ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 р.

№ 18/217а

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Панової І.Ю.,

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2006

у справі

№18/217а господарського суду Донецької області

за позовом

Акціонерного поштово-пенсійного банку "Аваль", м. Київ в особі Донецької обласної дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку "Аваль",

м. Донецьк

до

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області

Донецьке обласне управління Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Донецьк

про

визнання недійсним рішення відповідача про застосування фінансових санкцій

за участю представників сторін:

від позивача:

Косминін О.В. за дов. від 01.02.2007 №7

від відповідача:

від ІІІ особи:

не з'явилися

не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У липні 2005 року Акціонерний поштово-пенсійний банк "Аваль" в особі Донецької обласної дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку

Доповідач: Продаєвич Л.В.

"Аваль" (надалі –АППБ "Аваль") звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України (надалі –УПФУ) в м. Дзержинську Донецької області про визнання недійсним рішення начальника УПФУ в м. Дзержинську Донецької області про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій від 06.07.2005 №51 (надалі –Рішення від 06.07.2005 №51).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.10.2005 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено Донецьке обласне управління Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.11.2005 (суддя: Овсяннікова О.В.) позовні вимоги задоволені частково, визнано недійсним рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Дзержинську Донецької області в частині застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 3786,27 грн. та пені в сумі 37,86 грн., в іншій частині позовних вимог –відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2006 (судді: Старовойтова Г.Я. - головуючий, Калантай М.В., Кондратьєва С.І.) вказане рішення скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення про застосування штрафних санкцій у сумі 2926,06 грн. та пені в сумі 117,04 грн., позов у цій частині задоволено, в іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2005 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятою постановою апеляційного господарського суду, УПФУ в м. Дзержинську Донецької області звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про її скасування як необґрунтованої та просило залишити в силі рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2005 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.03.2006 касаційна скарга з матеріалами справи була передана до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 01.11.2007 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою УПФУ в м. Дзержинську Донецької області, дану касаційну скаргу разом зі справою повернув до Вищого господарського суду України з огляду на відсутність у нього компетенції на перегляд у касаційному порядку судових рішень, постановлених не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.12.2007 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою УПФУ в м. Дзержинську Донецької області.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 14.12.2007, надіслана сторонам у справі –18.12.2007), проте, відповідач та ІІІ особа не скористалися правом, наданим їм статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Як вже було зазначено вище, рішення суду першої інстанції було прийнято 07.11.2005, постанова апеляційного господарського суду –17.01.2006 року.

Судова колегія Вищого господарського суду України враховує, що з 01.09.2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, статтею 3 якого встановлено, що справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 цієї статті визначено коло суб'єктів владних повноважень, до яких віднесено орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову в даній справі є визнання недійсним рішення УПФУ в м. Дзержинську Донецької області про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій від 06.07.2005 №51.

Пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001, встановлено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 за № 442/6730, (далі - Положення про Управління Фонду) управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Згідно з підпунктами 4, 6 пункту 2.2, підпункту 6 пункту 2.3 Положення про Управління Фонду останнє відповідно до покладених на нього завдань здійснює реєстрацію та веде облік платників страхових внесків, забезпечує надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду; контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій, застосовує фінансові санкції, передбачені законом.

З наведеного випливає, що УПФУ в м. Дзержинську Донецької області, при прийнятті рішення про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій, діяло як орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Розглядаючи даний спір, суди попередніх інстанцій керувалися приписами Господарського процесуального кодексу України, але з таким висновком колегія суддів Вищого господарського суду України погодитися не може, виходячи із того, що суб’єктний склад та характер правовідносин у цій справі свідчить про те, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з пунктом 1 частини 1 якої компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 06.10.2005 року № 2953-ІV "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Визначивши, що спір у даній справі носить адміністративний характер, Вищий господарський суд України звертає увагу на те, що спір у порушення вимог статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України господарськими судами першої та апеляційної інстанцій справу розглянуто в порядку господарського судочинства після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України, що зумовлює їх скасування згідно зі статтею 11110 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи до господарського суду першої інстанції для її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області –задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2006 у справі № 18/217а та рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2005 у цій справі –скасувати.

Справу направити до господарського суду Донецької області для виконання вимог Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                       І.Панова

Судді:                                                                                           А. Заріцька

Л. Продаєвич