризику, як на підставу для правомірності значного заниження директором ТОВ “Курені” ціни простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, що були відчужені згідно договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р.

Також колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необґрунтованим є твердження ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” щодо відсутності в силу приписів ч. 3 ст. 92 Цивільного Кодексу України підстав для визнання недійсними спірних договорів у зв’язку з тим, що, на його думку, позивачем не доведено ту обставину, що покупці за спірними договорами на момент їх укладення знали про існування будь-яких обмежень щодо укладення директором договорів.

Згідно ч. 3 ст. 92 Цивільного Кодексу України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як вбачається з договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р., вказаний договір підписаний ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” та ТОВ “Курені”, представленим ЗАТ “Інвестиційна компанія “GPI – Капітал”, яке діяло на підставі договору доручення № К34 від 29.04.2005 р.

В свою чергу, з договору доручення № К34 від 29.04.2005 р., на яке міститься посилання в договорі купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.05.2005 р., вбачається, що, підписуючи від імені ТОВ “Курені” договір доручення № К34 від 29.04.2005 р., директор Гордієнко В. П. діяв на підставі Статуту.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” могло знати про обсяг та наявність обмежень повноважень директора ТОВ “Курені”.

Отже, договір купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р., укладений за відсутності правових підстав, а саме: з перевищенням повноважень, визначених законом та статутом ТОВ “Курені”, всупереч волевиявленню ТОВ “Курені”, та порушує право власності ТОВ “Курені” на спірний пакет акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, що був відчужений внаслідок укладення договору доручення № К34 від 29.04.2005 р. та договору купівлі-продажу № К34/Т1 від 29.04.2005 р., у зв’язку з чим його зміст суперечить вимогам ст. ст. 13, 92, 143, 145, 203, 319 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 59, 62 Закону України “Про господарські товариства”.

Відповідно до п. 1 ст. 215 Цивільного Кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1, ч. 3 статті 203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р. був укладений без додержання вимог, встановлених частинами 1, 3 статті 203 Цивільного Кодексу України, то відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України він є недійним.

Водночас, оскільки договір доручення № К34 від 29.04.2005 р. суперечить вимогам ст. 79 Господарського Кодексу України, ст. 113 Цивільною Кодексу України, ст. 1 Закону України “Про господарські товариства”, то місцевий господарський суд також обґрунтовано визнав його недійсним.

Статтею 216 Цивільного Кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного Кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначалось позивачем, 25.06.2005 р. між ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” та Компанією Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED) був укладений договір № К60/Т1, згідно з яким ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” відчужив придбані у ТОВ “Курені” 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” за ціною 11,11 грн. В подальшому, як вбачається з позовної заяви, вказаний пакет акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів № К73/Т1 від 04.12.2006 р. перейшов від Компанії Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED) у власність Компанії Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED).

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору (ст. 38 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач не надав суду доказів укладення договору № К60/Т1 від 25.06.2005 р., сторонами якого є ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” та Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED) та доказів укладення договору № К73/Т1 від 04.12.2006 р., сторонами якого є Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED) та Кастол Лімітед (CASTOLE. LIMITED), які він просить в судовому порядку визнати недійсними.

На підставі клопотання позивача про витребування доказів ухвалами суду було зобов’язано також ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит”, Компанію Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED). Компанію Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED), ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” надати оригінали та належним чином засвідчені копії договору № К60/Т1 від 25.06.2005 р., укладеного між ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” та Компанією Брекстон Венчерз Лімітед; договору № К73/Т1 від 04.12.2006 р., укладеного між Компанією Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VLNTURES LIMITED) та Компанією Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED) та інших документів, на підставі яких відбулось відчуження 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”.

Також своїми ухвалами суд зобов’язував ТОВ “Українська реєстраційна компанія” падати виписки про операції на особових рахунках ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит”, Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED), Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED) у реєстрі власників іменних цінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, складені за період їх відкриття по теперішній час; облікові журнали системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, а саме: обліковий журнал запитів та обліковий журнал записів, складені за період з 29.04.2005 р. по теперішній час та інші документи, на підставі яких зазначений пакет акцій був відчужений та на підставі яких відбулось внесення змін до системи реєстру власників іменних пінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” внаслідок переходу права власності на спірний пакет акцій.

