СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.08                                                                                 Справа № 2/568пд.

Суддя Седляр О.О., розглянувши матеріали справи за позовом

Відділу реклами Луганської міської ради, м. Луганськ

до Приватного підприємства «Техно-торговий центр «Укрпром-Консоль» , м. Луганськ

про розірвання договіру та стягнення 69862 грн. 90 грн.

за участю представників сторін:

від позивача –Яловєга О.Г., дов. від 02.08.07, № 01-16/269, Дрозд С.М., дов. від 29.01.08 № 01-16/58,

від відповідача – Мосьпан Ю.В., дов. від 24.12.07,

відповідно до вимог ст. 77 ГПК України у засіданні суду було оголошено перерву з 25.01.08 до 31.01.08, з 31.01.08 до 05.02.08, з 05.02.08 до 07.02.08,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги:

- про стягнення з відповідача заборгованості за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв) у сумі 67931 грн. 47 коп., згідно договору від 17.05.07 № 374 та пеню у сумі 1931 грн. 43 коп.;

- розірвання договору від 17.05.07 № 374;

- демонтування рекламних конструкцій.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву, які здані у судових засіданнях 15.01.08, 31.01.08, позовні вимоги відхилив, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача, а саме:

- внаслідок відсутності підстав щодо заявлених позивачем вимог;

- невірного розрахунку заборгованості, без врахування часткової оплати у сумі 19308 грн. 44 коп.;

- невірного розрахунку пені;

- металеві конструкції, на яких розташована реклама є власністю підприємства, тому відповідач вважає, що позивач неправомірно вимагає стягнення даної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного:

Між сторонами у справі, 17.05.07, укладено договір тимчасового користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська № 374 за умовами якого «Робочий орган»(позивач у справі) надав «Користувачу»( відповідач у справі) в тимчасове користування рекламні місця, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська, для розташування рекламних засобів.

Факт передачі даних місць підтверджено актом приймання-передачі від 17.05.07.

Згідно з п. 4.2, п.4.3 розділу 4 укладеного сторонами договору відповідач зобов’язався сплачувати 12232,04 грн. щомісячно не пізніше 20-го числа звітного календарного місяця, проте, внаслідок невиконання грошових зобов’язань, станом на 01.12.07 у відповідача виникла заборгованість по сплаті у сумі 67931 грн. 47 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь.

Відповідно до п. 5.5 розділу 5 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань позивач нарахував відповідачу пеню за період з 01.06.07 по 01.12.07 у сумі 1931 грн.43 коп., яку теж просить стягнути з відповідача.

Відповідач заперечує проти позову з підстав викладених у запереченнях.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ст. 26 Закону України «Про рекламу»та у відповідності з рішенням виконавчого комітету Луганської міської ради № 142/6 від 16.05.07 сторонами у справі добровільно укладено договір тимчасового користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська від 17.05.07 № 374.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Відповідно до п. 4.2, п.4.3 розділу 4 укладеного сторонами договору сторони домовились щодо суми та порядку внесення плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів.

З наданого розрахунку позивача вбачається наявність заборгованості відповідача перед позивачем за період з травня по листопад (включно) 2007 року у сумі 67931 грн. 41 коп.

З наданих платіжних доручень відповідача вбачається, що під час розгляду справи, платіжними дорученнями від 24.12.07 № 481 на суму 3377 грн. 14 коп. та від 28.01.08 № 27 на суму 4551 грн. 80 коп. ним частково перераховано позивачеві заборгованість за листопад-грудень 2007 року та січень 2008 року. Враховуючи призначення платежу даних платіжних доручень, суд вважає, що провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1.1 ст. 80 ГПК України (за відсутністю спору) лише у сумі 3377 грн. 14 коп., яка перерахована згідно платіжного доручення від 24.12.07 № 481, оскільки, дане платіжне доручення містить призначення платежу «за листопад 2007 року»та входить до заявленого позивачем періоду стягнення.

