Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2008 р. Справа № 2/184-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Білоконь Н.Д., суддя Бондаренко В.П.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників сторін:

позивача - Загорулько С.Г., довіреність № 15 від 14.12.2007 р.

першого відповідача-не прибув.

другого відповідача - не прибув.

третього відповідача - Чайченка О.В., довіреність без номера від 18.04.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 3839 С/1-14) на рішення господарського суду Сумської області від 29.11.07 у справі № 2/184-07

за позовом Сумської спеціалізованої міжгосподарської пересувної механізованої колони, м. Суми

до 1) комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної інвентаризації", м. Суми

2) спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Водолій-Камазтехобслуговування", м. Суми

3) приватного підприємства "Водолій-Автотранс", м. Суми

про визнання права власності на нерухоме майно та його витребування з чужого незаконного володіння,

встановила:

Сумська спеціалізована міжгосподарська пересувна колона звернулась до господарського суду Сумської області з позовом про визнання права власності на об"єкти нерухомого майна: адмінбудинок, прохідна, ангар, кузня, огорожа, під"їздні дороги з залізобетонним покриттям, розташовані за адресою: м. Суми вул. Менжинського, 15, зобов"язання комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності позивача на ці об"єкти, витребування зазначеного майна з володіння приватного підприємства "Водолій-Автотранс" та відновлення становища, яке існувало до порушення права власності позивача на майно та визнання незаконним продаж спірного майна другим відповідачем третьому відповідачу.

Рішенням господарського суду Сумської області від 29.11.2007 р. у справі № 2/184-07 (суддя Соп"яненко О.Ю.) в частині позовних вимог про зобов"язання комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності позивача провадження у справі припинено. В іншій частині позову відмовлено.

- 2 -

Позивач із зазначеним рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною

скаргою, в якій, посилаючись на неповне з"ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність викладених в рішенні суду висновків обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач зокрема посилається на те, що ним було надано достатньо доказів, які підтверджують створення ним спірного майна; місцевий господарський суд невірно встановив дату реєстрації статуту позивача; спірне майно вибуло з володіння позивача не з його волі, а другий та третій відповідачі є недобросовісними набувачами цього майна.

Перший відповідач в судове засідання свого представника не направив , хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб 18.06.2007 р. проведена державна реєстрація припинення як юридичної особи другого відповідача - СП ТОВ «Водолій-Камазтехобслуговування»- у зв’язку з визнанням його банкрутом.

Третій відповідач - приватне підприємство "Водолій-автотранс" у відзиві та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечують, зокрема 3-й відповідач вказує на те, що спірне майно ним набуто на законній підставі-договору купівлі-продажу, укладеного з власником майна - другим відповідачем, право власності якого було визнано рішенням господарського суду Сумської області від 29.06.2005 р. у справі № 8/381-05.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 21.03.2007 р. він звернувся до комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації»із заявою № 6 про здійснення поточної інвентаризації і реєстрації об‘єктів нерухомого майна за адресою: м. Суми, вул. Менжинського, 15 (адмінбудинок, прохідна, ангар, кузня, огорожа, під‘їзні дороги з залізобетонним покриттям), які ним створювалися, однак у здійсненні поточної інвентаризації та реєстрації зазначених будівель було відмовлено з тих підстав, що власником цього майна є інша особа. При цьому зверненні йому стало відомо, що у 2005 р. право власності на зазначені об"єкти було оформлено за другим відповідачем–СП ТОВ «Водолій-Камазтехобслуговування»та відчужено ним третьому відповідачу –ПП «Водолій-Автотранс», у володінні якого і знаходяться спірні об‘єкти.Також позивач зазначає, що згідно з його установчими документами він має юридичну адресу за місцем розташування спірного майна.

Як на правову підставу визнаня за ним права власності на спірне майно позивач посилається на ч. 4 статті 331 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною.

Створення позивачем спірних об"єктів незавершеного будівництва з незначною часткою невиконаних робіт на його думку підтверджується наступними доказами:

- матеріалами і документами будівельного паспорту № 47/1 Управління архітектури і містобудування в м. Суми, затвердженого Виконкомом Сумської міської ради

- 3 -

народних депутатів від 28.12.1989р., а саме: розпорядженням міськвиконкому про створення Сумської спеціалізованої міжгосподарської пересувної механізованої колони СМПМК; розпорядженням міськвиконкому про проведення вибору земельної ділянки у відповідності з порядком відводу земель; погодженням відводу земельної ділянки площею 2,4 га для будівництва промбази СМПМК; дозволом міськвиконкому про проектування промбази СМПМК; актом дослідження земельної ділянки для проектування з висновком; викопіюванням з генплану: технічними умовами, тощо.

-проектною документацією проектного та науково-дослідного інституту "Харківський промбудндіпроект виробничої бази шифр 850-19 від 1990 р, а саме переліком виконавців і їх підписами; пояснювальною запискою-загальними відомостями, пропозиціями, розрахунками, висновками по розміщенню промбази СМПМК; додатками ; план-схемами, тощо.

- актом вводу в експлуатацію першої черги будівництва.

-довідкою про балансову вартість спірних об"єктів.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 21 Закону УРСР «Про власність»від 07.02.1991 р., який діяв на момент прийняття в експлуатацію спірного майна, право колективної власності виникає на підставі: добровільного об'єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об'єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних субсидій; пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод. Підстави набуття права власності визначені ст. 328 Цивільного Кодексу України, що набув чинності з 01.01.2004 р., якою передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням виконавчого комітету Сумської обласної ради народних депутатів від 18.07.89 р. № 108-р «Про створення Сумської спеціалізованої міжгосподарської пересувної механізованої колони об‘єднання «Сумиоблагробуд»було погоджено створення СМПМК із самостійним балансом та правами юридичної особи в межах фонду заробітної плати об‘єднання «Сумиоблагробуд».

Позивач –Сумська спеціалізована міжгосподарська пересувна механізована колона СМПМК (колективне підприємство) згідно його Статуту, Свідоцтва про державну реєстрацію серії А00 № 732906 та довідки з ЄДРПОУ було зареєстровано як юридичну особу виконавчим комітетом Сумської міської ради 26.05.1995 р. за № 194-р.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії акту приймальної комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об"єкта 28 грудня 1989 р. був прийнятий в експлуатацію закінчений будівництвом об‘єкт –виробнича база СМПМК Облагробуду (перша черга), яка складається з: складу цементу, матеріального складу, складу для зберігання ПММ, бетонно-змішувального вузла, електропостачання, телефонізації, опорядження та огородження. Замовником і генеральним підрядником будівництва спірного майна було Сумське СМПМК Облагробуду.

Відповідно до наданих позивачем документів, зокрема листів від 13.06.89 р. № 1193/1-18.1, від 15.09.89 р. № 15-12/1058, від 10.10.98 р. № 2754-17 (том 1 а.с. 11-16) вибір земельної ділянки та проектування промбази по вул. Менжинського, 15 було дозволено об"єднанню Сумиоблагробуду. Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 07.07.89 р. та висновком № 94 по

- 4 -

відводу земельної ділянки під будівництво від 18.12.89 р. земельна ділянка по вул. Менжинського, 15 була визнана придатною для будівництва виробничої бази СМПМК «Монолітбуд»Сумиоблагробуду.

Зважаючи на наведені докази, позивача було зареєстровано як юридичну особу значно пізніше створення спірного майна, а тому він не міг збудувати це майно та наданий ним Акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об‘єкту й інші документи не підтверджують будівництво чи придбання ним цих об‘єктів.

Також позивачем не надано доказів того, що він є правонаступником Сумської спеціалізованої міжгосподарської пересувної механізованої колони об‘єднання «Сумиоблагробуд», яка існувала у 1989 р. на час будівництва та прийняття в експлуатацію спірного майна.

Надання позивачем довідки № 4 від 10.03.2007 р. про балансову вартість об‘єктів виробничої бази, що на думку позивача підтверджує перебування адмінбудинку, прохідної, ангару-фундаменту, залізобетонної огорожі, під‘їзних шляхів із залізобетонним покриттям, кузні на балансі СМПМК, не є безспірною ознакою права власності підприємства на це майно. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов‘язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Одним з основних критеріїв визначення законності володіння майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізоване або власні кошти підприємства), передача підприємству у володіння майна безпосередньо власником (уповноваженим ним органом) чи підприємством, яке володіє майном на праві повного господарського відання.

Отже, зважаючи на наведене, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що ним при поданні позову було надано достатньо доказів створення ним спірного майна є необгрунтованими.

Також, зважаючи на наведене, позивач безпідставно посилається в апеляційній скарзі на те, що суд невірно зазначив дату реєстрації його статуту, а саме замість дати 1992 р. зазначив дату 26.05.1995 р., оскільки, як зазначено вище, спірні об"єкти створено у 1989 р. , тобто значно раніше як дати реєстрації статуту позивача так і дати його державної реєстрації як юридичної особи.

Крім того слід зазначити, що частину 4 статті 331 Цивільного кодексу на яку посилається позивач в обгрунтування позову скасовано Законом України № 3201-ІV від 15.12.205 р.

Тому місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання права власності на спірне майно за позивачем.

Стосовно позовних вимог про витребування спірного майна з володіння приватного підприємства "Водолій-Автотранс" та відновлення становища, яке існувало до порушення права власності позивача на майно та визнання незаконним продажу спірного майна другим відповідачем третьому відповідачу місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в їх задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Оскільки, як вже було зазначено вище позовні вимоги про визнання права власності за позивачем задоволенню не підлягають він не має права витребувати майно, власником якого він не є.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи рішенням господарського суду Сумської області від 29.06.2005 р. у справі № 8/381-05, яке набрало законної сили, право власності на об‘єкт незавершеного будівництва –нежитлові приміщення (адміністративний корпус, КПП, ангар, гараж, навіс, огорожа) загальною площею

- 5 -

2018,6 кв.м., який розташований в м. Суми по вул. Менжинського, 15, визнано за СП ТОВ «Водолій-Камазтехобслуговування», тобто за другим відповідачем.

15.07.2005 р. другим відповідачем спірне майно було передано у власність третьому відповідачу - приватному підприємству "Водолій-Автотранс" по договору купівлі-продажу.

Позивач правильно зазначив в апеляційній скарзі, що місцевий господарський суд невірно послався на те, що рішення господарського суду Сумської області від 29.06.2005 р. у справі № 8/381-05 згідно зі статтею 35 Господарського процесуального кодексу України встановлені факти, які не потребують доказування у даній справі, оскільки відповідно до цієї статті факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, тоді як позивач не приймав участь у справі № 8/381-05.

Однак рішенням господарського суду Сумської області у справі № 8/381-05, яке набрало законної сили та не було оскаржено або скасовано, встановлено факт належності спірного майна на момент його прийняття другому відповідачу.

Оскільки другий відповідач був власником спірного майна на момент його відчуження третьому відповідачу, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що другий та третій відповідачі є недобросовісними набувачамим цього майна є безпідставними.

Позовні вимоги про відновлення становища, яке існувало до порушення прав власності позивача на спірні об‘єкти нерухомого майна та визнання незаконним продажу спірного майна Спільним підприємством ТОВ «Водолій-Камазтехобслуговування»приватному підприємству «Водолій-Автотранс»фактично є вимогою про визнання недійсним укладеного між другим та третім відповідачами договору купівлі-продажу від 15.07.2005 р.

Згідно з частиною першою ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою–третьою, п’ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу, зокрема, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивачем не наведено жодної з підстав для визнання договору купівлі-продажу від 15.07.2005 р. недійсним.

Тому, крім того, що позивач не є власником спірного майна, ним не доведено також і те, що це майно перебуває у володінні третього відповідача незаконно, а отже підстави для витребування цього майна з володіння останнього відсутні.

Стосовно позовних вимог про зобов’язання відповідача здійснити дії по реєстрації нерухомого майна місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб‘єкт владних повноважень –це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Органи БТІ, які на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07.02.2002 р. № 7/5 здійснюють реєстрацію прав власності, є суб‘єктами владних повноважень, яким на основі законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов’язаних із здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації прав

- 6 -

власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства і належать до компетенції адміністративних судів.

Крім того, частиною 1 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою і підсудні одному адміністративному суду.

Згідно з частиною 3 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належать розглядати в порядку різного судочинства, якщо іншого не встановлено законом.

Вимоги про зобов'язання суб'єкта делегованих владних повноважень вчинити дії щодо реєстрації права власності та вимоги про визнання права власності не можуть бути об'єднані в одне провадження, оскільки їх належить розглядати в порядку різного судочинства, а позивач не може заявляти в одній позовній заяві вимоги, які не підсудні одному адміністративному суду.

Виходячи з наведеного, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спірне майно, витребування зазначеного майна з володіння третього відповідача, відновлення становища, яке існувало до порушення права власності позивача на майно та визнання незаконним продажу спірного майна другим відповідачем третьому відповідачу, та вірно припинив провадження у справі в частині позовних вимог про зобов"язання комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності позивача на зазначене майно , а тому підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні, у зв"язку з чим його слід залишити без змін.

Керуючись статтями 33, 43, 99, 101, 103-105 Господарского процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 29.11.2007 р. у справі № 2/184-07 залишити без змін.

Постанову виготовлено в повному обсязі 28.01.2008 р.

Головуючий суддя (підпис) Фоміна В.О.

Суддя (підпис) Білоконь Н.Д.

Суддя (підпис) Бондаренко В.П.