ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.10.08 р.                     Справа № 12/195пн

Господарський суд Донецької області у складі судді Склярук О.І.

присекретарі судового засідання Лозовій Н.С.

за участю представників сторін

від позивача – Жукова А.І. за доруч.

від відповідача – не з”явився

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Лакі ЛТД” м. Маріуполь

до Маріупольської міської Ради м.Маріуполь

про визнання права власності

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю “Лакі ЛТД” м. Маріуполь звернулося до господарського суду з позовною заявою до Маріупольської міської Ради м.Маріуполь про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме - нежитлову будівлю ( магазин) літера А-1, загальною площею 31, 9 кв.м., розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Казанцева, 17.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається , що ним без оформлення всіх необхідних документів було здійснено будівництво спірного об'єкту , ст. 376 ЦК України.

Відповідач проти позову не заперечував, просив суд розглянути позов за відсутністю їх представників. Клопотання судом задоволено.

Дослідивши обставини справи, вислухав пояснення представників сторін господарський суд встановив

12.06.2007 року між Маріупольською міською радою на позивачем підписано договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивач отримав в тимчасове платне користування земельну ділянку площею 0,0040га, кадастровий номер :04:006:0558, яка розташована в місті Маріуполь, Жовтневий район вул. Казанцева,17, строком на три роки. Вказаний договір посвідчено нотаріально 07.06.2007 року нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстрований у Маріупольському міському відділенні Донецької регіональної філії Державного підприємства “Центр Державного земельного кадастру” за № 04.07.162-00251.

Вище зазначений договір підписано на підставі рішення Маріупольської міської ради від 27.03.2007 року за № 5/10-1571.

На вказаній земельній ділянці, позивач без оформлення належним чином всіх необхідних документів, здійснив самочинне будівництво нежитлової будівлі ( магазин) літера А-1 загальною площею 31,9 кв.м.

Спірний об'єкт, згідно висновку фахівця-експерта ПП “Бюро судових експертиз” Новікова В.С., проведено з загальним дотриманням будівельних норм та правил, по об”ємно-планувальному рішенню не протирічить п.п.2.4,3.21,4.15а, 7.16 ДБН В 2.2.-9-99 “Громадське будівлі та споруди”

ДБН 360-92 ** “Містобудування, Планування та забудова міських та сільських поселень”

Позивач просить суд визнати за ним право власності на самочинне будівництво на підставі ст. 376 ЦК України.

Вказана позовна вимога підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 392 ЦК України закріплює, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ( майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України закріплює, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна.

Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм та правил.

Частина 5 ст. 376 ЦК України закріплює, що на вимогу власника або користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

На час звернення до суду позивач є користувачем земельної ділянки та володіє, розпоряджається та користується спірним майном.

Суду не надано документів, які підтверджують, що визнання права власності на нерухоме майно, самочинно збудоване позивачем, порушує чиї-небудь права.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню

Судові витрати покласти на позивача, так як саме з його вини виник спір.

На підставі ст. 376 ЦК України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Лакі ЛТД”

( м.Маріуполь, б. Шевченко, б.295-А) право власності на самочинне будівництво – нежитлову будівлю ( магазин) літера А-1, загальною площею 31,9 кв.м., розташоване за адресою м. Маріуполь, вул. Казанцева.17.

Суддя