ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом                    Відкритого акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг", м. Київ

До                    Державного підприємства "Стрийський вагоноремонтний завод", м. Стрий

Про                    спонукання до розірвання договору

Суддя Н.І.Качан

Представники:

Від позивача                    Зонтов Ю.С.- пред. за довір.

Від відповідача          не з’явився

В судовому засіданні оголошувались короткочасні перерви відповідно до ст. 77 ГПК України та прийнятий зустрічний позов виділено в окреме провадження .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом ( зустрічним ) про спонукання до розірвання договору сторін та просив суд стягнути судові витрати: 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Заявлені позовні вимоги Позивач мотивував тим, що між ним та Відповідачем було укладено договір, згідно умов якого Відповідач зобов‘язувався виконати роботи з будівництва вантажних піввагонів, а Позивач зобов‘язувався прийняти та оплатити отриману продукцію з метою її подальшого передання у лізинг Державного підприємства «Придніпровська залізниця».

У процесі виконання договору Відповідачем кілька разів підвищувалися відпускні ціни на продукцію, які виготовлялися Відповідачем, мотивуючи це подорожчанням витратних матеріалів на виготовлення вантажних піввагонів, про що між сторонами укладалися відповідні додаткові угоди до договору.

Оскільки, за твердженням Позивача, сума грошових коштів, закладених до Державного бюджету України, не враховувала таке підвищення відпускних цін на вантажні піввагони, що мали бути придбані Позивачем у Відповідача, то Державне підприємство «Придніпровська залізниця», для якого здійснювалася закупка таких вагонів, було не в змозі своєчасно вносити лізингові платежі на користь Позивача та взагалі придбавати у подальшому вказані залізничні вагони для експлуатації в установленому порядку.

У зв‘язку з цим, відсутність у Позивача необхідної суми грошових коштів робить неможливим подальше належне виконання укладеного між Позивачем та Відповідачем договору. Станом на сьогоднішній день між Позивачем та Відповідачем не вдалося досягти узгодженого рішення щодо дострокового розірвання договору у порядку досудового врегулювання спору. Тому, Позивач просить суд зобов‘язати Відповідача укласти додаткову угоду до договору про його розірвання з 15.02.2008 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2008р. порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 26.03.2008р.

У судовому засіданні представник Позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідачем у справі відповідно до ст. 59 Господарського процесуального кодексу України (надалі –«ГПК України») було подано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву Відповідач заявив про необґрунтованість, недоведеність та невідповідність обставинам справи позовних вимог, вказуючи на те, що договір, а також додаткові угоди до нього, якими було встановлено порядок виконання сторонами зобов‘язань з виробництва та поставки вантажних піввагонів, в тому числі, відпускні ціни на такі піввагони, було укладено Позивачем та Відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Умовами договору, а також нормами чинного законодавства України передбачено, що договір може бути розірваний за згодою сторін, а також у разі істотного порушення договору однією з сторін на вимогу іншої сторони. На думку Відповідача, Позивачем у справі не доведено фактів наявності такого істотного порушення договору з боку Позивача, а підстав для розірвання договору за взаємною згодою сторін на сьогоднішній день не існує. У зв‘язку з цим, Відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Додатково, 17.03.2008 р. Відповідачем було надано до суду на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 21.02.2008 р. у справі №31/108 ряд документів, а також зазначено про те, що, оскільки Відповідач не вбачає у матеріалах справи законних підстав для розірвання договору, а наведені доводи Позивача спростовуються у відзиві на позовну заяву, то Відповідач просить суд здійснювати розгляд справи без участі представника Відповідача.

Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.

Суд визнав клопотання відповідача обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 26.03.2008р. було оголошено перерву до 31.03.2008р.

В судовому засіданні 31.03.2008р. було оголошено перерву до 03.04.2008р.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані по справі документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами 26 жовтня 2006 року було укладено Договір №32 (надалі –«Договір»), відповідно до якого Відповідач, як продавець зобов‘язався виготовити і поставити Позивачу, як покупцю , нові залізничні вантажні піввагони моделі 12-9745 ТУ У 35.2-2-2004, укомплектовані модернізованими візками моделі 18-100, з установкою елементів компанії . Stucki»і колісних пар з нелінійним профілем коліс ІТМ-73 ТУ У 35.2-8-2004 (надалі –«Продукція»), а Позивач зобов‘язався прийняти Продукцію та сплатити Відповідачу її вартість на умовах та у порядку, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.2. Договору кількість Продукції складала 150 (сто п‘ятдесят) одиниць.

Згідно п. 3.1. Договору Відповідач зобов‘язався поставляти Позивачу Продукцію партіями не менше 25 штук відповідно до Графіка постачання Продукції, який міститься у додатку №1 до Договору.

Загальна сума Договору та порядок розрахунків було визначено сторонами у розділі 5 Договору. Відповідно до п. 5.1. Договору ціна одиниці Продукції складала 169 175, 00 грн., ПДВ –33 835, 00 грн., разом з ПДВ 203 010, 00 грн.

Згідно п. 5.4. Договору Позивач зобов‘язувався оплатити вартість Продукції шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Відповідача наступним чином: 50% - попередня оплата вартості кожної місячної партії Продукції, яка проводиться в строк до 20-го числа місяця, що передує місяцю постачання; 50% - подальша оплата, яка проводиться за кожну відвантажену партію Продукції протягом 10 днів з дати її постачання. Вартість кожної місячної партії вагонів визначається сторонами, виходячи з обсягів щомісячних поставок, узгоджених сторонами в Графіку постачання Продукції.

Відповідно до Графіку постачання продукції ДП «Стрийський вагоноремонтний завод»(Продавець) на адресу ВАТ «Укртранслізинг»(Покупець) для ДП «Придніпровська залізниця» (Лізингоотримувач) у 2006-2007 роках (додаток до Договору №1, копія якого знаходиться у матеріалах справи), сторонами було встановлено наступні терміни постачання Продукції: грудень 2006 р. –20 шт., січень 2007 р. –30 шт., лютий 2007 р. – 50 шт., березень 2007 р. –50 шт.

21.11.2006 р. Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору (надалі –«Додаткова угода №1»). Зазначеною Додатковою угодою №1 сторонами було збільшено кількість Продукції, що поставляється за Договором, до 450 одиниць відповідно до Графіків постачання Продукції, погоджених сторонами у Додатку №1 та Додатку №3 до Договору (п. 1 Додаткової угоди №1), встановлено ціну Продукції, що постачається згідно Додатку №3 до Договору –218 160 грн. з ПДВ (п. 4 Додаткової угоди №1). Також сторонами було складено та підписано Додаток №3 до Договору: Графік постачання продукції ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» (Продавець) на адресу ВАТ «Укртранслізинг»(Покупець) для ДП «Придніпровська залізниця»(Лізингоотримувач) у 2007 році, яким було встановлено наступні терміни постачання Продукції: квітень 2007 р. –32 шт., травень 2007 р. –30 шт., червень 2007 р. –32 шт., липень 2007 р. –35 шт., серпень 2007 р. –35 шт., вересень 2007 р. –32 шт., жовтень 2007 р. –36 шт., листопад 2007 р. –35 шт., грудень 2007 р. –33 шт.; всього 300 шт.

17.01.2007 р. Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду №2 до Договору (надалі –«Додаткова угода №2»). Зазначеною Додатковою угодою №2 сторонами було збільшено ціну одиниці Продукції, що поставляється за Договором у період січня –грудня 2007 року до 223 008, 00 грн. з ПДВ.

18.01.2007 р. Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду №3 до Договору (надалі –«Додаткова угода №3») та Графік постачання продукції ДП «Стрийський вагоноремонтний завод»(Продавець) на адресу ВАТ «Укртранслізинг»(Покупець) для ДП «Придніпровська залізниця» (Лізингоотримувач) у 2006-2007 роках (додаток №4 до Договору). Додатком №4 до Договору сторонами було встановлено нові терміни постачання Продукції у 2006-2007 рр., а саме: у грудні 2006 року –20 шт., січні 2007 р. –40 шт., березні 2007 р. –90 шт. Додатковою угодою №3 сторонами було встановлено нові ціни одиниці продукції, зокрема: за перші 20 піввагонів –203 010, 00 грн. з ПДВ; за наступні 430 піввагонів –221 190, 00 грн. з ПДВ (п. 3 Додаткової угоди №3), та погоджено, що Додаток №1 до Договору (Графік постачання продукції ДП «Стрийський вагоноремонтний завод»(Продавець) на адресу ВАТ «Укртранслізинг»(Покупець) для ДП «Придніпровська залізниця»(Лізингоотримувач) у 2006-2007 роках) з дати підписання Додаткової угоди №3 втрачає чинність, і всі посилання на нього у тексті Договору та додатків до нього вважаються посиланнями на Додаток №4 до Договору.

На виконання умов Договору Відповідачем було збудовано та передано Позивачу піввагони у кількості 100 (сто) шт., а саме: 29.12.2006 р. поставлено та передано Позивачу за актом 20 (двадцять) шт., 31.01.2007 р. –40 (сорок) шт.,02.04.2007 р. –40 (сорок) шт. (копії Акту від 29.12.2006 р., Акту №70 від 31.01.2007 р., Акту №238 від 28.02.2007 р., Акту №328 від 02.04.2007 р. знаходяться у матеріалах справи) на загальну суму 21 755 400 (двадцять один мільйон сімсот п‘ятдесят п‘ять тисяч чотириста) грн.

Вказані піввагони було прийнято повноважним представником Позивача Дегтярем Романом Олексійовичем, який діяв на підставі Довіреностей ЯМП №981347 від 29.12.2006 р., ЯМП №981374 від 31.01.2007 р., ЯНР №613158 від 02.04.2007 р., без будь-яких зауважень щодо якості, про що зазначено сторонами у тексті відповідних актів.

Позивачем в рахунок оплати отриманої Продукції було сплачено Відповідачу наступні суми грошових коштів: 16.11.2006 р. –1 000 000 грн.; 08.12.2006 р. –1 000 000 грн.; 25.12.2006 р. –1 500 000 грн.; 29.12.2006 р. –560 200 грн.; 12.01.2007 р. –3 000 000 грн.; 16.01.2007 р. –1 000 000 грн.; 01.02.2007 р. –400 000 грн.; 18.05.2007 р. –10 332 000 грн.; 25.06.2007 р. –2 000 000 грн. Таким чином, всього на користь Відповідача Позивачем було сплачено суму 20 792 200 (двадцять мільйонів сімсот дев‘яносто дві тисячі двісті) грн. (копії відповідних документів з банківського реєстру знаходяться у матеріалах справи).

З огляду на це, станом на 03.07.2007 р. Позивачем не оплачена вартість поставленої продукції у розмірі 963 200 (дев‘ятисот шістдесяти трьох тисяч двохсот) грн.

20.11.2007 р. Позивачем було перераховано на користь Відповідача грошові кошти у розмірі 100 000 (ста тисяч) грн. згідно Платіжного доручення №1744. 30.11.2007 р. Позивачем було перераховано на користь Відповідача грошові кошти у розмірі 180 000 (ста вісімдесяти тисяч) грн. згідно Платіжного доручення №1780. 07.12.2007 р. Позивачем було перераховано на користь Відповідача грошові кошти у розмірі 300 000 (трьохсот тисяч) грн. згідно Платіжного доручення №473. 14.12.2007 р. Позивачем було перераховано на користь Відповідача грошові кошти у розмірі 383 200 (трьохсот вісімдесяти трьох тисяч двохсот) грн. згідно Платіжного доручення №474 (копії відповідних виписок з реєстрів Львівської філії АБ «Експрес-банк»м. Стрия за рахунком №5 за 20.11.2007 р., 30.11.2007 р., 07.12.2007 р., 14.12.2007 р. знаходяться у матеріалах справи).

Проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази, пояснення сторін та їх представників, що брали участь у судовому засіданні, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про наступне.

За своєю правовою природою укладений між Позивачем та Відповідачем Договір є договором, який містить у собі елементи кількох договорів, а саме: договору підряду (за яким одна сторона (Відповідач) зобов‘язується виконати певну роботу (збудувати вантажні піввагони) за завданням другої сторони (Позивача), а Позивач зобов‘язується прийняти виконані роботи і оплатити їх) та договору поставки (за яким продавець (Відповідач) зобов‘язується передати у встановлений строк покупцю (Позивачу) певний товар, а Позивач зобов‘язується прийняти товар та оплатити його).

З огляду на це, до правовідносин сторін з приводу виконання Договору, мають застосовуватися норми чинного законодавства, якими регулюються правовідносини підряду та правовідносини поставки, зокрема, норми параграфу 3 глави 54 та глави 61 Цивільного кодексу України (надалі –«ЦК України»), а також норми розділу ІІ (глав 52-53) ЦК України, яким регулюється загальний порядок укладання, виконання, зміни та розірвання договору.

Позивачем заявлялись вимоги про зобов‘язання Відповідача укласти додаткову угоду до Договору щодо дострокового розірвання Договору з 15.02.2008 р. У позовній заяві Позивач стверджує, що підставою для його звернення до суду з відповідним позовом є той факт, що Державним підприємством «Придніпровська залізниця», на користь якого Позивач отримував від Відповідача вантажні піввагони на умовах Договору, не виконуються зобов‘язання перед Позивачем зі сплати лізингових платежів, у зв‘язку з чим Позивач не в змозі належним чином виконувати свої зобов‘язання перед Відповідачем по оплаті отримуваної Продукції за Договором.

Таким чином, Позивачем ставиться питання про дострокове розірвання укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору за згодою сторін.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором визнається домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.          Підстави для розірвання договору визначені у ст. 651 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 8.1. Договору передбачено, що дія Договору може бути достроково припинена у випадках, передбачених чинним законодавством України, або за взаємним погодженням Сторін, про що укладається відповідна письмова угода.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства України та положень Договору, укладений між Позивачем та Відповідачем Договір може бути достроково розірваний за взаємною згодою сторін або у випадках, передбачених законодавством.

Зазначаючи у своїй позовній заяві про те, що пред‘явлення позову пов‘язано з неможливістю належним чином сплачувати на користь Відповідача платежі, визначені Договором, через невиконання своїх зобов‘язань перед Позивачем з боку Державного підприємства «Придніпровська залізниця»(лізингоодержувача Продукції, придбаваної Позивачем за Договором), Позивач фактично просить суд про спонукання Відповідача здійснити розірвання Договору у зв‘язку з істотною зміною обставин.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає з суті зобов‘язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору у зв‘язку з істотною зміною обставин, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

У матеріалах справи знаходяться листи Відповідача від 04.07.2007 р. №ЮР-57, та від 20.07.2007 р. №ЮР-60 на адресу Позивача. Листом від 04.07.2007 р. №ЮР-57 Відповідач просить Позивача надати пропозиції щодо узгодження нового графіку постачання Продукції або щодо припинення договірних відносин та дострокового розірвання Договору.

Проте, у листі від 20.07.2007 р. №ЮР-60 Відповідач повідомляє Позивача про відхилення його пропозиції щодо підписання Додаткової угоди №4 від 25.06.2007 р. до припинення Договору на майбутнє в частині зобов‘язань з поставки піввагонів, які не було виконано Відповідачем, оскільки вважає їх безпідставними.

Таким чином, зазначеним листом підтверджується ініціатива Позивача у справі достроково розірвати Договір за згодою сторін та відмова Відповідача від такого розірвання Договору, що свідчить про недосягнення між сторонами згоди щодо розірвання договору.

Пунктом 11.3. Договору передбачено, що якщо сторони не зможуть досягти згоди за домовленістю, то для розгляду і вирішення спори зацікавлена Сторона звертається до суду.

У зв‘язку з цим, відповідно до норм ст. 651, 652 ЦК України, а також п.п. 8.1., 11.3. Договору Позивач як сторона, зацікавлена у достроковому розірванні Договору, має право звернутися до суду з позовом щодо вирішення спору між сторонами з приводу дострокового розірвання Договору у судовому порядку.

Відповідно до ст. 32 ГПК України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, на підставі доказів.

Статтями 33-34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Частиною 2 ст. 35 ГПК України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У матеріалах справи знаходиться копія рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2008 р. у справі №31/441 за позовом Державного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод»до Відкритого акціонерного товариства –лізингової компанії «Укртранслізинг»про стягнення 4 036 103, 80 грн.

Зазначене рішення прийнято судом у справі, у якій брали участь ті самі сторони, що беруть участь у розгляді справи №31/108, а саме: Позивач та Відповідач. А тому, відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені таким рішенням суду у справі №31/441, не доводяться Господарським судом міста Києва під час розгляду справи №31/108, у якій беруть участь ті самі особи.

