ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"07" лютого 2008 р.

12:59

Справа №  6/29/08

07.02.2008 р. 12 год. 59 хв. м.
Миколаїв, Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд Миколаївської
області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко О.О.

за позовом

Управління Пенсійного фонду
України в Снігурівському районі, Миколаївська область, м. Снігурівка, вул.
Леніна, 3.

до відповідача

Приватного підприємця
ОСОБА_1,
Миколаївська область, АДРЕСА_1.

про

стягнення заборгованості в сумі
185,82 грн.

Суддя   Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача

Опанасенко А.В., довіреність №
833/07 від 01.10.2007 року.

Від відповідача

Представник не з'явився.

Предмет спору:
стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування  в сумі 185,82  грн.

Відповідач заперечень проти позову
не надав, представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Заслухавши
представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд -

встановив:

Відповідно до ст. 14  Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV відповідач є
страхувальником та платником страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно ст. 20 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-І-IV від 09.07.2003
року страхувальник зобов'язаний сплачувати
страхові  внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період,  не
пізніше  ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду .

За результатами господарської
діяльності за період з  січня по березень
2005 року відповідач має заборгованість
зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
розмірі 185,82 грн.

Наявність заборгованості з внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування  підтверджується актом камеральної перевірки
звіту про нарахування та сплату суми страхових внесків за 2005 рік, згідно
якого законодавчо встановлений фіксований розмір страхових внесків для
відповідача  за період з  січня по березень 2005 року становить 248,82
грн., а належить до сплати у зв'язку з проведеним перерахунком за наслідками неперерозподілу
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду 185,82
грн.

Даний акт було складено на підставі
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” та
Закону України “Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів
господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку
та звітності у зв'язку з не перерозподілом Державним казначейством України
частини податків до ПФУ, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року -1 кварталу 2005 року” від 16.04.2006 року № 3583.

Відповідно до ст. 45 Закону України
“Про державний бюджет України на 2005 рік” встановлено фіксований розмір
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на 2005
рік для фізичних осіб, які обрали особливий спосіб оподаткування ( у тому числі
єдиний податок) у розмірі мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 106
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”
відповідачу була надіслана вимога про сплату боргу від 18.05.2007 року № Ф-180.

Згідно ч. 3 ст. 106 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” оскільки  страхувальник,  який
одержав вимогу територіального
органу  Пенсійного  фонду
про  сплату недоїмки і
протягом  десяти  робочих
днів  після  її
отримання  не  сплатив зазначену  у
вимозі  суму  недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією,  включеної до
вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним
органом  Пенсійного  фонду,
або не оскаржив вимогу в судовому порядку, відповідний орган
Пенсійного  фонду має  право
звернутися   до  господарського  суду
з  позовом  про
стягнення недоїмки.

Враховуючи, що станом на день
розгляду справи заборгованість відповідачем залишилась несплаченою, позовні
вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94,
161-163 КАС України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          Позовні
вимоги задовольнити.

2.          Стягнути з
Приватного підприємця ОСОБА_1, Миколаївська область, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1на
користь Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі,
Миколаївська область, м. Снігурівка, вул. Леніна, 3,
заборгованість у сумі  185,82 грн.

Постанова  або
ухвала суду першої інстанції,  якщо інше
не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку
заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд  першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом  десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею,
залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка
їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється
ухвала.

Суддя