ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2008 р. Справа № 11/04-08

вх. № 483/4-11

Суддя господарського суду Черленяк М. І.

при секретарі судового засідання Хорунжій Є. В.,

за участю представників сторін:

позивача - Мирончик В. І.,

відповідача - не з"явився,

розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Сведбанк” в особі Харківського відділення ВАТ „Сведбанк”, м. Харків

до ТОВ "Амріта", м. Харків

про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення боргу, процентівта пені

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Відкрите акціонерне товариство „Сведбанк” в особі Харківського відділення ВАТ „Сведбанк” - звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ "Амріта" (відповідач по справі) про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 78482,88 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ на 18 січня 2008 року 396338,54 гривень та 1795,93 гривень, яка складається з: суми простроченого кредиту у розмірі 76944,00 доларів США, суми нарахованих відсотків у розмірі 1538,88 доларів США, суми пені у розмірі 35437,43 гривень; 7834,83 долаірв США державного мита, 354,38 гривень державного мита, 118,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

19 лютого 2008 року (вх. № 2309) на адресу господарського суду Харківської області надійшла заява позивача, якою він змінює позовні вимоги та просить стягнути з відповідача: суму простроченого кредиту у розмірі 76944,00 доларів США, суму нарахованих відсотків у розмірі 128,24 долари США, суму пені у розмірі 45574,75 гривень, державне мито у розмірі 7834,83 долари США, державне мито у розмірі 354,38 гривень, витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 118,00 гривень. Заява обґрунтована частковою сплатою відповідачем нарахованих відсотків.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Розглянувши подану позивачем заяву та з урахуванням приписів вказаної норми закону, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття до провадження вказаної заяви, оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

В призначеному 21 лютого 2008 році судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов з урахуванням вищевказаної заяви та просив суд задовольнити позов. Відповідач не забезпечив явку свого представника в призначене судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, витребувані господарським судом документи не надав.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов’язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № Т08.09.2004К1 від 04.10.2006 року (аркуш справи 18-24). Відповідно до пункту 1.1 вказаного кредитного договору банк (позивач по справі) зобов’язався надати позичальнику (відповідачу по справі) грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у розмірі, на строк та на умовах, передбачених у договорі, а позичальник (відповідач по справі) зобов’язався повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією та виконати свої зобов’язання у повному обсязі у строки, передбачені договором. Розмір кредитної лінії складає 82 000,00 доларів США (пункт 1.2 вказаного договору). Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору строк користування кредитною лінією з 04 жовтня 2006 року по 03 жовтня 2007 року включно.

Плата за користування кредитною лінією у вигляді процентів становить 13% річних, за умови, якщо обсяг щомісячних грошових надходжень на рахунки позичальника, відкритих у позивача, за попередній місяць становить не менше ніж 30% від загального обсягу грошових надходжень на всі рахунки позичальника, в тому числі відкритих в інших уповноважених банках України за той самий місяць (пункт 1.4.1 кредитного договору). За порушення умов, визначених пунктом 1.4.1 угоди, плата за користування кредитною лінією складає 15%.

На забезпечення виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем було укладено договір застави (аркуш справи 25-27), згідно умов якого відповідач передав у заставу належні йому на праві власності товари в обороті - фармацевтична продукція згідно з Переліком.

Відповідно до пункту 10.7 кредитного договору договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного погашення кредитної лінії, сплати процентів, комісій, можливих штрафних санкцій і до повного виконання усіх умов кредитного договору.

Згідно із пунктом 6.1 зазначеного кредитного договору у випадку ненадходження на рахунок банку суми заборгованості за кредитною лінією та процентів у встановлені строки, позичальник незалежно від наявності його вини у невиконанні чи неналежному виконанні зобов’язань за цим договором, сплачує банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки за кредитною лінією, визначеної у пункті 1.4, що діє на момент прострочення відповідного платежу від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення, при цьому кількість днів року приймається рівною 360 дням. Пеня сплачується у національній валюті України по курсу НБУ на день сплати.

Відповідач свої зобов’язання за вказаним кредитним договором не виконав, в зв’язку з чим на його адресу позивачем було направлено претензію № 1316-02 від 10.10.2007 року, в якій було поставлено питання про сплату заборгованості та пені по кредитному договору (аркуш справи 30).

Листом від 29.10.2007 року № 89 (аркуш справи 31) відповідач повідомив позивача, що прострочену заборгованість по кредитному договору визнає у повному обсязі та запропонував позивачу затвердити графік погашення заборгованості.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов’язання по кредитному договору не виконує, заборгованість по запропонованому самим же відповідачем графіку не сплачує.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (стаття 610 ЦК України). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов’язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

За таких обставин справи вимога позивача про стягнення з відповідача суми простроченого кредиту у розмірі 76944,00 доларів США, суми нарахованих відсотків у розмірі 128,24 долари США, суми пені у розмірі 45574,75 гривень є обґрунтованою, доведеною суду необхідними конкретними доказами, в зв’язку чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Абзацом 2 вказаної частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З урахуванням приписів вказаної норми закону та за наведених обставин справи суд приходить до висновку, що відповідачем істотно порушено кредитний договір, наслідком чого є неотримання позивачем суми наданого кредиту, відсотків, і це позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладанні кредитного договору. Отже вимога позивача про дострокове розірвання кредитного договору ґрунтується на вимогах чинного законодавства, підтверджена фактичними обставинами справи, в зв’язку з чим є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44-49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забазпечення судового процесу, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача. Отже сплачена позивачем сума державного мита у розмірі 7834,83 долари США та у розмірі 354,38 гривень, а також сума витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 гривень підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 509, 526, 530, 610, 611, 651, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

Прийняти до провадження заяву позивача (вх. № 2309) про зміну позовних вимог.

Позов задовольнити.

Розірвати кредитний договір № Т08.09.2004К1 від 04.10.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним банком „ТАС-Комерцбанк” в особі Харківської філії АКБ „ТАС-Комерцбанк” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Амріта”.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Амріта” (61166, м. Харків, вул. Серпова, буд. 4, п/р 3801 в Харківському відділенні ВАТ „Сведбанк”, МФО 300164, ) на користь ВАТ „Сведбанк” в особі Харківського відділення ВАТ „Сведбанк” (61166, м. Харків, вул. Новгородська, 11, к/р 2001 в ВАТ „Сведбанк”, МФО 300164, ) суму простроченого кредиту у розмірі 76944,00 доларів США, суму нарахованих відсотків у розмірі 128,24 долари США, суму пені у розмірі 45574,75 гривень, державне мито у розмірі 7834,83 долари США, державне мито у розмірі 354,38 гривень, витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 118,00 гривень.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 22 лютого 2008 року.

Суддя