ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 р.

№ 21/278

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. –головуючого,

Дунаєвської Н.Г.,

Плюшка І.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ "Торговий дім "Манташов"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від 07 листопада 2007 року

у справі

№ 21/278

господарського суду

міста Києва

за позовом

ТОВ "Торговий дім "Манташов"

до

Приватного підприємства "Русь-95"

про

стягнення 16 368 грн. 03 коп.

за участю представників сторін

від позивача –Малік О.І.

від відповідача –Яковишин М.В.

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Торговий дім "Манташов" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до Приватного підприємства "Русь-95" про стягнення 8 579 грн. 86 коп. боргу, 7 180 грн. 74 коп. пені, 489 грн. 39 коп. інфляційних витрат, 118 грн. 04 коп. –3 % річних та 2 500 грн. витрат на послуги адвоката.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Торговий дім "Манташов", посилаючись на ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 549, 550, 610, 611, 623, 625 Цивільного кодексу України, зазначає про порушення Приватним підприємством "Русь-95" зобов’язань за договором купівлі-продажу № 16/05/06 від 16.05.2006.

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.06.2007 у справі № 21/278 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "Русь-95" на користь ТОВ "Торговий дім "Манташов" 8 579 грн. 86 коп. боргу, 6 541 грн. 69 коп. пені, 489 грн. 39 коп. інфляційних витрат, 118 грн. 04 коп. –3 % річних, 1 000 грн. витрат на послуги адвоката, в решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 у справі № 21/278 (колегія суддів: головуючий Корсак В.А., судді Авдєєв П.В., Коршун Н.М.) господарського суду м. Києва від 11.06.2007 змінено, резолютивну частину рішення викладено в редакції, відповідно до якої позов ТОВ "Торговий дім "Манташов" задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "Русь-95" на користь ТОВ "Торговий дім "Манташов" 8 579 грн. 86 коп. боргу, 635 грн. 18 коп. пені, 489 грн. 39 коп. інфляційних витрат, 118 грн. 04 коп. –3 % річних, 1 000 грн. витрат на послуги адвоката, в іншій частині позову відмовлено.

Апеляційний господарський суд, посилаючись на ст. ст. 173, 193, 230 ГК України, ст. ст. 526, 610, 655, 692 ЦК України, а атож норми Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", зазначає про те, що відповідно до розрахунку за період з 10.06.2006 по 24.10.2006 розмір пені складає 635 грн. 18 коп., а отже місцевий господарський суд в даному випадку неправомірно стягнув з Приватного підприємства "Русь-95" на користь ТОВ "Торговий дім "Манташов" 6 541 грн. 69 коп. пені.

У касаційній скарзі ТОВ "Торговий дім "Манташов" просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 у справі №21/278, а рішення господарського суду м. Києва від 11.06.2007 залишити без змін.

В обґрунтування доводів касаційної скарги, посилаючись на норми Цивільного та Господарського кодексів України, умови договору купівлі-продажу № 16/05/06 від 16.05.2006, роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України та судову практику, ТОВ "Торговий дім "Манташов" зазначає про те, що апеляційним господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права в частині зміни розміру пені.

У відзиві на касаційну скаргу Приватне підприємство "Русь-95" просить залишити постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 у справі № 21/278 без змін, а касаційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Манташов" без задоволення.

Вищим господарським судом України за касаційною скаргою ТОВ "Торговий дім "Манташов" ухвалою від 28.01.2008 у справі № 21/278 порушено касаційне провадження.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 25.02.2008 у справі № 21/278 призначено наступний склад колегії суддів: Самусенко С.С. головуючий-доповідач, судді Дунаєвська Н.Г., Плюшко І.А.

З дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції заслухавши суддю-доповідача, а також представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права апеляційним господарським судом, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайне ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконуватися господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором та/або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до встановлених обставин та досліджених матеріалів справи господарськими судами попередніх інстанцій 16.05.2006 між ТОВ "Торговий дім "Манташов" та Приватним підприємством "Русь-95" був укладений договір купівлі-продажу № 16/05/06.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець ТОВ “Торговий дім "Манташов" зобов'язується протягом строку дії договору продавати покупцю Приватному підприємству "Русь-95" товар належної якості, а покупець зобов'язується товар своєчасно оплачувати.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що конкретний асортимент, кількість і вартість товару вказується в накладних на товар, які після підписання є невід'ємними додатками до договору.

Відповідно до п. 4.4. договору покупець оплачує кожну поставлену партію товару протягом 21 календарного дня з моменту отримання партії.

За п.4.3 договору оплата здійснюється в національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно п.5.6 договору строк його дії встановлюється до 31.12.3006.

Як встановлено апеляційним господарським судом, на виконання умов вищезазначеного договору ТОВ "Торговий дім "Манташов" поставив Приватному підприємству "Русь-95" товар у період з 16.05.2006 по 31.12.2006 на загальну суму 13 787 грн. 18 коп., що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Відповідно до умов договору Приватним підприємством "Русь-95" було здійснено повернення товару на загальну суму 1 027 грн. 32 коп.

13.09.2006 Приватним підприємством "Русь-95" було сплачено ТОВ "Торговий дім "Манташов" кошти за поставлений товар у розмірі 4 000 грн., що підтверджується банківською випискою від 13.09.2006.

За встановленими господарським судом апеляційної інстанції обставин у справі решту боргу в розмірі 8 579 грн. 86 коп. Приватним підприємством "Русь-95" сплачено не було.

Таким чином, вбачається, що сума боргу в розмірі 8 579 грн. 86 коп. підлягає стягненню з Приватного підприємства "Русь-95" на користь ТОВ "Торговий дім "Манташов".

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня”.

Відповідно до п. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до встановлених обставин та досліджених матеріалів справи господарськими судами попередніх інстанцій пунктом 4.5 договору № 16/05/06 від 16.05.2006 встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати за товар покупець Приватне підприємство "Русь-95" зобов'язаний сплатити продавцю ТОВ "Торговий дім "Манташов" неустойку в розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Апеляційним господарським судом встановлено, що облікова ставка НБУ в період з 10.06.2006 по 24.10.2006 становила 8,5% та сума пені у даному випадку складає 635 грн. 18 коп. за розрахунком з 10.06.2006 по 24.10.2006.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до ст.625 ЦК України позовні вимоги ТОВ "Торговий дім "Манташов" щодо стягнення з Приватного підприємства "Русь-95" інфляційних витрат та 3 % річних підлягають задоволенню.

Стосовно витрат на адвокатські послуги апеляційний господарський суд підтримав позицію місцевого господарського суду, яким стягнуто 1000 грн. з огляду на невелику суму позовних вимог по відношенню до розміру витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин у даній справі, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що постанова апеляційного господарського суду відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, тому підстав для її скасування не вбачається.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Проте, правило вказаної норми є загальним і не виключає застосування спеціальних правил, зокрема, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" щодо обмеження пені за прострочення виконання грошових зобов’язань та ч.2 ст.343 ГК України.

Умова про пеню в договорі в даному випадку перевищує встановлену законом межу.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає про те, що господарський суд апеляційної інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про стягнення з Приватного підприємства "Русь-95" на користь ТОВ "Торговий дім "Манташов" 635 грн. 18 коп. пені за прострочення виконання зобов’язань за договором купівлі-продажу № 16/05/06 від 16.05.2006 з урахуванням норм Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч.2 ст.343 ГК України про обмеження розміру пені за прострочення виконання грошових зобов’язань.

Оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження і порушень норм процесуального та матеріального права не встановлено, колегія суддів Вищого господарського суду України залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України , Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Манташов" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 у справі № 21/278 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                            С. Самусенко

Судді:                                                                                Н. Дунаєвська

І. Плюшко