З огляду на те ,що судом під час розгляду даної справи не доводяться обставини, встановлені рішенням Господарського суду м. Києва у справі №31/441 щодо виконання сторонами своїх зобов‘язань за Договором, зокрема, в частині поставки Продукції та її оплати, а також щодо невиконання третьою особою –ДП «Придніпровська залізниця»своїх зобов‘язань зі сплати лізингових платежів на користь Позивача за отриману у лізинг Продукцію, яку Позивач придбав у Відповідача на умовах Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, у Договір, укладеному між Позивачем та Відповідачем 26.10.2006 р. сторонами було встановлено певну вартість одиниці Продукції, що поставлялася Відповідачем Позивачу та загальну суму Договору. У подальшому Позивачем та Відповідачем здійснювалася зміна вартості одиниці продукції та загальної суми Договору у зв‘язку з подорожчанням витратних матеріалів на виготовлення вантажних піввагонів, зокрема, у зв‘язку з інфляцією.

Відповідно до Договору №Пр/В-061742/410 від 28.12.2006 р., укладеного між Позивачем та Державним підприємством «Придніпровська залізниця»(копія є у матеріалах справи), піввагони, які виробляються Відповідачем, придбавалися Позивачем у Відповідача в інтересах Державного підприємства «Придніпровська залізниця»для подальшої передачі їх у лізинг ДП «Придніпровська залізниця», за що остання сплачує на користь Позивача лізингові платежі.

З огляду на це, в момент укладення Договору та Позивач та Відповідач виходили з того, що Позивачем належним чином будуть виконуватися свої зобов‘язання за Договором за рахунок лізингових платежів, отримуваних від ДП «Придніпровська залізниця». Невиконання Позивачем своїх зобов‘язань перед Відповідачем за Договором в частині оплати Продукції зумовлювалося неналежним виконанням ДП «Придніпровська залізниця», що Позивач не зміг усунути при всій своїй турботливості та обачності, які від неї вимагалися та прийнятих ним заходів .Крім того, подорожчання витратних матеріалів на виготовлення вантажних піввагонів, зокрема, у зв‘язку з інфляцією також не передбачалося та не могло бути передбачено сторонами під час укладення Договору.

Таким чином, станом на сьогоднішній день обставини, якими керувалися сторони під час укладення Договору, істотно змінилися, що обумовлює неможливість подальшого виконання Договору на умовах, передбачених ним.

Твердження Відповідача про те, що Позивачем у позовній заяві не доведено фактів порушення Договору з боку Відповідача, а також про те, що Відповідачем начебто було понесено значних збитків у зв‘язку зі сплатою штрафних санкцій на користь контрагентів, зумовлене неналежним виконанням зобов‘язань за Договором з боку Позивача, не приймається судом до уваги, оскільки таке понесення збитків не доведено Відповідачем відповідними доказами. Крім того, питання про належність або неналежність виконання своїх зобов‘язань за Договором з боку Відповідача не є предметом заявленого позову. Позивач відповідно до змісту позовних вимог не ставив за мету доводити або спростовувати такі обставини.

З огляду на ці обставини , проаналізувавши матеріали справи та наявні у ній докази, суд приходить до висновку , а позовні вимоги визнаються такими, що підлягають задоволенню шляхом зобов‘язання Відповідача додаткову угоду до Договору, якою передбачити дострокове розірвання Договору з ініціативи позивача.

Згідно ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та державного мита, відшкодовуються за рахунок відповідача (ст. 49 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 15, 16, 651, 652 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, Договором сторін, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2.          Зобов‘язати Державне підприємство «Стрийський вагоноремонтний завод»(82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Зубенка, 2; код за ) укласти з Відкритим акціонерним товариством «Укртранслізинг»(03150, м. Київ, вул. Драгомирова, 4, оф. 120; код за ) додаткову угоду до Договору № 32 від 26.10.2006 р., щодо дострокового розірвання Договору № 32 від 26.10.2006 р., укладеного між Державним підприємством «Стрийський вагоноремонтний завод»та Відкритим акціонерним товариством «Укртранслізинг», з прийняттям даного рішення .

3.          Стягнути з Державного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод»(82400, м. Стрий Львівської області, вул. Зубенка, 2; код за ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Укртранслізинг» (03150, м. Київ, вул. Драгомирова, 4, оф. 120; код за ) 85 (вісімдесят п‘ять) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                            Н.І.Качан