ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 лютого 2008 р.

№ 10/274

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого -судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. -(доповідача у
справі), Стратієнко Л.В.

перевіривши матеріали касаційної
скарги

Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Львівського апеляційного
господарського суду від 16.05.07

у справі

№10/274

господарського суду

Закарпатської області

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства Енергетичної компанії “Закарпаттяобленерго”

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення 2933,59 грн.

В С Т А Н О В
И В:

Подана касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України,
не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику  відповідно до вимог п. 4, 6 ч.1 ст.1113
ГПК України  з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 46 ГПК України
державне мито сплачується в доход державного бюджету в порядку і розмірі,
встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита в
Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

У відповідності до п.2 ст.3
зазначеного Декрету державне мито із
апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про
перегляд їх за нововиявленими обставинами сплачується у розмірі 50 відсотків ставки,
що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а із спорів майнового характеру
-50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Із позовних заяв
майнового характеру державне мито справляється у розмірі 1 відсоток ціни
позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше
1500 неоподатковуваних  мінімумів доходів
громадян.

Предметом даного спору є вимога про
стягнення суми,  а тому розмір державного
мита, що підлягає сплаті має визначатися з врахуванням суми позову. Разом з
тим, розмір державного мита для даного виду позову, який є майновим не може
складати менше 51 грн. (6*17 грн./2=51грн). До касаційної скарги не додано
належних доказів сплати державного мита у встановленому законодавством
розмірі.  Вказані недоліки, згідно пункту
4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України є
підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Крім того, відповідно до п. 4
частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України, якою
встановлено форму і зміст касаційної скарги, касаційна скарга повинна містити
вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або
неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Тобто,
має чітко викладатися зміст порушення  з
обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися
конкретні  їх пункти та статті.

Дані вимоги не були виконані
скаржником при звернені до господарського суду касаційної інстанції, оскільки в
касаційній скарзі не вказується суті порушень судами попередніх інстанцій норм
права. Зміст касаційної скарги, зводиться до емоційного викладу обставин
справи. При цьому скаржник не вказує, які норми права не були застосовані, або
невірно застосовані судом, та в чому суть таких порушень.

Отже, Вищий господарський суд України
дійшов висновку, що в касаційній скарзі не зазначено суті порушень, допущених
судами при прийнятті оскаржуваних судових актів, а відтак, касаційна скарга не
відповідає вимогам п. 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального
кодексу України, і підлягає поверненню скаржнику без розгляду на підставі
пунктів 4, 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального
кодексу України.

Керуючись статтями 111, пунктами 4,
6 частини 1 статті 1113, Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 16.05.07 у справі № 10/274 повернути
скаржнику без розгляду.

Головуючий - суддя
В. Дерепа

Судді
Б. Грек

Л. Стратієнко