ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 03/299а

"05" лютого 2008 р.                               м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області, в складі: головуючого - судді Єфіменко В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.,

за участю:

від позивача: Слуцька Н.Ю., за довіреністю,

від відповідача: Багатченко В.П. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Черкаси

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Агроспілка”, Черкаська область, Шполянський район, с. Соболівка

про стягнення 9620 грн. 68 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 9620 грн. 68 коп., а саме:

–          8995 грн. 00 коп. - адміністративно-господарських санкцій за два незайняті робочі місця інвалідами у 2006 році згідно ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі - Закон);

–          625 грн. 68 коп. –пені за прострочення сплати зазначених санкцій.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що товариство свої зобов”язання по створенню робочих місць для інвалідів виконало.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 19 Закону для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Ст. 20 Закону передбачено, що підприємства (об’єднання), установи, організації, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, не пізніше 15 квітня наступного року, штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (об’єднанні), установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

У 2006 році у відповідача середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу складала 80 осіб.

З матеріалів справи вбачається, що на підприємстві було створено три робочі місця для працевлаштування інвалідів, що відповідає вимогам закону. Одне робоче місце у 2006 році було зайняте інвалідом 3 групи Коваленко О.І (посвідчення серії АБ № 894576). Два робочі місця залишились вакантними.

Факт звернення відповідача до Шполянського районного центру зайнятості про направлення інвалідів в товариство, які б могли виконувати роботи обліковця, вагаря, бухгалтера, підтверджується звітом про наявність вакансій згідно форми № 3-пн та листом від 10.08.2006 р.

Районним центром зайнятості відповідачу було повідомлено, що у нього не перебувають на обліку громадяни з числа осіб з обмеженими фізичними можливостями і відповідачу було порекомендовано провести співбесіди з чотирма інвалідами, які проживають у с. Соболівка (лист №758 від 10.11.06 року).

Товариство звернулось до них з проханням про працевлаштування згідно їхніх побажань та стану здоров"я.

Після співбесіди з відповідачем від інвалідів було отримано відмову йти на роботу, посилаючись на поганий стан здоров"я, що підтверджується їхніми письмовими заявами.

З проханням направити на роботу в товариство інвалідів відповідач звертався до Шполянського управління праці та соціального захисту населення.

У листі-відповіді від 24.10.06 року було повідомлено, що до них не звертались інваліди з проханням працевлаштування і вони не можуть нічим допомогти.

З метою працевлаштування інвалідів відповідач звертався до районної газети “Шполянські вісті", що підтверджується оголошенням, розміщеним 17.10.2006 р. Відгуків на оголошення з жителів району з числа інвалідів не було.

П. 1 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 314 від 03.05.1995 р., далі “Положення”, визначено, що робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об’єднанні), в установі, організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда.

Пунктами 5, 10 Положення встановлено, що підприємства інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Суд приходить до висновку про те, що відповідач вжив всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2006 році. Відповідач довів, що ним створено необхідні умови для праці інвалідів, як того вимагає закон.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 названої статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 94, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Про апеляційне оскарження постанови може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови і апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                     В.В. Єфіменко