ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2008 Справа № 16/395-ПН-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Горголь О. М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Лазурненської селищної ради

до Відкритого акціонерного товариства "АрселорМіталл Кривий Ріг", Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління з контролю за використанням земель у Херсонської області

за участю: Прокурора Херсонської обласної природоохоронної прокуратури Сидоренко О.

представників сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - Федчишин А. А. дов. № 95-178юр

від третьої особи - Куценко В. В. дов. № 09-6/526 від 20.11.07, головний спеціаліст ю/к.

Херсонський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Лазурненської селищної Ради (позивач) звернувся до суду про примусове звільнення земельної ділянки та повернення її позивачу ВАТ “АрселорМіттал Кривий Ріг” ( відповідач).

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач незаконно користується земельною ділянкою площею 625 кв м, яка розташована за адресою вул. Набережна,9 смт. Лазурне Скадовського райну Херсонської області. На зазначеній земельній ділянці розміщено 4 залізобетонні конструкції (буни).

Позивач 10.12.07 направив зміни до позовних вимог та на підставі ст.22 ГПК України просив визнати незаконними будівництво на території пляжу площею 625 кв м чотирьох бунів і зобов'язати відповідача своїми силами і за власний рахунок провести знесення самовільно побудованих споруд. Також позивач просив визнати самовільне будівництво чотирьох бунів юридичним фактом, в результаті якого відбулося розмив берегової території Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області.

Відповідно до ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову.

Як витікає із заяви позивача, він просить змінити і підставу і предмет позову, тобто по суті позивач заявляє новий позов. В зв'язку з цим, суд не приймає до уваги внесені зміни до позовних вимог та одночасно роз'яснює, що позивач не позбавлений права звернутися з окремим позовом щодо змінених позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує та пояснює, що він використовує зазначену земельну ділянку на підставі рішень Лазурненської селищної Ради від 12.04.07 № 204 "Про надання згоди на збір матеріалів попереднього погодження щодо відведення земельної ділянки" та від 26.06.07 № 247 "Про регульовання земельних відносин" та тимчасової угоди (попередній договір) землекористування № 10/4636 від 19.09.07 відповідно до якої відповідачу надано в користування частина селищного пляжу смт. Лазурне між територією СОТ "Чароіт" та територією ТОВ "Чорномор-2" Базу відпочинку "Місфора", загальною площею 15900 кв. м. Згідно п.4 вказаної угоди землекористувач (відповідач) зобов'язаний утримувати берегову смугу, встановлюючи укріплення від змивання піску в море. На думку відповідача, позивачем не був дотриманий порядок припинення права користування земельною ділянкою. Відповідач не отримував акт перевірки. Відповідач пояснив, що при будівництві бун-берегоукріплюючих споруд, проект по стабілізації берега на ділянці піонерського табору “ Парус” був погоджений з виконавчим комітетом Скадовської районної ради народних депутатів у 1990 році.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до вимог ст.116, 123, 124 Земельного кодексу України громадяни, юридичні особи та інші суб'єкти підприємницької діяльності мають право на землю тільки з підстав, зазначених в цьому кодексі. Такими підставами є право власності та право постійного користування земельною ділянкою, яке виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує це право та його держаної реєстрації. Передбачено також право на оренду земельної ділянки, яке виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Ст.125 ЗК України передбачено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що засвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється. Документи про набуття права власності на землю або право користування земельною ділянкою, в тому числі на оренду земельної ділянки видаються на підставі відповідних рішень органів самоврядування.

На підставі ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в України” до повноважень органів місцевого самоврядування покладено обов'язок щодо розпорядження землями , які віднесені до комунальної або державної форми власності.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень органів самоврядування винесено виконання повноважень щодо здійснення контролю за використанням і охорону земель держаної комунальної власності, дотримання земельного екологічного законодавства.

Виконуючи зазначені функції, управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Херсонській області було встановлено факт використання земельної ділянки орієнтовно площею 625 кв м під буни в кількості 4 штук без правовстановлюючих документів відповідачем що підтверджено актом перевірки від 18.10.07.

Відповідно до Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельним ресурсах від 12.05 № 312 та зареєстрованого в Мін'юсті України 25.12.03 за № 1223/8544 (п.5) акт перевірки складається у двох примірниках, перший примірник акта залишається у державного інспектора, який проводить перевірку, другий –вручається або надсилається керівнику юридичної особи чи фізичній особі, які перевірялись. За п.6 Порядку у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення. З метою усунення наслідків виявленого порушення інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення припис про їх усунення.

Для встановлення факту порушення земельного законодавства та з цілю забезпечення повного розгляду справи, суд витребував у позивач та третьої особи докази вчинення дій, передбачених вищезазначеним Порядком. Однак, в судове засідання учасники судового процесу не надали докази вручення (направлення) акта перевірки відповідачу. Третя особа не надала докази складення та направлення припису про усунення порушень.

Наданні управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Херсонської області клопотання про надання документів, необхідних для здійснення державного контрою за використанням та охороною земель, що направлялись відповідачеві 9.10.07 та 23.10.07 не можуть бути свідченнями виконання ним вимог Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель щодо порядку щодо здійснення державного контролю за використанням земель.

Із огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що управління з контролю за використанням земель у Херсонській області не довело факту користування земельною ділянкою без правоустановлюючих документів в порядку передбаченому Порядком планування та проведення перевірки з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання документів, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно норм Земельного кодексу України самовільним зайняттям є заволодіння земельною ділянкою, що не спирається на законі і відбувається з порушенням зазначеного кодексом порядку надання земельних ділянок та здійснюється користування земельною ділянкою без відведення земельної ділянки в натурі та одержання відповідного правоустановлюючого документу.

Судом встановлено, що згідно рішення Лазурненської селищної Ради № 204 від 12.04.07 "Про надання згоди на збір матеріалів попереднього погодження щодо відведення земельних ділянок" ( п.1.12.1) надана згода на збір матеріалів попереднього погодження для відведення в оренду земельної ділянки території пляжу ОК "Червоні вітрила", "Парус" строком на 5 років ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг” земельна ділянка надається для використання рекреаційної та оздоровчої зони, надання супутніх послуг, встановлення навісів від сонця з літніми майданчиками, іншою діяльністю у сфері розважальних послуг та організації відпочинку громадян. За п.10.2.2 рішення відповідачу дозволено приступити до використання земельної ділянки з 01.05.07.

Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем укладена тимчасова угода (попередній договір) від 01.05.07 за яким позивач надав у користування земельну ділянку у вигляді частини селищного пляжу смт. Лазурне між територією СОТ "Чароіт" та територією ТОВ "Чорномор-2" база відпочинку "Місфора". За договором землекористувач прийняв зобов'язання утримувати берегову смугу, встановлюючи укріплення від змивання піску в море.

Із огляду на договір та рішення судом встановлено, що за цими документами радою передана в користування земельна ділянка, на якій, в тому числі розміщені буни, як складова земельної ділянки селищного пляжу.

Із огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що не можливо вважати, що у діях відповідача відсутнє самовільне зайняття земельної ділянки під бунами, оскільки він користується нею за дозволом ради, що підтверджено попереднім договором та рішенням № 204 від 12.04.07. Оскільки органи самоврядування відповідно до приписів ст.12 ЗК України, ст 26, ЗУ "Про самоврядування в Україні" мають право бути розпорядниками землі, що належить до державної та комунальної власності, то Лазурненська рада мала право прийняти рішення щодо дачі згоди на збір матеріалів попереднього погодження та укласти з відповідачем попередній договір у відповідності до ст.635 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що землекористування відповідача спірною земельною ділянкою спирається на законі, а саме ст.12 ЗК України та ст.635 ЦК України.

Суд не приймає заперечення позивача, щодо рішення № 204 та тимчасова угода, яка має статус попереднього договору, укладені з порушеннями чинного законодавства, оскільки при розгляді цієї справи не виходить за межі позовних вимог та не надає юридичної оцінки означеним документам.

Навіть, якщо позивач доведе нікчемність або в судовому порядку недійсність тимчасової угоди та через суд скасує своє рішення № 204 від 12.04.07, то в цьому випадку слід вважати, що спірна земельна ділянка передана Радою з порушенням чинного земельного законодавства, а не самозахвачена відповідачем. За вказані порушення (користування земельною ділянкою з порушенням законодавства та само захват земельної ділянки) чинне законодавство передбачає різні юридичні наслідки.

Крім того, судом встановлено, що будівництво бун відповідач проводив на підставі робочого проекту по стабілізації берега на ділянці піонерського табору "Парус" , розробленого у 1990 році ЦНИИС м. Сочі та погодженого виконавчим комітетом Скадовської районної ради народних депутатів Херсонської області, що підтверджено листом від 18.01.91 № 2-17-20.

Судом встановлено, що Укрпівденгіпрокомбуд в своєму листі від 14.01.91 № 11-03/102 вказував на необхідність розробки комплексного проекту по захисту морського берегу в межах всього селища Лазурне.

Із огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що і в 1990 році було відсутнє самовільне використання земельної ділянки під будівництво бунів в цілях укріплення берегової смуги Чорного моря.

Із огляду на встановлені факти суд дійшов висновку, що позовні вимоги не доведені та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82, 83, 84 Господарсько-процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя Л.М. Немченко

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 09 січня 2008р.