Тому, відповідно до вимог п.1.1 ст. 80 ГПК України, провадження у справі у сумі заборгованості –3377 грн. 14 коп. підлягає припиненню, з віднесенням судових витрат з цієї частині позовних вимог на відповідача, оскільки борг було перераховано ним після звернення позивача з позовом до суду.

Згідно уточненого розрахунку сума заборгованості за період з травня 2007 року по листопад 2007 року (включно) у сумі 64554 грн. 33 коп., обґрунтована та підтверджена матеріалами справи.

Заявлена позивачем до стягнення пеня, нарахована у відповідності до вимог п. 5.5 розділу 5, укладеного сторонами договору.

Згідно уточненого розрахунку позивача, сума пені склала 3034 грн. за період з 21.06.07 по 06.12.07. Оскільки, позивачем було заявлено до стягнення пеню лише у сумі 1931 грн. 43 коп., то суд вважає дану суму обґрунтованою та таку, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Критерієм істотного порушення закон визначає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

Оскільки за договором від 17.05.07 № 374 позивач розраховував на отримання певної суми плати відповідно до умов договору ( за заявлений період позивач розраховував отримати суму 79310 грн. 97 коп.) то, порушення відповідача щодо сплати плати за користування у сумі 64554 грн. 33 коп. є істотним. Тому, вимогу позивача щодо розірвання договору від 17.05.07 № 374, слід задовольнити.

За таких підстав позов підлягає задоволенню частково, щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 64554 грн. 33 коп. та пені у сумі 1931 грн. 43 коп., з віднесенням судових витрат на відповідача.

Крім того, у відповідності з вимогами ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 № 7-93 за розгляд позовної заяви з позивача слід стягнути державне мито у сумі 698 грн. 63 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

У відповідності зі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44,49,77, п.1.1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Техно-торговий центр «Укрпром-Консоль», м. Луганськ, вул. Робоча, буд. 285, код 33432760 на користь Відділу реклами Луганської міської ради, м. Луганськ, вул. Коцюбинського, буд. 14, код 34791800 заборгованість за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій в сумі 64554 грн. 33 коп., пені в розмірі 1931 грн. 43 коп., витрати по сплаті державно мита у сумі 698 грн. 63 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., наказ видати позивачеві.

3. Розірвати договір тимчасового користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська № 374 від 17.05.07.

4. Зобов’язати Приватного підприємства «Техно-торговий центр «Укрпром-Консоль», м. Луганськ, вул. Робоча, буд. 285, код 33432760 демонтувати рекламні конструкції, що розташовані за адресою:

м. Луганськ кв. Волкова напроти магазину «Єврордом»за зупинкою;

м. Луганськ вул.Оборонная напроти акумуляторного заводу;

м. Луганськ вул. Хєрсонськая біля будинку по вул. Мєргєльная, 76;

м. Луганськ вул. Хєрсонськая перехрестя з вул. 50-ліття Образованія СССР;

м. Луганськ вул.Станкостроітєльная перехрестя з вул. Будьонного біля магазину № 311;

м. Луганськ вул. Станкостроітєльная перехрестя з вул. Плєханова;

м. Луганськ вул. Хєрсонськая (зупинка Мєргєльная);

м. Луганськ вул. Донєцкая (перехрестя з вул.Оборонная);

м. Луганськ вул. Хєрсонськая (напроти школи «Альфа»).

5. Провадження у справі в сумі 3377 грн. 14 коп. припинити.

6. Стягнути Відділу реклами Луганської міської ради, м. Луганськ, вул. Коцюбинського, буд. 14, код 34791800 на користь Державного бюджету України судові витрати витрати по сплаті державно мита у сумі 698 грн. 63 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., видати наказ Ленінської МДПІ м. Луганська.

Рішення набирає чинності після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 12.02.08.

Суддя                                                             О.О.Седляр