Однак, вимоги ухвал суду про витребування доказів сторони не виконали.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, згідно ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, якою визначений строк вирішення спору, спір мас бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Таким чином, враховуючи неподання позивачем доказів щодо факту укладення договору № К60/Т1 від 25.06.2005 р., сторонами якого є ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” та Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED), факту укладення договору № К73/Т1 від 04.12.2006 р., сторонами якого є Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED) та Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED), враховуючи вжиті судом заходи щодо витребування необхідних доказів та невиконання сторонами вимог ухвал суду, беручи до уваги вимоги ст. 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строку вирішення спору, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд правомірно залишив без розгляду позовні вимоги про визнання недійсним з моменту укладення договору № К60/Т1 від 25.06.2005 р., укладеного між ПП “Спортивно-оздоровчий клуб “Фаворит” та Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED), та про визнання недійсним з моменту укладення договору № К73/Т1 від 04.12.2006 р., укладеного між Брекстон Венчерз Лімітед (BRAXTON VENTURES LIMITED) та Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED).

Статтею 330 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бузи витребуване у нього.

Відповідно до ст. 388 Цивільного Кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, серед іншого, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З урахуванням того, що директор ТОВ “Курені” не мав повноважень відчужувати 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р., місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що вказаний пакет акцій вибув з володіння власника, яким було ТОВ “Курені”, не з волі останнього, в зв’язку з чим ТОВ “Курені” наділено правом витребовувати своє майно від добросовісного набувача.

Проте, відсутність в матеріалах даної справи документів, що вказують на особу, якою було набуто право власності на відчужений ТОВ “Курені” пакет акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, внаслідок невиконання вимог ухвал суду, нез’явлення представників відповідачів у судові засідання, є підставою для захисту прав позивача шляхом визнання права власності ТОВ “Курені” на 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” номінальною вартістю 5.25 грн. та зобов’язання реєстратора ТОВ “Українська реєстраційна компанія” провести коригувальну операцію в системі реєстру власників іменних пінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”.

Статтею 5 Закону України “Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні” встановлено, що права на участь в управлінні, одержання доходу тощо, які випливають з іменних цінних паперів, можуть бути реалізовані з моменту внесення змін до реєстру власників іменних цінних паперів.

Згідно зі ст. 9 вказаного Закону діяльність щодо ведення реєстру власників іменних цінних паперів здійснює емітент або реєстратор.

Ведення реєстру власників іменних пінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” здійснює ТОВ “Українська реєстраційна компанія”.

Підставою для внесення змін до реєстру власників іменних цінних паперів є документи, згідно з якими переходить право власності на відповідні іменні цінні папери (ст. 9 Закону України “Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні”).

Отже, ТОВ “Українська реєстраційна компанія” внаслідок незаконного укладення договору купівлі-продажу цінних паперів № К34/Т1 від 29.04.2005 р., на підставі якого відбулось відчуження 3 600 простих іменних акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, власником яких було ТОВ “Курені”, було помилково внесено зміни до реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, пов’язані з переходом права власності на вказаний пакет акцій ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”.

Відповідно до Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку 17.10.2006 р. № 1000, діяльність з ведення реєстрів власників іменних цінних паперів (реєстраторська діяльність) – професійна діяльність на фондовому ринку цінних паперів, яка передбачає отримання ліцензії Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку та включає збирання, фіксацію, обробку, зберігання та надання даних, які складають систему реєстру власників іменних цінних паперів, щодо іменних цінних паперів. їх емітентів та власників, а також виконання інших функцій, визначених цим Положенням.

У разі виявлення помилок у системі реєстру відповідно до ч. 1 розділу І та п. 28 Розділу VII Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів реєстратор здійснює в системі реєстру власників іменних цінних паперів коригувальну операцію. Проведення коригувальної операції, пов’язаної з оформленням у системі реєстру зміну зв’язку з виправленням помилок, відображається у системі реєстру (у журналах, на особових рахунках) у порядку, установленому цим Положенням для змін до системи реєстру. Проведення коригувальної операції може здійснюватись, зокрема, на підставі рішення суду.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано застосував такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів позивача, що передбачений ст. 15 Цивільного Кодексу України, а саме: через відновлення становища, що існувало до порушення.

Отже, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість відновлення становища, що існувало до порушення прав ТОВ “Курені”, шляхом проведення ТОВ “Українська реєстраційна компанія” коригувальної операції в системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, оформивши право власності на 3 600 простих іменних акцій номінальною вартістю 5,25 гривень ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” за ТОВ “Курені”, а саме – відкрити особовий рахунок у цінних паперах ТОВ “Курені” та зарахувати на особовий рахунок ТОВ “Курені”, відкритий у системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, 3 600 простих іменних акцій номінальною вартістю 5,25 гривень ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”.

Враховуючи викладене вище, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 03.07.2008 р. у справі № 32/127 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Кастол Лімітед (CASTOLE LIMITED) на рішення Господарського суду м. Києва від 03.07.2008 р. у справі № 32/127 – залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 03.07.2008 р. № 32/127 – залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 32/127 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.

07.08.08 (відправлено)