ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"17" січня 2008 р.

справа № 20-9/338

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

до Закритого акціонерного товариства “Севастопольстрой”

про визнання права власності та витребування майна,

за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства “Севастопольстрой”

до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

про визнання права власності,

суддя Рибіна С. А.

представники сторін:

позивач (за первісним позовом) –Сазонов А.В., довіреність № 1 від 08.01.2008

відповідач (за первісним позовом) –Смірнов С.В., довіреність № б/н від 23.06.2007;

Суть спору.

Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - Фонд) звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовом до Закритого акціонерного товариства „Севастопольстрой” (далі –ЗАТ “Севастопольстрой”) про визнання права власності та витребування майна.

Відповідно до позовної заяви та пояснень представника Фонду, позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором купівлі-продажу від 04.08.1993 № 3/40, який укладений між Фондом та Товариством покупців, створеним членами трудового колективу державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” (правонаступником якого є ЗАТ “Севастопольстрой”), останньому в процесі приватизації державного майна був переданий у власність цілісний майновий комплекс державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой”.

Згідно розділу 7 альтернативного плану приватизації державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой”, який затверджений начальником Регіонального відділення фонду державного майна України в м. Севастополі 30.06.1993, товариству покупців, створеному членами трудового колективу державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой”, були безоплатно передані об’єкти соціально-побутового значення, в тому числі:

-          дитячий садочок № 44, розташований за адресою: м. Севастополь, вул.. Пожарова, 28;

-          та дитячий садочок № 62, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Музики, 78А.

Позивач вказує, що відповідно до розділу 7 альтернативного плану приватизації державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой”, фінансування будівництва даних об’єктів здійснювалося централізовано –за рахунок централізованих фондів та посилається на невиконання обов’язків Покупця за Договором купівлі-продажу: відповідно до п. 13 договору купівлі-продажу від 04.08.1993 № 3/40 покупець зобов’язується виконати усі умови альтернативного плану приватизації у повному обсязі та у встановлені строки. В ході перевірки, яка була проведена Фондом, було встановлено, що ЗАТ „Севастопольстрой” не виконує умови п. 13 договору купівлі-продажу від 04.08.1993 № 3/40, об’єкти соціально-побутового призначення використовуються ні за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 5 ст. 27 Закону України „Про приватизацію державного майна” за вимогою однієї з сторін договір купівлі-продажу може бути розірваний або визнаний недійсним за рішенням суду у випадку невиконання іншою стороною обов’язків, передбачених договором купівлі-продажу, у встановлений строк. Дані доводи, на думку Фонду, є підставою для визнання права власності на вищевказані об’єкти нерухомого майна та витребування їх з незаконного володіння ЗАТ „Севастопольстрой”.

ЗАТ “Севастопольстрой” позовні вимоги не визнає.

Під час розгляду справи ЗАТ „Севастопольстрой” звернулося до Господарського суду міста Севастополя із зустрічним позовом про визнання права власності на спірні об’єкти нерухомого майна. Ухвалою суду від 10 грудня 2007 року зустрічний позов був прийнятий до провадження.

ЗАТ „Севастопольстрой” обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідно до розділу 7 альтернативного плану приватизації майна, трудовому колективу державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” (правонаступником якого є ЗАТ “Севастопольстрой”) безоплатно були передані об’єкти соціального призначення, в тому числі: Дитячий садочок № 44, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Пожарова, 28; та Дитячий садочок №62, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Музики, 78а.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України „Про приватизацію державного майна” (в редакції від 19.02.1993р.) товариству покупців, створеному працівниками підприємства згідно з статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна.

Відповідно до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу ДП „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой”, вартість об’єктів соціально-побутового призначення, в тому числі дитячих садочків № 44 и № 62 була виключена із вартості майна, що підлягає приватизації.

Таким чином, на думку ЗАТ „Севастопольстрой”, на момент проведення приватизації діючим законодавством була прямо передбачена можливість передачі об’єктів соціально-побутового призначення у власність, і той факт, що зазначене майно було передано безоплатно не свідчить про відсутність права власності на майно, а підтверджує дотримання порядку, який був прямо передбачений діючим на момент приватизації законодавством.

Згідно ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд встановив:

Згідно ст. 1 Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств” (в редакції від 19.02.1993.) приватизація майна державних підприємств України (надалі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств” (в редакції від 19.02.1993) приватизація державного майна здійснюється, в тому числі, шляхом викупу майна державного підприємства згідно з альтернативним планом приватизації. Порядок та способи приватизації встановлюються розділом 2 Закону України „Про приватизацію державного майна” (в редакції від 19.02.1993).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна в м. Севастополі № 17 від 10 травня 1993 року було прийняте рішення про видачу дозволу на приватизацію майна державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” товариству покупців, створеному членами трудового колективу.

Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна в м. Севастополі № 42 від 30.07.1993 був затверджений альтернативний план приватизації майна державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” як цілісного майнового комплексу шляхом викупу.

Згідно із розділом 7 альтернативного плану приватизації майна державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой”, трудовому колективу державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” безоплатно були передані об’єкти соціального призначення, в тому числі: дитячий садочок № 44, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Пожарова, 28; дитячий садочок №62, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Музики, 78а.

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств” (в редакції від 19.02.1993) при приватизації майна державного підприємства як цілісного майнового комплексу шляхом його викупу, між продавцем та покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу, що і було зроблено між сторонами по справі.

04.08.1993 між Регіональним відділенням Фонду державного майна в м. Севастополі та товариством покупців, створеним членами трудового колективу державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” був укладений договір купівлі-продажу № 3/40 нерухомого майна цілісного майнового комплексу державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой”.

Згідно акту прийому-передачи державного майна цілісного майнового комплексу „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой”, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна в м. Севастополі та товариством покупців, створеним членами трудового колективу державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” 02.09.1993, членам трудового колективу державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” було передано майно, в тому числі, безоплатно були передані основні фонди невиробничого значення.

З матеріалів справи вбачається, що „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” у вересні 1993 року був реорганізований в Закрите акціонерне товариство „Севастопольстрой”, Статут якого був зареєстрований в Севастопольської державної адміністрації 28.09.1993. Відповідно до п. 3.2. Статуту, ЗАТ „Севастопольстрой” є правонаступником „Загальнобудівельного тресту „Севастопольстрой” та відповідно до п. 3.4. є власником майна треста, у зв’язку з чим має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності.

В ході перевірки, яка була проведена Фондом, було встановлено, що ЗАТ „Севастопольстрой” не виконує умови п. 13 договору купівлі-продажу від 04.08.1993 № 3/40: покупець зобов’язується виконати усі умови альтернативного плану приватизації у повному обсязі та у встановлені строки, яке виразилося в тому, що об’єкти соціально-побутового призначення використовуються ним ні за цільовим призначенням.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача із первісним позовом та відповідача із зустрічними вимогами.

Дослідивши надані сторонами докази суд вважає позов Фонду таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ЗАТ “Севастопольстрой” підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та Перехідних Положень Цивільного кодексу України (№435-ІV від 16.01.2003) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спір між сторонами стосується права власності на майно та виник після 01.01.2004, суд при розгляді даного спору керується нормами Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 „Про приватизацію майна державних підприємств” (в редакції від 19.02.1993) Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України „Про приватизацію державного майна” (в редакції від 19.02.1993) товариству покупців, створеному працівниками підприємства згідно з статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна.

Згідно акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу ДП „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой”, вартість об’єктів соціально-побутового призначення, в тому числі дитячих садочків № 44 и № 62 була виключена із вартості майна, що підлягає приватизації, що повністю відповідає змісту ст. 24 Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств” (в редакції від 19.02.1993).

Законом України від 19.02.1997 року № 89/97 –ВР „Про внесення змін до Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств” була прийнята нова редакція зазначеного Закону і змінено правове становище такого майна, а саме за рішенням державного органу приватизації об'єкти соціально-побутового призначення в разі відмови трудових колективів підприємств, що приватизуються, від приватизації цих об'єктів можуть передаватися місцевим радам згідно з законодавством. У разі неможливості утримання за рахунок коштів місцевого бюджету об'єктів соціально-побутового призначення, створених за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) підприємства, що приватизується, зазначені об'єкти можуть безоплатно передаватися господарському товариству, створеному працівниками підприємства відповідно до статті 8 цього Закону, до складу якого ввійшло не менш як 50 відсотків працівників підприємства, за умови їх цільового використання та належного утримання і без права продажу. Однак даний Закон на момент приватизації майна відповідачем не існував, зворотної сили не має, тому не може бути застосований судом.

Відповідно до п. 2.4. Положення про застосування способів приватизації майна державних підприємств, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 04.02.1993 року № 56 до покупця, який придбав шляхом викупу цілісний майновий комплекс, переходить право володіння, користування і розпорядження цим об'єктом з дати видання органом приватизації наказу про приватизацію об'єкта. Право власності на викуплене державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та органом приватизації.

Суд вважає безпідставними висновки Фонду що спірне майна збудовано за рахунок централізованих фондів, які, на думку позивача за первісним позовом, є коштами державного бюджету з наступних підстав.

Згідно розділу 7 альтернативного плану приватизації майна державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” (аркуш 16 альтернативного плану), централізовані фонди визначені як фонди, що створені за рахунок відрахувань від прибутку та амортизаційних відрахувань підприємства.

Тому суд вважає, що майно, джерелом фінансування якого в альтернативному плані приватизації вказані централізовані фонді, відноситься до об'єктів соціально-побутового призначення, що створені за рахунок коштів, аналогічних фонду соціального розвитку зазначеного підприємства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при укладенні між сторонами договору купівлі-продажу № 3/40 майна цілісного майнового комплексу державного підприємства „Загальнобудівельний трест „Севастопольстрой” від 04.08.1993 до покупця, правонаступником якого є ЗАТ „Севастопольстрой”, перейшло право власності на майно підприємства, в тому числі і на спірне майно дитячих садочків № 44, № 62, тому володіння та користування вказаним майном ЗАТ „Севастопольстрой” є правомірним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що немає підстав для задоволення позовних вимог Фонду щодо визнання права власності на спірне майно та витребування зазначеного майна з незаконного володіння ЗАТ „Севастопольстрой”.

Враховуючи той факт, що фондом не визнається право власності ЗАТ „Севастопольстрой” на спірне майно, суд, керуючись вищезазначеними нормами, дійшов висновку, що у ЗАТ „Севастопольстрой” є право на визнання права власності на зазначене майно в судовому порядку.

Відповідно до матеріалів інвентарних справ КП БТІ ДРОНМ Севастопольської міської ради, об’єкт нерухомого майна –дитячий садочок № 44, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Пожарова, 28, складається з: будівлі (літер „А”), підвалу (літер „п/А”), навісу (літер „а”), входу до підвалу, світлового каналу, крильців –7 шт., пожежного сходу, складу (літер „Б”) з крильцем, кладової (літер „В”), навісу (літер „І”), складу (літер „К”) з крильцем, гаражу (літер „Л”), навісу (літер „М”), огорож № 1-7,9, інших споруд № 8,10,І., а дитячий садочок № 62, розташований за адресою: м. Севастополь, вул.. М. Музики, 78А, складається з : будівлі (літер „А”) з підвалом, крильцями (5 шт.), естакадами (4 шт.), входами до підвалу (6 шт.), пожежними сходами (6 шт.), прибудовою (літер „а”) з крильцем, тамбуром (літер „а1”) з естакадою, тамбуром (літер „а2”), прибудовою (літер „а3”); навісу (літер „Б”); навісу (літер „В”); огорожі №1 - №3, інших споруд І. При цьому, відповідно до даних викладених в матеріалах інвентарних справ, зазначені будівлі та споруди збудовані в 1962-1985 роках, що дає підстави суду вважати, що саме зазначені будівлі та споруди були передані ЗАТ „Севастопольстрой” в процесі приватизації у 1993 році.

Дані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями, наданими Фондом в ході судового засідання, відповідно до яких Фонд підтверджує існування зазначених об’єктів нерухомого майна у складі, який визначений в інвентарних справах КП БТІ та ДРОНМ на дату укладення договору купівлі-продажу №3/40 .

На підставі вищевикладеного, суд визнає, що первісний позов Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задоволенню не підлягає, а зустрічні позовні вимоги ЗАТ „Севастопольстрой” підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Закритого акціонерного товариства „Севастопольстрой” про визнання права власності та витребування майна відмовити повністю.

2.          Зустрічний позов Закритого акціонерного товариства „Севастопольстрой” до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задовольнити у повному обсязі.

3.          Визнати за Закритим акціонерним товариством „Севастопольстрой” (юр. адреса, 99011, м. Севастополь, пр. Нахімова, 11, , відомості про рахунки відсутні) право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Севастополь, вул. М.Музики, 78а, та складається з: будівлі (літер „А”) з підвалом, крильцями (5 шт.), естакадами (4 шт.), входами до підвалу (6 шт.), пожежними сходами (6 шт.), прибудовою (літер „а”) з крильцем, тамбуром (літер „а1”) з естакадою, тамбуром (літер „а2”), прибудовою (літер „а3”); навісу (літер „Б”); навісу (літер „В”); огорожі №1 - №3, інших споруд І.

4.          Визнати за Закритим акціонерним товариством „Севастопольстрой” (юр. адреса, 99011, м. Севастополь, пр. Нахімова, 11, , відомості про рахунки відсутні) право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Севастополь, вул. Пожарова, 28, та складається з: будівлі (літер „А”), підвалу (літер „п/А”), навісу (літер „а”), входу до підвалу, світлового каналу, крильців –7 шт., пожежного сходу, складу (літер „Б”) з крильцем, кладової (літер „В”), навісу (літер „І”), складу (літер „К”) з крильцем, гаражу (літер „Л”), навісу (літер „М”), огорож № 1-7,9, інших споруд № 8,10,І.

Суддя С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 21.01.2008