ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2008 р.

12:35

Справа № 7/938/07

м.Миколаїв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ВК Миколаїв”, 54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81, к. 2

До 1-го відповідача: Державної податкової адміністрації у Миколаївській області, 54009, м.Миколаїв, вул.Лягіна, 6

До 2-го відповідача: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Миколаєва, 54017, м.Миколаїв, вул. Чкалова, 20

про: 1. визнання відсутності у ДПА у Миколаївській області права на проведення перевірки контролю за здійсненням операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу належного ТОВ “ВК Миколаїв” супермаркету “Велика Кишеня”, проведеної ДПА у Миколаївській області з 26.09.2007 року по 02.10.2007 року.

2. Скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.10.2007 року №№ 00008838, 00008938 Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Миколаєві.

Суддя Семенчук Н.О.

Секретар судового засідання Дзюба Ю.Ф.

Представники:

Від позивача:

Чехонадський А.О., дов. № б/н від 27.04.2007р.

Від 1-го відповідача:

Від 2-го відповідача:

Мар’янко Н.І., дов. № 16/10/10-115 від 08.01.2008р.

Глушко Д.В., дов. № 32642/9/10-000 від 27.11.2007р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю “ВК Миколаїв” звернулось до господарського суду з позовними вимогами (уточнення від 28.02.2008 року) про: 1. Визнання відсутності у ДПА у Миколаївській області права на проведення перевірки контролю за здійсненням операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу належного ТОВ “ВК Миколаїв” супермаркету “Велика Кишеня”, проведеної ДПА у Миколаївській області з 26.09.2007 року по 02.10.2007 року. 2. Скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.10.2007 року №№ 00008838, 00008938 Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Миколаєві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ДПА у Миколаївській області не є органом, що має відповідні повноваження на проведення перевірки ТОВ “ВК Миколаїв”, та що перевірка проведена з порушенням норм чинного законодавства, зокрема порушення порядку проведення перевірок та порядку оформлення результатів перевірки. Вказує на те, що акт перевірки № 14001141/23-50 від 08.10.2007 року є незаконним та таким, що не може бути підтвердженням вини підприємства, а тому і рішення № 00008838, № 00008938 від 22.10.2007 року прийняті СДПІ ВПП у м. Миколаєві на підставі даних викладених у вказаному акті перевірки є неправомірними та що чинним законодавством не передбачений порядок обліку товарних запасів на складах та/або за місцем реалізації.

Перший відповідач проти позову заперечує, оскільки повноваження на здійснення перевірок суб’єктів підприємницької діяльності Державною податковою

адміністрацією визначено п. 1 статті 8, статтею 9 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”. Вказує, що права і повноваження органів державної податкової служби визначені Законом № 509-ХІІ, до яких в рамках компетенції та в порядку встановленому Законами України належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку. Зазначає, що згідно зі змістом ст.ст. 15, 16 Закону про РРО, вони є відсильними, тобто містять вказівку про пошук вказаного порядку в інших нормативно-правових актах. Законом який визначає підстави і порядок проведення планових та позапланових перевірок є Закон № 509, але останній не може бути застосований до перевірок щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового обігу, оскільки закон про РРО не пов’язаний із нарахуванням та сплатою податків, тому необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок проведення перевірок органами державної податкової служби, а саме наказ ДПА України від 11.10.2005 року № 441 “Про затвердження методичних рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб’єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”.

Другий відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що актом перевірки встановлено, порушення позивачем п. 9 ст. 3, ст. 6 Закону України № 265/95 то СДПІ ВПП у м. Миколаєві правомірно прийняло рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 00008838, № 00008938 від 22.10.2007 року.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд,-

Встановив

Державна податкова адміністрація у Миколаївській області здійснила перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу господарської одиниці –супермаркету, який розташовано за адресою м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81/2, належить ТОВ “ВК Миколаїв”, за результатами якої складено акт № 14001141/23-50 від 08.10.2007 року.

На підставі акту перевірки СДПІ ВПП у м. Миколаєві прийняла рішення від 22.10.2007 року № 00008838, яким застосувала до ТОВ “ВК Миколаїв” штрафні (фінансові) санкції у розмірі 680 грн. та рішення від 22.10.2007 р. № 00008938, яким застосувала до ТОВ “ВК Миколаїв” штрафні (фінансові) санкції у розмірі 40 487,52 грн., які позивач просить скасувати.

Позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, перевірка ТОВ “ВК Миколаїв” здійснена інспекторами Державної податкової адміністрації у Миколаївській області.

Відповідно приписів пункту 1 статті 8, частини першої статті 9 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” Державна податкова адміністрація в області наділяється, в тому числі, такими повноваженнями:

виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), контролю за валютними операціями, контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, а також контролю за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності та ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, здійсненням контролю за додержанням виконавчими комітетами сільських і селищних рад порядку прийняття і обліку податків, інших платежів від платників податків, своєчасністю і повнотою перерахування цих сум до бюджету; обліком платників податків, інших платежів; виявленням і веденням обліку надходжень податків, інших платежів; проведенням роботи по боротьбі з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веденням реєстрів імпортерів, експортерів, оптових та роздрібних торговців, місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, участю у розробленні пропозицій щодо основних напрямів державної політики і проектів державних програм у сфері боротьби з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, організацією виконання актів законодавства у межах своїх повноважень, здійсненням систематичного контролю за їх реалізацією, узагальненням практики застосування законодавства, застосуванням у випадках, передбачених законодавством, фінансових санкцій до суб'єктів підприємницької діяльності за порушення законодавства про виробництво і обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, здійсненням заходів по вилученню та знищенню або передачі на промислову переробку алкогольних напоїв, знищенню тютюнових виробів, що були незаконно вироблені чи знаходилися у незаконному обігу.

Отже, здійснюючи перевірку ТОВ “ВК Миколаїв” в період з 26.09.2007 року по 02.10.2007 року ДПА у Миколаївській області діяла у межах повноважень, що передбачені законами України.

За таких обставин вимоги позивача щодо визнання відсутності у ДПА у Миколаївській області права на проведення перевірки ТОВ “ВК Миколаїв”, проведеної з 26.09.2007 року по 02.10.2007 року є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Так, Державна податкова інспекція є органом державної влади і відповідно її діяльність має підпорядкуватись вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам ст.. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”. Право податкової інспекції на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, вставленого законом.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі Закон України № 265/95-ВР) передбачено, що контроль за додержанням суб’єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України № 265/95-ВР планові та позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються в порядку передбаченому законодавством України.

Отже, законодавець визначив, що право на здійснення перевірки щодо контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) знаходяться в межах повноважень податкової служби, при цьому порядок і підстави проведення такої перевірки можуть бути визначені тільки законами або іншими нормативно-правовими актами. В той час ні Закон України «Про державну податкову службу в Україні»ні Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»не визначають порядок та підстави проведення планової перевірки за додержанням суб”єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), а тільки вказують, що перевірки проводяться на підставі і в порядку визначеними законодавством України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в підтвердження щодо правомірності підстав і порядку проведення планової перевірки посилається на Наказ ДПА № 441 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні” та план-графік.

Наказ ДПА України № 441 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні” не є нормативно-правовим актом.

Статтею 3 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990 року № 509 визначено законодавство, яким керуються органи державної податкової служби, а саме органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, та іншими нормативно-правовими актами органів державної влади, а також рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань оподаткування, виданими у межах їх повноважень.

Ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що планова перевірка проведена не у порядку передбаченому Законодавством України, а відповідно до Наказу ДПА України № 441 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”, який не є нормативно-правовим актом, то рішення прийняте на підставі такої перевірки є неправомірним.

Керуючись ст.ст. 94, 98, 160-163, 167, 254 КАС України господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Скасувати рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Миколаєві від 22.10.2007 року №№ 00008838, 00008938.

3.          В решті позову відмовити.

4.          Відшкодувати з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ВК Миколаїв” судові витрати в розмірі 1,70 грн.

Постанова у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя