ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2008 р.

Справа № 19/11-2785/1

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                    Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Ніколовій Г.П.

позивач та відповідач не використали законного права на участь їх представників у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлені належним чином (див. поштові повідомлення № 473073, 473074,473075 від 16.10.08), скаржник заявив письмове клопотання про розгляд скарги у відсутності представників апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” в особі Дочірнього підприємства „Миколаївський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 22.09.2008 р.

про повернення без розгляду позовної заяви скаржника

до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради

про визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2008 року ВАТ „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” в особі ДП „Миколаївський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України” звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 22 вересня 2008 року (суддя Василяка К.Л.) позовні матеріали повернуто позивачу без розгляду з підстав неподання доказів сплати держмита у встановленому розмірі з посиланням на положення Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005р.” та вимоги п. 32 Інструкції „Про порядок обчислення та справляння державного мита” від 22.04.1993р..

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, ВАТ „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати означену ухвалу від 22.09.2008 року та передати справу до господарського суду Одеської області для розгляду по суті.

Скаржник вважає оскаржувану ухвалу господарського суду винесеною з порушенням норм процесуального права, а також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що державне мито в розмірі 85 грн. за позов про визнання права власності на нерухоме майно сплачено обґрунтовано, оскільки згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/675 від 14.08.2007р. даний спір відноситься до спорів немайнового характеру, і держмито сплачується у відповідності до п.п. „б” п.2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. №7-93 за ставками, які передбачені для спорів немайнового характеру.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали позовного провадження судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Статтею 46 ГПК України передбачено, що державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Як вбачається з доданого до матеріалів позову платіжного доручення №1979 від 05.09.2008р., позивач сплатив державне мито в дохід Державного бюджету України в розмірі 85 грн., при цьому в позовній заяві просить суд визнати право власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007 N 01-8/675 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року” в редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду N 01-8/241 від 21.04.2008р., державне мито з позовної заяви про визнання права власності визначається з урахуванням вартості спірного майна та з огляду на приписи пунктів 29 і 30 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 N 15. Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 25.12.2007 N 8/219-07.

Згідно п. 4 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, посилання скаржника на редакцію пункту 14 вказаного вище листа Вищого господарського суду, котрий втратив чинність внаслідок внесення в нього змін 21.04.2008р., колегія вважає безпідставним та зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в прийнятті позовної заяви з підстав, встановлених п.4 ст. 63 ГПК України, оскільки позивач мав визначити та сплатити державне мито виходячи з його вартості на момент подання позову.

Додатково колегія відзначає, що позивач не позбавлений права повторного звернення з позовом про визнання права власності на майно з урахуванням наведених обставин після усунення недоліків.

Враховуючи дотримання місцевим господарським судом вимог процесуального законодавства, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга –без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99,101-106 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 22 вересня 2008 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” в особі Дочірнього підприємства „Миколаївський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України” –без задоволення .

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Г.П.Разюк

Суддя С.І.Колоколов

Суддя М.С. Петров