ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" листопада 2008 р. Справа № 12/190

за позовом Державна податкова інспекція в м. Рівне

до відповідача ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Головне управління Державного казначейства України у Рівненській області

За участю Прокуратури Рівненської області

про стягнення заборгованості в сумі 1 143 778 грн. 93 коп.

Суддя

Секретар судового засідання Маслов К.Г.

Представники:

Від позивача : заст. начальника юр.відділу Бухта Н.А. дов. № 219/10-10 від 09.01.2008 р.,

інспектор Шевчук В.С. дов. № 1116/10-15 від 12.01.2008 року

Від відповідача : представник Губар В.Є. дов. від 21.07.2008 року

від третьої особи: не з`явився

від органу прокуратури: не з`явився

Оголошувалась перерва з 28.10.2008 року по 11.11.2008 року

Стаття 22, 27 ГПК України роз`яснена.

СУТЬ СПОРУ: У травні 2004 р. Рівненська об'єднана державна податкова інспекція (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у м. Рівне) звернулась з позовом до ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів»про стягнення на підставі ст.ст. 2, 12 Господарського процесуального кодексу України та ст. 24 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 р.»суми заборгованості по бюджетній позичці в розмірі 1 143 788,93 гри. (з них: 189 864,54 грн. сума залишку позички, 251 271,64 гри. сума відсотків за користування позичкою, 702 642,75 грн. - сума пені).

В обґрунтування позовних вимог податковий орган послався на те, що ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів»в 1995 р. отримало бюджетну позичку в розмірі 50 млрд. карбованців на підставі Договору № 3 від 20.04.1995 р., укладеного між позивачем та Міністерством фінансів України.

13.01.2004 р. відділенням Державного казначейства України у м. Рівне було проведено чергову перевірку своєчасності погашення бюджетної позички, наданої в зв'язку з тимчасовими фінансовими труднощами згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 17.04.1995 р.

За результатами перевірки Відділенням Державного казначейства у м. Рівне було встановлено заборгованість відповідача по бюджетній позичці в сумі 1 143 788,93 грн., яка підлягає стягненню до Державного бюджету України.

Третя особа Головне управління Державного казначейства України у Рівненській області (правонаступник - відділення Державного казначейства України у м.Рівне) письмово пояснила, що в управлінні обліковувалась бюджетна позичка ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів", надана на підставі Постанови КМ України № 284 від 17.04.1995 року "Про надання фінансової допомоги окремим підприємствам". Відділення проводило нарахування відсотків за користування позики та пені за несвоєчасне її погашення. У зв"язку з прийняттям господарським судом Рівненської області 12.12.2003 року ухвали про порушення справи про банкрутство ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" нарахування відсотків та пені припинено. 31.01.2004 року відділення направило до ДПІ у м. Рівне подання №1 для стягнення заборгованості, оскільки згідно ст. 24 закону України "Про державний бюджет України на 2004 рік податкові органи є органами стягнення за даною позичкою.

Відповідач позов заперечує посилається на те, що сплив строк позовної давності, оскільки позичка підлягала поверненню до 31 грудня 1995 року, а позов поданий 07.05.2004 року. Подав заяву про застосування строку позовної давності.

Давши оцінку поясненням сторін, доказам у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 284 від 17 квітня 1995 року "Про падання фінансової допомоги окремим підприємствам" між Міністерством фінансів України та ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" 20 квітня 1995 року укладено договір № 3 про надання фінансової допомоги на зворотній основі. Згідно умов договору позивачу надано фінансову допомогу на зворотній основі за рахунок резервного фонду Кабінету Міністрів України в сумі 50 млрд. крб. (500 000 грн.) з оплатою 30% облікової ставки НБУ за користування нею строком до 31.12.1995 року. Договір заставою майна підприємства не забезпечений. Дані обставини стверджені договором № 3 від 20.04.1995 року (а.с.9-11). По своїй суті це є бюджетна позичка, оскільки, згідно Положення про резервний фонд Кабінету Міністрів, затвердженого постановою Верховної Ради України 22 лютого 1996 року № 22, кошти резервного фонду Кабінету Міністрів України формуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Перевіркою відділення Державного казначейства у м. Рівне встановлено, що станом на 11.12.2003 року ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" не повернуто позичку в сумі 189864,53 грн. На вказану дату нараховано відсотки за користування позичкою в сумі 251271,64 грн. та пеню в сумі 702642,75 гри. 31 січня 2004 року відділенням Державного казначейства України у м. Рівне направлено ДПІ у м. Рівне подання №1 про стягнення позички, відсотків та пені, оскільки згідно статті 24 Закону України "'Про державний бюджет України на 2004 рік" органи державної податкової служби є органами стягнення простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії та бюджетними позичками. ДШ у м. Рівне звернулось до суду з позовом 07.05.2004 року. (а.с. 2, 39-42).

