донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.01.2008 р.                                                              справа №4/328

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Ланговой О.В. – ліквідатор (постанова господарського суду Луганської області від 30.05.2006р.) ,

від відповідача:

Федоров О.Л.-керівник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фермерського господарства „Кречет” п.Центральний Перевальського району Луганської області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

13.11.2007 року

по справі

№4/328

за позовом

Фермерського господарства „Кречет” п.Центральний Перевальського району Луганської області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" м.Донецьк

про

стягнення 3536,01грн. заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фермерське господарство „Кречет” п.Центральний Перевальського району Луганської області, звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Колос” м.Донецьк, заборгованості у сумі 3536,01грн. за поставлене просо та надані послуги по харчуванню робітників відповідача.

Рішенням від 13.11.2007року господарський суд Донецької області (суддя Гринько С.Ю.) у задоволені позовних вимог відмовив у зв'язку з недоведеністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає рішення суду законним та обгрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду була змінена судова колегія для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

Між Фермерським господарством „Кречет” (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Колос” (відповідач) 20.09.2004року був укладений договір на виконання збирально-ланових робіт (а.с.10). За умовами даного договору відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечити проведення збиральних робіт, також забезпечити чотирьохразове харчування робітників за рахунок виконавця (п.п.1.1,2.5). Позивач, в свою чергу, зобов'язався розрахуватися відповідно до акту виконаних робіт протягом одного банківського дня з дати підписання (п.3.6 договору).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем збиральні роботи були виконані якісно та в строки, зібрано просо 47га на суму 4277,00грн., про що свідчить акт про виконані роботи від 09.11.2004р. (а.с.7).

Позивач вказує, що згідно доповнення до договору у період з 28.09.2004р. по 30.09.2004року відповідачу була відпущена сільськогосподарська продукція –просо на суму 3458,04грн., що підтверджується накладними №103 від 28.09.2004р., №101 від 28.09.2004р. та довіреністю серії ЯЗШ № 375200 від 28.09.2004р. (а.с.9,13). Крім того, були надані послуги по харчуванню працівників на суму 77,97грн. (а.с.16). Як вважає позивач, у порушення договірних відносин у відповідача утворилася заборгованість у сумі 3535,98грн., що підтверджується актом звірки розрахунків від 01.11.2004р. (а.с.8).

Предметом позову є стягнення боргу у сумі 3536,01грн. за поставлене просо та надані послуги по харчуванню робітників відповідача.

Оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку про правомірність винесеного судового рішення з наступного.

Із матеріалів справи видно, що позивач обґрунтував свій позов договором на виконання збирально-ланових робіт від 20.09.2004р., додатковою угодою, яка укладена 28.09.2004року (а.с.12).

Але, судовою колегією встановлено, що дана додаткова угода, укладена між сторонами через два роки після факту виконання сільськогосподарських робіт (09.11.2004р.) У змісті цієї угоди зазначені дві різні дати договору (20.09.2004р., 20.09.2006р.), що викликає сумнів щодо своєчасності складення угоди та чи складався цей документ взагалі. Крім того, пунктом 3.7 додаткової угоди від 28.09.2006року визначено, що замовник –ФК „Кречет” розраховується за виконаний обсяг робіт шляхом поставки продовольчої пшениці на прилеглий елеватор в кількості 2,6 центнерів (п.3.1 договору) у вигляді попереднього розрахунку в розмірі 90% всієї вартості робіт. Проте, в угоді не вказано, за якої ціною, на яку суму, і в якій кількості продукції повинно бути поставлено пшеницю та якого сорту. Отже, додаткова угода від 28.09.2006р. не може бути доказом виконання позивачем договірних зобов'язань, оскільки не містить істотних умов. Крім того, як видно із матеріалів справи, за наданими накладними №103 від 28.09.2004р. та №101 від 28.09.2004р. було отримано просо, а не пшениця.

Щодо акту звірки розрахунків на суму 3535,98грн., який підписаний сторонами 01.11.2004р., то суд не приймає до уваги, оскільки даний акт складений раніше, ніж виконані роботи за договором, про що свідчить акт від 09.11.2004р.

Під час розгляду справи, відповідно до ст.38 ГПК України судом першої інстанції неодноразово були витребувані у позивача докази про виконання спірного договору, а саме: проведення збиральних робіт в обсягах, в строки та на умовах, передбачених в договорі, надання додаткових послуг, проведення харчування робітників, підписаний акт виконаних робіт, та позивач повинен був довести вимогу, яка стосується кошторисних вимог, тобто врегулювання сторонами грошових зобов'язань, та довести суму позову. (а.с.31,38). Але, дані вимоги суду позивачем були залишені поза увагою.

Отже, позивач не довів обставини та підставу своїх вимог у розумінні статті 33 ГПК України.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи та позовні вимоги, судова колегія дійшла висновку, що позивачем не доведена належним чином наявність заборгованості у відповідача саме за договором на виконання збирально-ланових робіт від 20.09.2004р., який є підставою заявлених ним вимог.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення господарським судом прийняте відповідно до матеріалів справи та діючому законодавству, тому правомірно відмовлено у задоволені позовних вимог.

Витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства „Кречет” п.Центральний Перевальського району Луганської області на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2007року у справі №4/238 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2007року у справі №4/238 - залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС