ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2008 р. Справа № 05/195-08

вх. № 7038/6-05

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - юрисконсульта Коваленка А.О. (дов. №577 від 15.07.08 р.), 3-ї особи (АТ ВО “Харків”) – не з’явився, відповідача - Симонової О.М. (довіреність №260 від 06.10.08 р.), 3-ї особи (Шенгелія М.Ч.) – не з’явився,

розглянувши справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю “Міжнародна страхова компанія”(м. Харків)

3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача – Акціонерне товариство виробниче об’єднання “Харків”(м. Харків)

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Немо-ЛТД”(м. Харків) 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Шенгелія Муртаз Чахаєвич (м. Харків)

про стягнення 1083,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 1083,06 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує виплатою страхового відшкодування страхувальнику внаслідок ДТП.

Позивач надав клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних документів.

Розглянувши це клопотання та вислухавши міркування представників сторін, суд вважає за можливе задовольнити його.

Третя особа (АТ ВО "Харків") надала письмове пояснення щодо підтримки позову, в якому підтримує позовні вимоги позивача та просить розглядати справу без її участі.

Розглянувши це клопотання та вислухавши міркування представників сторін, суд вважає за можливе задовольнити його.

Відповідач надав письмове заперечення на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу необґрунтованими та просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що в контексті ст.1191 ЦК України відносини між позивачем і відповідачем не передбачають зворотної вимоги; між сторонами по справі не існує договірних відносин, діями ТОВ "Немо-ЛТД" (або його працівниками) не спричинено дій, які безпосередньо завдали б шкоди позивачу; страхове відшкодування, сплачене на користь АТ ВО "Харків" позивачем, здійснено в межах договору СНТ-К №430/06-23 від 18.04.06 р., тобто ТДВ "МСК" виконало свої договірні зобов’язання перед страхувальником, що є його прямим обов’язком та змістом діяльності.

Третя особа (Шенгелія М.Ч.) не надала письмові пояснення щодо підтримки позову.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

05.06.06 р. о 21-10 год. в м. Харкові по проспекту Леніна біля будинку № 40 трапилося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ-32213 д/н 00320 ХА під керуванням Шенгелія М.Ч. та автомобіля Nissan Sanny д/н АХ 9004 АЕ під керуванням Якименко В.В., внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується копією протоколу огляду місця ДТП, складеного черговим Окремого батальону ДПС Управління МВС України в Харківській області 05.06.06 р. (а.с.40-43).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.07 р. по справі № 3-7029 громадянин Шенгалія М.Ч. визнаний винним в порушенні Правил дорожнього руху України та притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП.

Автомобіль ГАЗ-33213 державний номер 00320 ХА належить відповідачу, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ХАР № 001665 (а.с. 53).

Керування автомобілем ГАЗ-33213 державний номер 00320 ХА під час ДТП здійснював водій Шенгалія М.Ч., який перебував в трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією наказу № 119 від 11.05.06 р. (а.с.73) та копією подорожнього листа серії 41-ББ №020271 від 05.06.06 р.

Автомобіль „Nissan Sanny державний номер АХ 9004 АЕ належить третій особі – Акціонерному товариству виробничому об’єднанню “Харків”, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії КХС № 748932, виданого 05.10.05 р. МРЕВ-1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області.

Керування автомобілем „Nissan Sanny державний номер АХ 9004 АЕ здійснювала Якименко В.В., яка працює в Акціонерному товариству виробничому об’єднанню “Харків” головним бухгалтером, про що свідчить копія наказу № 1/к від 21.04.1999 р. та копія її трудової книжки серії АТ-І № 3992022, на підставі довіреності від 27.03.06 р., посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П. за реєстровим № 1177, але без подорожнього листа.

18.04.06 р. між позивачем та Акціонерним товариством виробничим об’єднанням “Харків”, в особі головного бухгалтера Якименко В.В., яка діє на підставі довіреності від 27.03.06 р., посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П. за реєстровим № 1177, був укладений договір СНТ-К № 430/06-23 страхування наземного транспорту, за яким був застрахований автомобіль третьої особи - „Nissan Sanny державний номер АХ 9004 АЕ.

Позивач у період з 08.04.04 р. по 07.04.07 р. мав ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України серії АА № 782954 від 27.04.04 р. на здійснення страхової діяльності у формі добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного).

07.06.06 р. Якименко В.В. подала позивачу повідомлення про настання події, що має признаки страхового випадку, а 18.06.06 р. заяву про страхове відшкодування.

Позивачем було замовлено у ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса проведення дослідження автотоварознавця щодо визначення розміру матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля „Nissan Sanny державний номер АХ 9004 АЕ станом на 05.06.06 р.

Згідно висновку фахівця автотоварознавця № 5293 від 30.06.06 р. розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля „Nissan Sanny державний номер АХ 9004 АЕ станом на 05.06.06 р. без врахування величини втрати товарної вартості, становить 1492,11 грн.

02.08.06 р. позивачем складено страховий акт № 819, в якому комісія визнала подію страховим випадком і визначила розмір страхового відшкодування в сумі 1083,06 грн. (за відрахуванням франшизи в сумі 409,05 грн.).

Платіжним дорученням № 544 від 14.08.06 р. позивач перерахував третій особі (АТ ВО „Харків”) страхову виплату в сумі 1083,06 грн.

27.09.07 р. позивач направив відповідачу листа № 675 з проханням протягом 30 днів перерахувати йому сплачене страхове відшкодування в сумі 1083,06 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач відповіді на цей лист не дав і вказану суму не перерахував позивачу.

Нотаріально посвідчена довіреність АТ ВО „Харків” видана 27.03.06 р. Якименко Валентині Василівні на керування автомобілем „Nissan Sanny державний номер АХ 9004 АЕ як громадянці, а як не головному бухгалтеру для виконання службових завдань, і не містить права укладати договори страхування від імені АТ ВО „Харків”.

Таким чином договір СНТ-К № 430/06-23 страхування наземного транспорту від 18.04.06 р. укладений від імені АТ ВО „Харків” не уповноваженою на то особою – Якименко В.В.

Відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Третя особа (АТ ВО „Харків”) не надала суду доказів наступного схвалення нею договору СНТ-К № 430/06-23 страхування наземного транспорту від 18.04.06 р.

За таких обставин договір СНТ-К № 430/06-23 страхування наземного транспорту від 18.04.06 р. не створює правових наслідків для АТ ВО „Харків”.

Як пояснила третя особа (АТ ВО „Харків”) в своїх письмових поясненнях, подорожній лист не оформлювався тому, що автомобіль фактично знаходився у користуванні головного бухгалтера Якименко В.В. згідно з довіреністю № 1177 від 28.03.06 р.

Наказом Державного комітету статистики України № 74 від 17.02.1998 р., зареєстрованим в МЮУ 03.03.1998 р. за № 149/2589, затверджено Інструкцію про порядок застосування подорожнього листа службового легкового автомобіля та обліку транспортної роботи, типову форму № 3 „Подорожній лист службового автомобіля”, визнано обов'язковим застосування подорожнього листа типової форми № 3 та виконання положень Інструкції всіма суб'єктами підприємницької діяльності, установами і організаціями незалежно від відомчого підпорядкування та форми власності, які експлуатують службові легкові автомобілі або для яких за їх замовленням здійснюється транспортне обслуговування службовими легковими автомобілями.

Оскільки Якименко В.В. експлуатувала автомобіль „Nissan Sanny державний номер АХ 9004 АЕ без подорожнього листа на підставі лише довіреності від 27.03.06 р., посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П. за реєстровим № 1177, суд вважає, що вона використовувала автомобіль в день ДТП в особистих цілях, а не в службових.

Статтею 512 ЦК України встановлено, що крім випадків, визначених в цій статті, кредитор у зобов’язанні може бути замінений і в інших випадках, встановлених законом.

Одним із таких випадків є суброгація - перехід від страхувальника до страховика прав кредитора до боржника, відповідального за настання страхового випадку.

Суброгація встановлена статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування”, згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не повинен був виплачувати третій особі (АТ ВО „Харків”) страхове відшкодування, оскільки не було правових підстав, а тому він і не має права стягувати його з відповідача.

Позивач не надав доказів укладання з Якименко В.В. договору страхування автомобіля „Nissan Sanny державний номер АХ 9004 АЕ, який знаходився у її використанні.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.49 ГПК України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу належить покласти на позивача.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст.ст. 241, 512, 993, 1172, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України „Про страхування”, Інструкцією про порядок застосування подорожнього листа службового легкового автомобіля та обліку транспортної роботи, затвердженою наказом Державного комітету статистики України № 74 від 17.02.1998 р., зареєстрованим в МЮУ 03.03.1998 р. за № 149/2589, ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя