ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2008 р.

Справа № 13/770-Н

За позовом Дочірнього підприємства „Термопласт-Житловик”

відкритого акціонерного товариства

„Термопластавтомат” м. Хмельницький в особі

ліквідатора Кірєєва І.Л. м. Хмельницький

до Відкритого акціонерного товариства

„Термопластавтомат” м. Хмельницький

про визнання права повного господарського відання та

скасування державної реєстрації права власності від

28.12.2006 р. на нерухоме майно за відповідачем

За участю третьої особи                              Хмельницького бюро технічної

на стороні відповідача, яка не                    інвентаризації м. Хмельницький

заявляє самостійних вимог на

предмет спору

Суддя Матущак О.І.

За участю представників сторін від:

позивача: Кірєєв І.Л. –ліквідатор (арбітражний керуючий)

відповідача: Гусарчук О.С. –за довіреністю № 62 від 18.01.2008 р.

третьої особи: не з’явився

Рішення приймається 31.03.2008 р. оскільки в судовому засіданні 26.03.2008 р. оголошувалася перерва.

Позивач у позові просить господарський суд прийняти рішення, яким визнати за ДП „Термопласт-Житловик” м. Хмельницький право повного господарського відання та скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачем згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 13104354 від 28.12.2006 р. на прибудову до житлового будинку по вул. Курчатова, 1-а у м. Хмельницькому, загальною площею 140,1 кв. м.

Ухвалою суду від 26.11.2007 р. про порушення провадження у справі залучено до участі у справі, як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Хмельницьке БТІ.

Ухвалою суду від 14.12.2007 р. розгляд справи було відкладено, а також задоволено клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Ліквідатор позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовні заяві з огляду на приписи ст. 136 Господарського процесуального кодексу України та ч.1 ст. 26 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

У відзиві на позов за вих. № 490 від 26.03.2008 р., відповідач позивних вимог не визнав, а також повідомив, що у відповідності до Статуту позивача, спірне нерухоме майно йому передавалося у користування на праві оперативного управління, тобто не у повне

господарське відання, тим більше не у власність. Вказана обставина також підтверджується актом приймання-передачі від 17.05.1996 р., а згідно наказу голови правління відповідача № 53 від 27.06.2002 р., на виконання якого складено акт приймання-передачі від 31.01.2005 р., спірну прибудову повернуто із користування дочірнього підприємства на материнське.

У відзиві на позов за вих. № 24/01-15 від 06.01.2008 р., Хмельницьке БТІ позовних вимог також не визнало, та, зокрема, повідомило, що право власності за відповідачем зареєстровано у встановленому законодавством порядку з посиланням на додані докази і є непорушним. При цьому, у відповідності до ст.ст. 136 та 137 Господарського кодексу України вважає, що право повного господарського відання чи право оперативного управління є похідним від права власності, і наявність такого права не виключає права оперативного управління чи права повного господарського відання, а навпаки, є необхідною підставою існування таких прав.

Крім зазначеного вище, під час розгляду справи господарським судом встановлено наступне.

У відповідності до додатку № 1 до наказу регіонального відділення фонду Держмайна України по Хмельницькій області № 451 від 12.07.1995 р., до статутного фонду ВАТ „Термопластавтомат” передано прибудову біля житлового будинку у м. Хмельницькому по вул. Курчатова, 1-а, а згідно іншого наказу цього регіонального відділення № 386 від 10.04.1996 р., створено дочірні підприємства ВАТ „Термопластавтомат”, до переліку яких і увійшло ДП „Термопласт-Житловик”.

На підставі акту приймання передачі від 17.05.1996 р., з балансу ВАТ „Термопластавтомат” на баланс дочірнього підприємства в користування основних засобів на суму 17 карбованців, до переліку яких згідно пояснень представників обох сторін, і увійшла спірна прибудова.

Згідно п.4.1 статуту дочірнього підприємства, зареєстрованого у виконкомі Хмельницької міської Ради під № 1786 від 29.04.2002 р., майно підприємства належить йому на правах оперативного управління, власником якого є Засновник (тобто ВАТ „Термопластавтомат”).

У листі за вих. № 0203-936 від 30.11.2007 р., відділ державної реєстрації департаменту економіки Хмельницької міської Ради повідомив, що в статуті ДП „Термопласт-Житловик” статутний фонд не передбачено.

На підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ № 17007657 від 11.12.2007 р., об’єкт нерухомого спірного майна зареєстровано за ВАТ „Термопластавтомат” на праві власності. Підставою реєстрації права власності став зазначений вище наказ регіонального відділення ФДМ України по Хмельницькій області № 451 від 12.07.1995 р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 22.01.2007 р. порушено провадження у справі № 13/11-Б про визнання банкрутом боржника - дочірнього підприємства „Термопласт-Житловик” ВАТ „Термопластавтомат” м. Хмельницький, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відкрито процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна - арбітражного керуючого Кірєєва І.Л.

Оголошення про порушення справи про банкрутство боржника опубліковано в газеті „Голос України” № 40 від 03.03.2007р.

Реєстр вимог кредиторів затверджено ухвалою суду від 18.04.2007 р., а постановою від 21.05.2007 р. боржника визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором боржника - арбітражного керуючого Кірєєва І.Л.

Зважаючи на встановлене, враховуючи доводи та заперечення представників сторін, господарський суд вважає за належне врахувати наступні норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

У відповідності до ст. ст.136, 137 Господарського кодексу України, право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб'єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб'єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

У відповідності до ч.1 ст. 26, ч.2 ст. 23 та ч.1 ст. 25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше.

Ліквідатор з дня свого призначення крім інших обов’язків, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Підсумовуючи зазначені норми чинного законодавства, господарський суд приходить до висновку про вірність обраного ліквідатором процесуального способу захисту права господарського віддання із наявністю відповідних повноважень.

Проте, засновник (відповідач), використовуючи зареєстроване у подальшому встановленому порядку право власності, під час наділення майном (активами) дочірнє підприємство (позивача), спільно визначили правовий режим використання цього майна, зазначений у п. 4.1 статуту позивача, тобто у спосіб оперативного управління, а не господарського відання.

При цьому, господарським судом під час прийняття даного рішення не береться до уваги акт приймання передачі майна від 17.05.1996 р., згідно якого таке майно передавалося у користування, оскільки вказаний документ вказує лише на переміщення активів з балансу на баланс або від одного користувача та володільця до іншого.

Визначальним та приюдиційним в даному випадку є правовий режим використання майна, встановлений та визначений у зареєстрованому згідно чинного законодавства порядку та схваленому загальними зборами акціонерів засновника (відповідача) статуті.

В частині правового статусу майна позивача, статут у встановленому законодавством порядку не скасований і є чинним.

Таким чином, оскільки до ліквідаційної маси боржника включаються не будь-які активи, які не належать йому праві власності, а лише ті, які передані такому боржнику на праві господарського відання, зважаючи на наявність у боржника тільки права оперативного управління спірним майном, господарський суд приходить до висновку про невідповідність позовних вимог зазначеним вище нормам матеріального права, тому у їх задоволенні належить відмовити із скасуванням вжитих заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.136, 137 Господарського кодексу України, ч.1 ст. 26, ч.2 ст. 23 та ч.1 ст. 25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України. -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який цивільно-правовий, адміністративний чи інший спосіб спірного нерухомого майна, введені ухвалою господарського суду у даній справі від 14.12.2007 р. –скасувати.

Копії даного рішення надіслати в адреси позивача, відповідача, третьої особи та для виконання в частині скасування заходів забезпечення позову в адресу Першої державної нотаріального контори (м. Хмельницький, вул.Проскурівська, 35).

Суддя                                                                      О.І. Матущак