ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової
І.Ю.

суддів

Заріцької
А.О. (доповідач у справі), Продаєвич Л.В.

розглянувши
касаційну скаргу

розпорядника майна ВАТ
"Волиньагрохім" ОСОБА_1

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2007 року

у
справі господарського
суду

№
7/166-92 Волинської області

за
позовом

селянського
(фермерського) господарства "Граніт"

до

-
відкритого акціонерного товариства
"Волиньагрохім" - товариства з обмеженою відповідальністю
"Будтехсервіс"

про

визнання
угоди недійсною

за участю представників сторін:

товариства з обмеженою
відповідальністю "Будтехсервіс" Мірецького Т.О.

В С Т А Н О В И В
:

У жовтні 2006 року  селянське (фермерське) господарство „Граніт”
(далі - СФГ „Граніт”)  звернулося з
позовом до відкритого акціонерного товариства „Волиньагрохім” (далі - ВАТ
„Волиньагрохім”) та товариства з обмеженою відповідальністю „Будтехсервіс”
(далі - ТзОВ „Будтехсервіс”) про визнання недійсною угоди, укладеної 6 червня
2006 року між ВАТ „Волиньагрохім” та ТзОВ „Будтехсервіс”, внаслідок якої
останньому відчужувалося майно ВАТ „Волиньагрохім” вартістю 1 184 912, 88 грн.
в той час як ухвалою господарського суду Волинської області від 28 квітня                2006 року порушено провадження
у справі № 7/86-Б про банкрутство ВАТ „Волиньагрохім”, введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів і процедуру розпорядження майном.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що він є ініціюючим кредитором ВАТ „Волиньагрохім”, його вимоги до боржника
визнані судом у розмірі 660 586 грн., проте відповідачі уклали між собою угоду
про перехід права власності на майно боржника до ТзОВ „Будтехсервіс” поза
процедурою банкрутства і без відома розпорядника майна.

Рішенням господарського суду Волинської області від 23
листопада 2006 року у справі № 7/166-92 (суддя Шум М.С.) СФГ „Граніт” у
задоволенні позову відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував
висновками про те, що оспорювана угода є мировою угодою, яка укладена між ТзОВ
„Будтехсервіс” та ВАТ „Волиньагрохім” у господарській справі № 4/88-38 за
позовом ТзОВ „Будтехсервіс” до ВАТ „Волиньагрохім” про стягнення 1 173 064, 23
грн., затверджена судом з припиненням провадження у справі № 4/88-38 і не може
бути визнана недійсною за позовом СФГ „Граніт” у справі № 7/166-92.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від
22 жовтня 2007 року(судді: Краєвська
М.В.- головуючий, Мурська Х.В., Давид Л.Л.) частково задоволено
апеляційну скаргу СФГ „Граніт” і скасовано рішення господарського суду
Волинської області від 23 листопада 2006 року та припинено провадження у
справі. Розгляд справи  № 7/166-92
об'єднано в одне провадження зі справою про банкрутство № 7/86-Б. Судові
витрати за розгляд справи у суді першої інстанції та перегляд справи в суді
апеляційної інстанції покладені на позивача.

Розпорядник
майна ВАТ „Волиньагрохім” ОСОБА_1 не погоджуючись з зазначеною постановою подав
до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить
постанову Львівського апеляційного  господарського
суду від 22 жовтня 2007 року скасувати і залишити в силі рішення господарського
суду Волинської області від
23 листопада 2006 року.

В
обґрунтування касаційної скарги розпорядник майна відповідача послався на
порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права.

Про
день і час судового засідання  сторони
повідомлені належно.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 12 лютого               2008 року розгляд справи було
відкладено до 12 год. 50 хв. 19 лютого            2008 року.

Обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судами
попередніх інстанцій у даній справі встановлено, що ухвалою господарського суду
Волинської області від 28 квітня 2006 року за заявою СФГ „Граніт” порушено
провадження у справі № 7/86-Б про банкрутство ВАТ „Волиньагрохім”, введено
мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження
майном, призначено розпорядника майна.

Разом
з тим, у травні 2006 року було порушено провадження у господарській справі №
4/88-38 за позовом ТзОВ „Будтехсервіс” до ВАТ „Волиньагрохім” про стягнення 1
173 064, 23 грн., а 6 червня 2006 року між сторонами у цій справі було укладено
мирову угоду, яка тієї ж дати затверджена
ухвалою суду з припиненням провадження у справі № 4/88-38. Внаслідок
мирової угоди  ТзОВ „Будтехсервіс”
набувало права власності на нерухоме та рухоме майно боржника - ВАТ
„Волиньагрохім”.