Встановлено, що господарським судом 12 грудня 2003 року порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Рівнеський завод тракторних агрегатів". 21 січня 2004 року у підготовчому засіданні зобов'язано кредиторів подати оголошення про порушення справи про банкрутство. У газеті "Урядовий кур"єр" № 19 (2682) за 31 січня 2004 року опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів". Дані обставини стверджені ухвалами господарського суду Рівненської області по справі про банкрутство ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів”, витягом з газети “Урядовий кур "єр" за 31.01.2004 року.

У зв`язку з даними обставинами відсотки за користування позичкою та пеня нараховані до порушення справи про банкрутство.

Господарський суд вважає, що до спірних прововідносин мають застосовуватися положення Цивільного Кодексу УРСР (з врахуванням п.6 Прикінцевих положень ЦК України).

Відповідно до ст.71 Цивільного Кодексу УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушило (позовна давність) встановлюється три роки.

Відповідно до ст.76 Цивільного Кодексу УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення його права.

Позивач податковий орган дізнався про порушення права з подання Державного казначейства. Самостійно позивач не міг дізнатися про обставини неповернення позички, оскільки дана заборгованість не являється податковим боргом. Контролюючі функції податкової інспекції на дані правовідносини не розповсюджувались.

Лише Закони України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" "Про Державний бюджет України на 2004 рік" зобов`язували податкові органи звертатиь до суду.

Органи Державного казначейства України самостійно не могли звертатись до суду.

Тому господарський суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності почався з моменту отримання податковим органом подання № 1 від 31 січня 2004 року про стягнення заборгованості. Можливість подання даного позову виникла у податкового органу лише після введення в дію Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік".

Суть правової політики законів України про державний бюджет на 2003, 2004 роки полягає в створенні механізму повернення державних позик наданих Міністерством фінансів господарюючим суб`єктом під гарантії Уряду в 90-х роках.

Така позиція, щодо виникнення можливості подання позовів пов`язаних з набранням чинності конкретних законів викладена в п.9.6 роз`яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 29.02.96 р. № 02-5/109 "Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (в редакції від 18.11.2003 року). Зокрема зазначено:

Заінтересовані релігійні організації звертаються до господарського суду з вимогою про визнання недійсними рішень про повернення або передачу культових будівель і майна іншим релігійним організаціям з позицій власника або володільця, права яких оспорюються. Можливість подання такого позову виникла лише після введення в дію Закону України "Про власність" (стаття 57). Зазначений Закон було введено в дію з 15 квітня 1991 року, а Закон "Про свободу совісті та релігійні організації" - з 6 червня 1991 року. Тому всі релігійні організації, що отримали статус юридичної особи відповідно до норм останнього Закону мали право звертатись до господарського суду із зазначеними позовами у встановленому законодавством порядку;

Разом з тим, господарський суд вважає, що належна до сплати пеня в розмірі 702642 грн. 75 коп. надмірно велика порівняно і сумою основного боргу 189864 грн. 54 коп.

В такому випадку господарський суд відповідно до ст.205 Цивільного Кодексу УРСР та п.3 ч.1 ст.83 ГПК України вправі зменшити пеню. При цьому береться до уваги часткова сплата боргу відповідачем, його майновий стан, порушення провадження у справі про банкрутство, що свідчить про неплатіжоспроможність. Такі обставини є винятковими. Господарський суд вважає, що належна до сплати пеня повинна пропорційно прирівнюватись до суми основного боргу 189864 грн. 54 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 82-84, 49 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково. Стягнути з відповідача Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" 33021 м.Рівне-21 до Державного бюджету України 189864 грн. 54 коп. основного боргу, 251271 грн. 64 коп. відсотків за користування позичкою, 189864 грн. 54 коп. пені, всього 631000 грн. 72 коп. В решті позову відмовити.

2.Стягнути з відповідача Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" 33021 м.Рівне-21 в доход державного бюджету 6310 грн. державного мита, 118 грн. плати на інформаційні послуги.

Суддя

Рішення підписане "13" листопада 2008 року