ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 09/4326а

"11" квітня 2008 р.                               м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Лавріненко С.І., за участю представників сторін: позивача –Зінченко О.В. за довіреністю, першого відповідача –Аполонов О.В. –головний державний податковий інспектор за довіреністю, Анголюк В.В., Балясна А.В. –за довіреностями, другого відповідача –Іляшенко С.В. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «ТЕП Транско», м. Черкаси до Державної податкової інспекції (ДПІ) у Черкаському районі (перший відповідач) та Головного управління Державного казначейство України в Черкаській області (другий відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення 32787,00 грн. бюджетної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачем подано адміністративний позов, у якому він просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 03 травня 2007 року №/0 (далі –спірне рішення) та зобов’язати ДПІ у Черкаському районі (перший відповідач) прийняти рішення про виплату позивачеві суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (ПДВ) у розмірі 32 787,00 грн., також просить провести розгляд справи за наявними ксерокопіями документів, оскільки їх оригінали були вилучені у ТОВ «ТЕП Транско»згідно протоколу виїмки від 30 травня 2007 року о/у ВВЗБГН ГВПМ ДПІ у місті Черкаси.

07.11.2007 року позивач подав клопотання про уточнення позовних вимог з врахуванням встановленого в попередньому судовому засіданні предмета спору, просить суд скасувати акт ДПІ в Черкаському районі від 24.04.2007 року №144/23-, скасувати спірне рішення, зобов’язати ДПІ у Черкаському районі прийняти рішення про виплату позивачеві суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 32 787,00 грн.

30.11.2007 року позивач подав клопотання про уточнення позовних вимог з врахуванням встановленого в попередньому судовому засіданні предмета спору, просить суд скасувати акт ДПІ в Черкаському районі від 24.04.2007 року №144/23-, скасувати спірне рішення, зобов’язати ДПІ у Черкаському районі прийняти постанову про стягнення з бюджету бюджетної заборгованості ПДВ –ТОВ «ТЕП Транско»в розмірі 32 787,00 грн.

У заяві про зміну позовних вимог від 01.04.2008 року, позивач просить скасувати спірне рішення та стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Черкаській області бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 32 787,00 грн. на користь ТОВ «ТЕП Транско»на його поточний банківський рахунок: П/р: 260066737 в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО: 354842, Код , ІПН: 259.

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- висновок відповідача про відсутність правових підстав віднесення до податкового кредиту та зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2006 року з господарських операцій з ПП «Магнетон»не відповідає фактичним обставинам справи та нормам Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР (далі – ЗУ «Про ПДВ»), на порушення яких посилається відповідач;

- бюджетне відшкодування задекларовано на підставі податкових накладних, виданих продавцем послуг - ПП «Магнетон», яке на момент складання податкових накладних було зареєстроване як платник ПДВ, що вказує на правомірність їх видачі при наданні послуг;

- фактичне виконання укладеного з ПП «Магнетон»Договору про надання посередницьких послуг від 03.07.2006 року №0307/01 підтверджується не тільки виданими ним податковими накладними, а й платіжними доручення про перерахування ПП «Магнетон» грошових коштів та сплату ПДВ у ціні послуг, актами приймання-передачі наданих послуг, відправкою вагонів з вантажем позивача.

Перший відповідач у письмових запереченнях на позов позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що ПП «Магнетон», з яким позивач мав договірні відносини, у вересні, жовтні 2006 року не задекларував податок на додану вартість (ПДВ) та не сплатив до бюджету ПДВ, відносно його посадових осіб порушено кримінальну справу, право на відшкодування ПДВ виникає лише при фактичній надмірній його сплаті до бюджету, під час перевірки позивачем не надано документів та пояснень, які можуть підтвердити факт пов’язаності з його господарською діяльністю операцій по наданню посередницьких послуг ПП «Магнетон», що є порушенням Закону України «Про податок на додану вартість» та свідчить про безпідставність включення до податкового кредиту за вересень, жовтень 2006 року відповідних сум ПДВ.

Ухвалою від 04 березня 2008 року до участі у справі залучене Головне управління Державного казначейства України в Черкаській області третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 31 березня 2008 року змінено процесуальний статус Головного управління Державного казначейства України в Черкаській області з третьої особи на другого відповідача.

Другий відповідач письмових заперечень на позов не подав.

24.09.2007р. першим відповідачем подано заяву про забезпечення доказів, яка ухвалою суду від 24.09.2007р. була задоволена. Також задоволено клопотання позивача про розгляд справи за наданими на засвідченими ним ксерокопіями документів, оскільки оригінали документів, на підставі яких надавались послуги та задекларовані податкові зобов’язання з ПДВ, податковий кредит і бюджетне відшкодування ПДВ, вилучені податковою міліцією першого відповідача.

Ухвалою суду від 04.12.2007 р. зупинено провадження у справі до 25 січня 2008 р. у зв’язку з витребуванням доказів з Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Київської області та Придніпровської залізниці.

Ухвалою суду від 22.01.08р. провадження у справі поновлено.

Згідно ст. 150 КАС України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 31 березня 2008 року по 11 квітня 2008 року.

В судовому засіданні:

- представник позивача підтримав змінені позовні вимоги, просив скасувати спірне рішення як протиправне та стягнути з Державного бюджету України відшкодування з ПДВ, яке належним чином задеклароване та підтверджене, але у зв’язку з прийняттям протиправного рішення, з вини ДПІ у Черкаському районі ПДВ з бюджету відшкодоване частково;

- представники першого відповідача заперечили проти змінених позовних вимог, доказували, що позивач не має права на бюджетне відшкодування, оскільки господарські операції з ПП «Магнетон»не є підтвердженими, останній податкові зобов’язання не задекларував та ПДВ з цих господарських операцій до бюджету не сплатив також пояснили, що в спірному рішенні допущена технічна помилка щодо року звітного періоду, за який зменшена сума бюджетного відшкодування, правильно слід читати –жовтень 2006 року;

- представник другого відповідача заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що ним не отримані висновки ДПІ щодо бюджетного відшкодування ПДВ на користь позивача, тому у нього відсутні правові підстави для перерахування ПДВ позивачу.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Справа розглянута судом на підставі засвідчених позивачем ксерокопій документів, оскільки оригінали документів, на підставі яких позивачу надані послуги, задекларований податковий кредит на підставі податкових накладних ПП «Магнетон»та бюджетне відшкодування, протоколом виїмки від 30 травня 2007 року вилучені податковою міліцією першого відповідача і суду першим відповідачем не надані. Також судом витребувані документи з Білоцерківської ОДПІ щодо правоздатності та дієздатності і діяльності ПП «Магнетон».

З наявних у справі матеріалів вбачається наступне.

24 квітня 2007 року першим відповідачем проведена невиїзна документальна перевірка позивача з питань правових відносин з ПП «Магнетон»за період з 01.09.2006 року по 01.11.2006 року, за результатами якої складений акт від 24.04.2007 року №144/23-047/32291375 (далі –акт перевірки).

У висновках акту перевірки вказано, що документальною перевіркою встановлено порушення п.1.8 ст.1 п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 ЗУ «Про ПДВ»в результаті чого завищено заявлений до відшкодування ПДВ за жовтень на суму 32787,00 грн.

Згідно з підпунктами «б», «в»підпункту 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року №2181-ІІІ (далі –ЗУ №2181) та згідно п.7.7 ст.7 ЗУ «Про ПДВ»на підставі вказаного акту перевірки прийняте спірне рішення, у якому вказано на порушення п.1.8 ст.1, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 ЗУ «Про ПДВ», у зв’язку з чим зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2007 року на суму 32787,00 грн. (Представники першого відповідача вказали, що правильно слід читати жовтень 2006 року).

Судом задоволено клопотання представників першого відповідача про виправлення технічної помилки в спірному рішенні.

Перший відповідач виключив з податкового обліку позивача податкові накладні, видані ПП «Магнетон»за надані послуги, згідно договору від 03.07.2006 року №0307/01, а саме: від 04.08.2006 року №4/08 на суму 14 000,00 грн. (у тому числі ПДВ 2333,33 грн.); від 31.08.2006 року №31/08 на суму 140 700,00 грн. (у тому числі ПДВ 23 450,00 грн.); від 01.09.2006 року №01/09 на суму 20 100,00 грн. (у тому числі ПДВ 3 350,00 грн.); від 20.09.2006 року №20/09 на суму 10 000,00 грн. (у тому числі ПДВ 1666,67 грн.); від 25.09.2006 року №25/09 на суму 2550,00 грн. (у тому числі ПДВ 425,00 грн.); від 12.10.2006 року без номера на суму 9370,00 грн. (у тому числі ПДВ 1561,67 грн.).

При цьому в акті перевірки вказано на те, що суми ПДВ по зазначених податкових накладних включені ТОВ «ТЕП Транско»до податкового кредиту за вересень та жовтень 2006 року, відображені у реєстрах податкових накладних, відповідають даним податкових декларацій з ПДВ за відповідні податкові періоди, однак при зустрічній перевірці відносин з ПП «Магнетон»встановлено, що останнє за юридичною адресою не знаходиться, згідно декларацій з ПДВ, поданих до Білоцерківської ОДПІ Київської області, ПП «Магнетон»з 2005 року звітує про відсутність діяльності, отже ПП «Магнетон»не задекларував суми ПДВ у складі податкових зобов’язань, сплаченого ТОВ «ТЕП Транско»ПДВ у ціні послуг, та не сплатив до бюджету. Білоцерківським відділом ПМ УПМ ДПА Київської області проти посадових осіб ПП «Магнетон»порушено кримінальну справу від 13.02.2006 року №022461 за ст.212 ч.3 КК України (ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах).

За змістом ЗУ «Про ПДВ»право на відшкодування ПДВ виникає лише при фактичній надмірній сплаті ПДВ, а не самого права на податковий кредит, тому ТОВ «ТЕП Транско»завищив суму податкового кредиту.

Предметом договору від 03.07.2006 року, укладеного між ТОВ «ТЕП Транско»(позивач у справі) та ПП «Магнетон»є забезпечення подачі до місця завантаження залізничних вагонів, збереження вантажу, надання інформації про місце знаходження залізних вагонів. Види виконаних робіт та порядок оплати обумовлюються в доповненнях до договору, оплата здійснюється після підписання акту виконаних робіт на протязі трьох днів.

До вказаного договору укладені додатки до нього: від 10.07.2006 року про зміну строку дії договору; від 15.07.2006 року про вартість оформлення заявки - 1400,00 грн. за один вагон у тому числі ПДВ; від 01.08.2006 року про вартість транспортно-експедиційного обслуговування - 1340,00 грн. у тому числі ПДВ; від 01.09.2006 року про вартість транспортно-експедиційного обслуговування –1568,75 грн., у тому числі ПДВ; від 29.09.2006 року про вартість оформлення замовлення на транспортно-експедиційне обслуговування –9370,00 грн. у тому числі ПДВ.

За правовою природою даний договір є договором транспортного експедирування (ст.316 Господарського кодексу України, глава 65 Цивільного кодексу України).

Згідно актів прийманні виконаних робіт: від 31.07.2006 року оформлена заявка на транспортно-експедиційне обслуговування 10 вагонів зі ст. Павлопілля Придніпровської залізниці; від 01.09.2006 року, від 29.09.2006 року, від 12.10.2006 року виконані посередницькі транспортно-експедиційні послуги.

Позивач платіжними дорученнями від 01.08.2006 року №1463, від 09.08.2006 року №1539, від 10.08.2006 року №1548, від 17.08.2006 року №1651, від 18.08.2006 року №1674, від 23.08.2006 року №1739, від 23.08.2006 року №1747, від 31.08.2006 року №1809, від 01.09.2006 року №1835, від 20.09.2006 року №2149, від 25.09.2006 року №2205, від 16.10.2006 року №2417 здійснив повну оплату на рахунок ПП «Магнетон» в АБ «Банк регіонального розвитку» за надані згідно договору транспортно-експедиційні послуги. Призначення платежу у всіх платіжних дорученнях наступне: «Оплата зг. Дог. 0307/01 від 03.07.06 за експед. роботи ПДВ …»

Згідно залізних квитанцій про приймання вантажу ТОВ «ТЕП Транско»дійсно у серпні - вересні 2006 року здійснював відвантаження пшениці в кількості 100 вагонів зі ст. Павлопілля»на експорт, у квитанціях значиться експедитор Багрій.

Придніпровська залізниця на виконання ухвали суду повідомила, що надати документи, які підтверджують виконання посередницьких, транспортно-експедиційних послуг ПП «Магнетон»в інтересах ТОВ «ТЕП Транско»не виявляється можливим в зв’язку з відсутністю жодних відомостей в базі даних підприємства про господарські відносини із ПП «Магнетон».

Згідно матеріалів, наданих Білоцерківською ОДПІ вбачається, що ПП «Магнетон» у період із серпня по листопад 2006 року, тобто в час надання послуг позивачу, подавав декларації з ПДВ, згідно акту перевірки за період його діяльності з 01.09.2005 року по 31.10.2005 року йому донараховані податкові зобов’язання з податку на прибуток та ПДВ.

Постановою господарського суду Київської області від 11 грудня 2007 року у справі № А4/578-07 за позовом Білоцерківської ОДПІ до ПП «Магнетон»з останнього стягнуто 855 616,00 грн. податкової заборгованості, у тому числі ПДВ 380 197,36 грн.

Таким чином, ПП «Магнетон»діюче підприємство, платник ПДВ, надав позивачу послуги, які позивач оплатив, включаючи ПДВ.

Сплачені позивачем кошти віднесені до складу податкового кредиту у деклараціях з ПДВ за вересень та жовтень та 2006 року на підставі належно оформлених податкових накладних ПП «Магнетон».

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, з огляду на наступне.

Норми ЗУ «Про ПДВ», на порушення яких посилається відповідач, на час вчинення спірних господарських операцій, встановлювали наступне:

Пункт 1.8. ст.1 «Бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом».

Підпункт 7.4.1 п.7.4 ст.7 «Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження)».

Підпункт 7.4.5. п.7.4 ст.7 ЗУ «Про ПДВ»встановлює, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.»

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 ЗУ «Про ПДВ», в редакції станом на час вчинення господарських операцій та видачі ПП «Магнетон»податкових накладних податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Таким чином, ЗУ «Про ПДВ»ставить право на податковий кредит та бюджетне відшкодування ПДВ в залежність від наявності факту придбання товарів (робіт, послуг); наявності товарів (робіт, послуг) за фактом придбання яких сформовано податковий кредит та валові витрати; наявності документів, які підтверджують право на податковий кредит. Право на податковий кредит виникає у покупця товарів (робіт, послуг) на підставі виданих продавцем, платником ПДВ, податкових накладних, порядок заповнення яких затверджений наказом ДПА України від 30.05. 1997 року №165, зареєстровано в Міністерстві юстиції 23.06.1997 року за №233/2037, зі змінами.

З матеріалів справи та офіційних даних контролюючих податкових органів вбачається, що на час укладення договору та вчинення на його виконання господарських операцій з надання транспортно-експедиційних послуг у серпні - жовтні 2006 року, ПП «Магнетон»було правоздатною і дієздатною юридичною особою, зареєстрованою у встановленому порядку, платником ПДВ.

Обставини, на які посилається перший відповідач, не можуть слугувати підставою для виключення сум ПДВ зі складу податкового кредиту, так як фактично цей податок позивачем сплачений, що підтверджується перевіркою відповідача, актами прийому-передачі послуг, податковими накладними. Доводи представників відповідача про те, що послуги взагалі не надавались, спростовуються залізничними квитанціями про приймання вантажу ТОВ «ТЕП Транско»на ст. Павлопілля, перерахуванням коштів на рахунок ПП «Магелан»за надані послуги, визнанням відповідачем задекларованих позивачем валових витрат з оплати за надані послуги.

Податкові накладні, видані ПП «Магнетон», відповідають формі та змісту, встановлених п.п.7.2.1 п.7.2 ст. 7 ЗУ «Про ПДВ». Порушення відносно посадових осіб ПП «Магнетон» кримінальної справи свідчить про наявність правопорушень з боку платника ПДВ ПП «Магнетон», а не позивача, і не позбавляє правового значення документів про виконання договору та складених ПП «Магнетон»(продавцем послуг) податкових накладних, а як наслідок, і права позивача на податковий кредит та бюджетне відшкодування ПДВ.

Відповідно до п.1.3 ЗУ „Про ПДВ” платник податку –особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або, особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пп. „а”, „в”, „г”, „д” п.10.1 ст.10 відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст.10 ЗУ „Про „ПДВ”).

Таким чином, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі при ухиленні від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції, та сплаті ПДВ в ціні товару (робіт, послуг) не впливає на право покупця товарів (робіт, послуг) на податковий кредит та бюджетне відшкодування ПДВ.

Невиконання ПП «Магнетон»зобов’язань зі сплати ПДВ до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки щодо нього і не є підставою для позбавлення позивача, як платника податку, права на податковий кредит та бюджетне відшкодування ПДВ, оскільки ним виконані передбачені законодавством умови щодо отримання такого права, він має документальне підтвердження розміру податкового кредиту та сплатив ПДВ в ціні товару.

Окрім цього, слід врахувати, що податковий борг, у тому числі визначений контролюючим органом, постановою Господарського суду Київської області від 11.12.2007 року стягнутий з ПП «Магнетон» до бюджету. Відповідач не перевіряв, чи враховані у складі податкових зобов’язань ПП «Магнетон»господарські операції, за які від позивача надійшли грошові кошти на банківський рахунок ПП «Магнетон», за надані транспортно-експедиційні послуги, у тому числі ПДВ, по договору 0307/01 від 03.07.2006 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи держаної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Отже, відповідач не може позбавляти позивача (покупця послуг) права на податковий кредит та бюджетне відшкодування ПДВ, при несплаті податку ПП «Магнетон»(продавцем), оскільки ЗУ „Про ПДВ” покладає на продавця обов’язок сплатити ПДВ до бюджету, одержаного в ціні товару (робіт, послуг).

Згідно ст.72 КАС України судом враховані обставини щодо ПП «Магнетон», встановлені постановою господарського суду Київської області від 11.12.2007 року у справі №А4/578-07.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року №475/97-ВР із змінами і доповненнями ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року, Перший Протокол, протоколи №4 і №7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року та Протоколи №2 і №11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі із застереженнями.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

При розгляді даної справи та прийнятті рішення у справі суд вважає необхідним врахувати судову практику Європейського суду з прав людини, а саме:

- Рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року, заява №803/02, справа "Інтерсплав" проти України". Європейський суд з прав людини зауважив, що в цій справі спір стосується не конкретної суми відшкодування ПДВ або компенсації за затримку у його виплаті, а загального права заявника на відшкодування ПДВ та компенсацію відповідно до законодавства. Суд зазначив, що ознайомившись з критеріями та вимогами, встановленими національним законодавством, заявник мав достатньо підстав сподіватись на відшкодування ПДВ, яке він сплачував під час здійснення своєї діяльності, так само як і на компенсацію за затримку його виплати. («Урядовий кур’єр», №104, 14 червня 2007 року).

- Рішення Європейського суду з прав людини від 18 жовтня 2005 року, заява №70297/01, справа "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" («Закон і бізнес», 5-11 листопада 2005 року №45).

Суд вважає, що в установленому ЗУ «Про ПДВ»порядку позивач довів своє право на податковий кредит з господарських операцій придбання транспортно-експедиційних послуг. Оригінали документів, вилучені у позивача податковою міліцією першого відповідача 30 травня 2007 року і позивачу не повернуті, що порушує його право на документальне підтвердження та забезпечення відшкодування ПДВ.

З огляду на викладене суд вважає, доводи позивача обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, чинному законодавству, право на податковий кредит та бюджетне відшкодування ПДВ з господарських операцій, здійснених на виконання договору №0307/01 від 03 липня 2006 року належно підтвердженим.

Спірне рішення суд вважає необґрунтованим, прийнятим без врахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, таким, що ґрунтується на неправильному тлумаченні та застосуванні податкового законодавства стосовно позивача, з порушенням його права на податковий кредит та бюджетне відшкодування ПДВ, без дотримання принципу рівності перед законом, з наданням несправедливої, безпідставної переваги продавцю ПП «Магнетон»отже є протиправним, тому підлягає скасуванню.

Позивач в установленому порядку подав першому відповідачу податкові декларації з ПДВ, розрахунок коригування сум цього податку, розрахунок суми, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету, згідно з якими позивач самостійно визначив і заявив до відшкодування із Державного бюджету України ПДВ шляхом перерахування суми на його рахунок в установі банку.

Разом з податковими деклараціями з ПДВ та розрахунками були подані першому відповідачу документи, що підтверджують його право на бюджетне відшкодування.

На день подання позову позивачу не відшкодовано з бюджету ПДВ в сумі 32 787,00 грн., заявленого ним до відшкодування за жовтень 2006 року, яка не визнана відповідачем, у зв’язку з чим прийнято спірне рішення.

Згідно з п.п. 7.7.1 п. 7.7 статті 7 ЗУ «Про ПДВ»суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про ПДВ»у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації. Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека, який приймається до негайної оплати (погашення) будь-якими банківськими установами. Правила випуску, обігу та погашення казначейських чеків встановлюються законодавством. Здійснення відшкодування шляхом зменшення платежів по інших податках, зборах (обов'язкових платежах) не дозволяється. Суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті строку, вважаються бюджетною заборгованістю. Платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у несвоєчасному відшкодуванні надмірно сплачених податків.

Заявлена позивачем до стягнення із Державного бюджету України сума бюджетної заборгованості була сплачена позивачем як податок на додану вартість у ціні придбаних ним робіт, послуг.

Перший відповідач як орган, що контролює повноту і своєчасність сплати платниками податків до бюджету податків і зборів (обов’язкових платежів), не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про ненадходження до бюджету сум ПДВ, сплачених позивачем у ціні придбаних ним робіт, послуг та відсутність у позивача визначених ЗУ «Про ПДВ»документів, які обмежували чи позбавляли його права на бюджетне відшкодування ПДВ. Податкове повідомлення –рішення першого відповідача, на підставі якого він не визнав за позивачем право на бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 32 787,00 грн., судом визнається протиправним та підлягаючим скасуванню. Отже, відповідно до п.7.7 ст.7 ЗУ «Про ПДВ»у позивача є право на стягнення вказаної суми з Державного бюджету України як бюджетної заборгованості.

Відповідно до пункту 4 „Порядку відшкодування податку на додану вартість”, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Головного управління Державного казначейства України від 02.07.1997року №209/72 у редакції спільного наказу Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.2001 року №200/86, відшкодування ПДВ з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Черкаському районі від 03 травня 2007 року №/0 про зменшення ТОВ «ТЕП Транско»бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2006 року в сумі 32787,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України в Черкаській області, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, ідентифікаційний код 22808168 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско», юридична адреса: Черкаський район, с. Геронимівка, вул. Леніна, 1, поштова адреса: м. Черкаси, просп. Хіміків, 4, ідентифікаційний код 32291375, на поточний банківський рахунок №260066737 в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 354842 –32787,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та 331,28 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 17 квітня 2008 року.