З матеріалів
справи вбачається, що оголошення  про
порушення справи про банкрутство ВАТ „Волиньагрохім” було опубліковане в  газеті „Урядовий кур'єр” 1 червня 2006 року.

Відмовляючи
в задоволенні позову СФГ „Граніт” про визнання угоди   про передачу майна за борги недійсною суд
першої інстанції виходив з того, що вона укладена у справі про стягнення боргу
і затверджена ухвалою господарського суду Волинської області від 6 червня 2006
року, яка набрала законної сили та є обов'язковою до виконання.

З
матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом апеляційної інстанції, що
постановою Вищого господарського суду України від 16 січня 2007 року ухвала
господарського суду Волинської області від 6 червня 2006 року про затвердження
мирової угоди, скасована, справа передана до господарського суду першої
інстанції на новий розгляд. В обґрунтування вказаної постанови Вищий
господарський суд України вказав, що справа                  № 4/88-38 за позовом ТзОВ „Будтехсервіс”
розглянута без врахування того, що відносно відповідача - ВАТ „Волиньагрохім”
на той час була порушена справа про банкрутство, опубліковано оголошення про це
і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, тому суд першої інстанції
повинен був виходити з вимог ст.ст. 12, 14 Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, а затвердження мирової
угоди у іншій справі після порушення справи № 7/86-Б про банкрутство, і погашення
боржником зобов'язань за цією угодою
ставить у нерівне становище інших кредиторів порівняно з ТзОВ
„Будтехсервіс”, яке отримало задоволення своїх вимог.

Розглядаючи справу  у порядку, передбаченому ст. 101 ГПК
України   апеляційний господарський суд
обґрунтовано вказав, що суд першої інстанції справу № 7/166-92 про визнання
мирової угоди недійсною вирішив також всупереч вимогам Закону України „Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та з
порушенням приписів п.1-1, ч.1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки вона не могла бути розглянута в позовному
провадженні.

Колегія
суддів вважає, що за наведених обставин висновок суду апеляційної інстанції про
те, що оскільки рішення господарського суду
Волинської області від 23 листопада 2006 року не відповідає матеріалам
справи і вимогам закону, тому підлягає скасуванню з припиненням провадження у
справі, можна визнати обґрунтованим.

Разом
з тим, колегія суддів  не погоджується з
висновком  апеляційного господарського
суду про об'єднання розгляду справи                 № 7/166-92 в одне провадження
зі справою про банкрутство ВАТ „Волиньагрохім” № 7/86-Б, оскільки справа №
7/166-92 порушена в позовному провадженні, розгляд якого забезпечується нормами
Господарського процесуального кодексу України, а розгляд справи про банкрутство
врегульовується нормами процесуального права з особливостями, передбаченими
Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом”.

Оскільки
вказаний висновок суду апеляційної інстанції внесений у резолютивну частину
постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України, виходячи з
приписів п. 5 ст. 1119,  ч. 1
ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України, вважає
необхідним пункт другий постанови Львівського апеляційного господарського суду
від 22 жовтня       2007 року у справі
№ 7/166-92 змінити, виклавши його у редакції, яка виключає  посилання суду апеляційної інстанції на
об'єднання розгляду справи  №
7/166-92  в одне провадження зі справою
про банкрутство             № 7/86-Б.

Оскільки
касаційна скарга розпорядника майна ВАТ „Волиньагрохім” ОСОБА_1 висновків суду
апеляційної інстанції не спростовує і посилань на обставини, які б свідчили про
незаконність оскаржуваного судового акту, не містить, колегія суддів залишає її
без задоволення.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11110, 11111 Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну
скаргу розпорядника майна відкритого акціонерного товариства „Волиньагрохім”
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від                22 жовтня 2007 року у справі
№ 7/166-92 змінити, виклавши пункт другий резолютивної частини  постанови у такій редакції: „Рішення
господарського суду Волинської області від 23 листопада 2006 року у справі №
7/166-92 скасувати, провадження у справі за позовною заявою селянського
(фермерського) господарства „Граніт” про визнання угоди недійсною припинити”.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді
А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич