ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"25" січня 2008 р.

справа № 20-9/455

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантида» (99011, м. Севастополь вул. М. Крилова, 8-А)

до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради (99011, м. Севастополь, вул. Луначарського, 5)

про зобов’язання продовжити договір оренди

Суддя Рибіна С.А.

представники сторін:

позивача –Воронцова В.В., директор, паспорт АР 130224, виданий Гагарінським РВ УМВС України в м. Севастополі

Семенова С.М., представник, довіреність б/н від 14.01.2008

відповідача –Сарахман С.О., начальник відділу, довіреність б/н від 10.01.2008

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантида»звернулося до господарського суду міста Севастополя із позовною заявою до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради про визнання права на оренду вбудованого нежитлового приміщення, загальною площею 251,6 кв.м у будинку гуртожитку, розташованому за адресою: м. Севастополь, М.Крилова, 8-А, на умовах, передбачених договором № 279-06 від 31.10.2008, до 02.10.2008.

У ході судового розгляду позивач, керуючись статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, звернувся із клопотанням про зміну позовних вимог в частині предмету позову. У змінених позовних вимогах позивач просить суд зобов'язати відповідача продовжити договір оренди вбудованого нежитлового приміщення, загальною площею 251,6 кв.м у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Севастополь, М.Крилова, 8-А, на новий строк тобто до 02.10.2008.

Згідно ст.22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до винесення рішення по справі змінити предмет або підставу позову.

Оскільки зміна предмету позову є правом позивача та не порушує права або охоронювані законом інтереси інших осіб, суд вважає можливим заявлене клопотання задовольнити, прийняти змінені позовні вимоги до розгляду.

Відповідач позовні вимоги не визнав та вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідач у встановлений законом строк повідомив позивача про припинення договору оренди, у зв'язку із чим, договір оренди є припиненим і не може бути продовжений; позивач не є орендарем, що належним чином виконує зобов'язання за договором; сторони не дійшли згоди по всіх істотних умовах договору на новий строк.

Згідно ст. 20, 22, 811 Господарського процесуального кодексу України, судом у судовому засіданні представникам позивача та відповідача роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення по справі надавалися ними російською мовою.

У судовому засіданні оголошувалися перерви з 15.01.08 до 22.01.08 та з 22.01.2008 до 25.01.2008.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2006 між Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантида»був укладений договір оренди № 279-06, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв нерухоме майно –вбудовані нежитлові приміщення житлового п'ятиповерхового будинку гуртожитку, загальною площею 251,6 кв.м, розташовані за адресою: м. Севастополь, вул. М.Крилова, 8-А.

Згідно п.1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає в термінове платне користування майно, вартість якого згідно Акту оцінки вартості від 30.09.2006 – 223750,0 грн.

Згідно п.1.2. орендоване приміщення буде використовуватися під бар, більярд (ігровий зал).

Згідно п.7.1 Договору, строк договору оренди визначений сторонами до 02.10.2007.

07.09.2007 позивач звернувся до відповідача із заявою про пролонгацію договору оренди строком на 5 років, до 02.10.2012 (вх. № 5716 від 11.09.2007).

16.10.2007 (вих. № 3496) відповідач повідомив позивача про припинення договору оренди № 279-06 від 31.10.2006 у зв'язку із закінченням строку та просив повернути орендоване майно.

20.11.2007 (вих. № 3589) відповідач повідомив позивача про те, що його заяву про продовження договору розглянуто міською комісією з оренди комунального майна двічі: 09.10.2007, 06.11.2007 (протоколи №№ 13(9)-07, 15(11)-07), і було ухвалене рішення відмовити в продовженні договору оренди з позивачем.

Позивач вважає, що він є добросовісним орендарем, належним чином виконував усі зобов’язання за договором, тому відмова йому у продовженні терміну договору оренди є неправомірною. Дані обставини спричинили звернення його до суду з даним позовом.

Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003, п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України застосовуються до цивільних правовідносин, що виникли після набрання даними кодексами чинності, тобто після 01.01.04.

Правовідносини між сторонами виникли після 01.01.04, тому при розгляді спору суд керується Цивільним кодексом України в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.. 193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється у випадку закінчення строку його дії.

Пунктом 7.5. Договору оренди, сторони передбачили, що договір припиняється, зокрема, у випадку закінчення його строку.

Згідно ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідач у встановлений законом строк направив позивачу заяву про припинення договору оренди та потребував повернення майна, що підтверджується листом відповідача від 16.10.2007 р. (вих.№3496) і описом вкладення, які додані до матеріалів справи.

Зі змісту статей 1, 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України та статті 764 Цивільного кодексу України випливає, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який він укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення строку договору. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 14.11.2007 по справі № 20-11/193.

На підставі вищевикладеного, договір оренди № 279-06 є припиненим з 02.10.2007 у відповідності до вимог п. 7.5 Договору, частини першої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

Згідно позовних вимог ТОВ “Атлантида” просить зобов’язати продовжити договір оренди вбудованого нежитлового приміщення площею 251,6 кв.м, яке знаходиться в 5-типоверховому будинку № 8-А по вул. М.Крилова у місті Севастополі, посилаючись на частину третю ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно частини третьої статті 17 даного Закону після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на укладення договору припиняється.

Дані доводи позивачеві не можуть бути прийняті з таких підстав.

У порушення пунктів 2.5 та 4.12 Договору позивач після припинення договору не повернув орендодавцеві на його вимогу орендоване майно протягом однієї неділі з моменту припинення договору, що свідчить про неналежне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором оренди.

Позивач і відповідач не дійшли згоди щодо умов укладання договору оренди на новий строк.

11.09.2007 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про пролонгацію договору оренди строком на 5 років, тобто до 02.10.2012 р.

Листом від 20.11.2007 р. (вих.№3589) відповідач, не погодився із пропозицією позивача відносно 5 літнього строку договору оренди.

Це свідчить про те, що сторони не дійшли згоди по всіх істотних умовах договору.

Спір між сторонами щодо укладення договору на момент розгляду даної справи відсутній.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача стосуються зобов’язання відповідача продовжити договір оренди, який на момент звернення до суду вже припинив дію, суд визнає їх такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                          С.А.Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 30.01.2008

Розсилка:

ТОВ «Атлантида»: 99011, м. Севастополь вул. М.Крилова, 8-А

Фонд комунального майна СМР: 99011, м. Севастополь, вул. Луначарського, 5