КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2008                                                                                           № 48/69

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:           Черній О.В.

За участю представників:

від позивача - Тригуб В.І. – представник за довіреністю від 03.03.2008 р.

від відповідача - Акопян Ю.Г. – представник за довіреністю № 29/2008 від 26.05.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопрайд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.04.2008

у справі № 48/69 (Сулім В.В.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопрайд"

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтергарант"

про                                                  стягнення 75309,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування за договором страхування 202 № 54/2007 від 12.03.2007 р. в розмірі 75309,60 грн.

За твердженням позивача, незважаючи на те, що він належним чином виконав всі вимоги зазначеного договору на випадок настання страхового випадку та з метою підтвердження його настання та обставин надіслав відповідачу всі необхідні документи, відповідач в порушення умов договору ніякої відповіді відносно даного страхового випадку не надав, страхове відшкодування в строки, встановлені договором, не виплатив, письмової відмови з обґрунтуванням причин відмови позивачу не направив.

Позивач вважає безпідставним посилання відповідача в обґрунтування відмови виплатити страхове відшкодування на неповідомлення його відповідачем про факт передачі застрахованого автомобіля в оренду та про факт зміни його державного номеру, оскільки у письмовому вигляді повідомляв відповідачу про зазначені обставини.

Крім того, на думку позивача, передача ним автомобіля в оренду та факт зміни державного номеру як наслідку зміни власника безпосередньо стосуються реалізації правомочності власника майна та не впливають ні на суттєві відомості щодо об’єкта оренди, ні на факт настання страхового випадку в розумінні статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України „Про страхування”, факт існування договору оренди на застрахований об’єкт, як і зміна державного номеру, не можна розцінювати як обставини, які мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Відповідач у відзиві на позов проти вимог позивача заперечує, посилаючись на те, що недобросовісні дії позивача (підроблення документів, кожні два-три місяці зміна власника, зміна державних номерів автомобіля, проведення ремонту автомобіля на СТО, та всі ці дії без попередньої згоди та повідомлення Страховика) класифікуються умовами договору страхування як свідомо неправдиві відомості, створення Страховику перешкод у визначенні обставин, характеру випадку ДТП, розміру збитків, що є підставою для відмови у виплаті відшкодування, прямо передбаченого умовами договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.04.2008 р. у справі № 48/69 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що порушення договору страхування, що їх припустився позивач, які полягають: у неповідомленні відповідача про зміни відомостей, які сторони віднесли до істотної інформації, передачі на ремонт автомобіля ПП «Авто-Ділінг» без згоди на то страховика, ненаданні відповідачу документів, які визначені умовами договору обов'язковими для отримання страхового відшкодування, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбаченою п. 12.4.5 договору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю „Автопрайд” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2008 р. у справі № 48/69 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що оспорюване рішення господарського суду міста Києва прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, оскільки передача ним автомобіля в оренду та факт зміни державного номеру як наслідку зміни власника безпосередньо стосуються реалізації правомочності власника майна та не впливають ані на суттєві відомості щодо об’єкта оренди, ані на факт настання страхового випадку в розумінні статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України „Про страхування”, факт існування договору оренди на застрахований об’єкт, як і зміна державного номеру, не можна розцінювати як обставини, які мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Також, заявник наполягає на доведеності розміру заявлених позовних вимог, оскільки разом з долученим до матеріалів справи рахунком-фактурою, який суд першої інстанції вважає таким, що суперечить вимогам пп. 2 п. 15.3.6 договору добровільного страхування сторін як такий, що не містить переліку замінених, відремонтованих деталей і використаних матеріалів, їх ціни, обсягів та вартості виконаних підрядних робіт, позивачем надано суду акт виконаних робіт по ремонту пошкодженого автомобіля, який містить всю необхідну інформацію щодо замінених, відремонтованих деталей, їх ціни, обсягів та вартості виконаних робіт.

У Поясненнях, що надійшли до канцелярії суду 26.06.2008 р., відповідач повідомляє, що спірний автомобіль був переданий в оренду попереднім власником і перебував в орендному користуванні на дату укладення додаткової угоди про заміну страхувальника, про що позивачу було відомо, а тому жодних змін щодо будь-яких обставин, що дійсно мають істотне значення для оцінки страхового ризику, по відношенню до спірного автомобіля не відбувалося.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує, вважає, що господарським судом міста Києва справа була розглянута об’єктивно, справедливо і професійно.

Ухвалою від 29.05.2008 р. колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя – Капацин Н.В., судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Автопрайд” прийнято до розгляду, порушене апеляційне провадження, розгляд справи призначений на 18.06.2008 р.

В судовому засіданні 18.06.2008 р. та 09.07.2008 р. представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції скасувати і позов задовольнити, представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив і просив рішення суду залишити без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні у матеріалах справи документальні докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з урахуванням правил ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно яким апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила наступне.

12.03.2007 р. відповідач як Страховик та Товариство з обмеженою відповідальністю торгово-промислова фірма «Фінекс» як Страхувальник уклали договір добровільного страхування автотранспортних засобів юридичних осіб 202 № 54/2007 (далі Договір), предметом якого є страхування є майнових інтересів страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автотранспортними засобами, наведеними у додатку № 1.

Згідно Додатку № 1 до Договору «Заява на страхування автотранспортних засобів», автомобіль HONDA Ассогd, державний номерний знак АЕ7256АН, номер шасі (кузова) ШМL76805С203864 (далі Автомобіль) є застрахованим на строк 12 місяців, страхова сума становить 127792,00 грн.

22.06.2007 р. ТОВ ТПФ «Фінекс» як Продавець та позивач як Покупець уклали на Українській товарній біржі «Контрактова» угоду, за якою Продавець продав, а Покупець придбав Автомобіль.

03.07.2007 р. позивач як Орендодавець та ТОВ „Південрудмет” як Орендар уклали договір оренди легкового автомобіля № 32, за яким Орендодавець зобов’язався передати, а Орендар прийняти Автомобіль у строкове користування за плату на умовах, визначених цим договором.

Цією ж датою Автомобіль за Актом прийому-передачі був переданий позивачем ТОВ „Південрудмет”.

23.07.2007 р. відповідач, ТОВ ТПФ «Фінекс» та позивач уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, якою домовилися вважати з 00 годин 01 серпня 2007 року Страхувальником за Договором позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопрайд».

05.10.2007 р. о 16 год. 30 хв. в місті Кривий Ріг сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Автомобіля, водій якого гр. Валецький К.Є. не впорався з керуванням.

Вказане підтверджується доданою до матеріалів справи копією звіту про результати огляду місця ДТП, складеного аварійним комісаром Муригіним Е.О., та довідкою, виданою Інспектором відділу оформлення ДТП ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області (з обслуговуванням м. Кривого Рогу).

Матеріали справи містять копію Подорожнього листа службового легкового автомобіля від 05.10.2007 р. (а.с. 74), виданого водію Валецькому К.Є. ТОВ „Південрудмет”, в орендному користуванні якого знаходився Автомобіль.

Пунктом 5.2 Договору сторони узгодили, що страховими випадками є, в тому числі, дорожньо-транспортні пригоди.

09.10.2007 р. позивач звернувся до відповідача з заявою від 08.10.2007 р. про подію, якою повідомив його про спірну ДТП.

Листом від 05.11.2007 р. вих. № 848 відповідач, з посиланням на п.п. 12.4.5., 11.1., 12.1.2, 13.3 Договору та ст. 26 Закону України «Про страхування», повідомив позивачу про наявність достатніх підстав для відмови йому у виплаті страхового відшкодування відносно даного ДТП, оскільки він не повідомив відповідачу про факт передачі Автомобіля в оренду та про присвоєння Автомобілю іншого державного номеру ніж зазначено у заяві.

Позивач вважає, що існування договору оренди на застрахований об’єкт та зміна державного номеру не можуть розцінюватись як обставини, які мають істотне значення для оцінки страхового ризику і не впливають ні на суттєві відомості щодо об’єкта оренди, ні на факт настання страхового випадку в розумінні статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України „Про страхування”.

Проте, згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу (ЦК України) істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Перелік підстав для відмови у страхових виплатах або страховому відшкодуванні, що його встановлено ст. 26 Закону України «Про страхування» та ст. 991 ЦК України, на який посилається позивач, не є вичерпним, і сторони, укладаючи договір страхування, не позбавлені права передбачити інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, що передбачено зазначеними правовими нормами.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно пп. 11.1 Договору істотною інформацією для оцінки страхового ризику сторони домовились вважати, в тому числі, передачу транспортного засобу в оренду та заміна його реєстраційного номеру або номер кузова.

За таких обставин, твердження позивача, що передача ним Автомобіля в оренду та факт зміни державного номеру як наслідку зміни власника безпосередньо стосуються реалізації правомочності власника майна та не впливають ані на суттєві відомості щодо об’єкта оренди ані на факт настання страхового випадку в розумінні статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України „Про страхування”, до уваги судом не приймаються як такі, що не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать вимогам закону.

При цьому, посилання позивача на те, що про факт передачі Автомобіля в оренду відповідачу було відомо до дати спірної ДТП, матеріалами справи не підтверджується.

Лист № 145-1/06/07 від 03.07.2007 р., на який посилаєтьсяся при цьому позивач, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 81), не може бути визнаний судом як належний доказ на підтвердження зазначених обставин, оскільки доказів того, що відправлений цей лист був до спірної ДТП матеріали справи не містять, а на його лицьовому боці міститься відмітка відповідача про отримання 01.11.2007 р., тобто після дати ДТП.

Твердження позивача про повідомлення відповідача щодо факту передачі Автомобілю в оренду „Південрудмет” попереднім власником ТОВ ТПФ „Фінекс” до уваги судом не приймаються, оскільки докази того, що відповідачу направлявся лист від 23.06.2006 р. № 351, на який при цьому позивач посилається і копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.17), в матеріалах справи відсутні, а відповідач факт його одержання заперечує.

Крім того, той факт, що Автомобіль його попереднім власником був переданий в оренду ТОВ „Південрудпром”, не є підставою вважати, що відповідач, укладаючи Додаткову угоду 1 до Договору, знав чи повинен був знати, що наступний власник Автомобіля має щодо цього транспортного засобу договірні орендні відносини і саме з цією особою орендаря.

Також не може вважатися доказом повідомлення відповідача про факт перебування Автомобіля в оренді і електронний лист за підписом адвоката В.Тригуба (а.с. 18), на який посилається позивач, і яким 03.03.2007 р., за його твердженням, було повідомлено відповідачу про передачу в оренду Автомобіля, оскільки будь-які докази того, що у зазначеному листі йдеться саме про спірний Автомобіль, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, встановити, в інтересах якого саме підприємства діяв адвокат Тригуб В., відправляючи цей електронний лист, і до якого саме підприємства цим листом звертався, з його тексту також неможливо.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 2 Додаткової угоди 1, зобов'язання сторін, передбачені Договором та необумовлені даною додатковою угодою, залишаються без змін.

Позивач, який підписав Додаткову угоду 1 до Договору, є обізнаним і погодився щодо всіх його умов, які був зобов’язаний виконувати.

За обставин, що склалися, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів факт виконання обов'язку повідомлення відповідача про передачу автомобіля в оренду до моменту повідомлення про страховий випадок, тобто не виконав приписи п. 11.1 Договору, внаслідок чого відповідно до п. 11.2 Договору у відповідача виникли підстави, за яких він має право прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

Підпунктом 12.1.6 Договору сторони домовились, що страхове відшкодування не виплачується у випадку неповідомлення Страховика в письмовій формі про зміну інформації, зазначеної в пп. 11.1 цього Договору.

Вищенаведені порушення договору страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбаченою п. 12.4.5 Договору.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови позивачеві у задоволенні його майнових вимог до відповідача, рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2008 р. у справі № 48/69 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстави для його скасування відсутні.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю „Автопрайд”.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Автопрайд” на рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2008 р. у справі № 48/69 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 28.04.2008 р. у справі № 48/69 залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи № 48/69.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Калатай Н.Ф.

Пашкіна С.А.

17.07.08 (відправлено)