ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-4/388
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"21" лютого 2008 р. 11:15                                                                                          м. Севастополь

За адміністративним позовом

Приватного багатопрофільного підприємства „ДИС” (вул. Кожанова, 6, місто Севастополь, 99003)

до відповідача: Державної податкової інспекції в Ленінському районі міста Севастополя (вул. Кулакова, 37, місто Севастополь, 99011)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000411151/0 від 20.07.2006 на суму 23401,42грн.,

суддя Остапова К.А.,

при секретарі судового засідання Пірог О.В.,

За участю представників:

Від позивача: Хлівненко П.В., довіреність б/н від 26.11.2007,

Від відповідача: Турчин Д.С., довіреність № 10-004/217 від 05.07.2007,

Суть спору: Приватне багатопрофільне підприємство „ДИС” звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до Державної податкової інспекції в Ленінському районі міста Севастополя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000411151/0 від 20.07.2006 на суму 23401,42грн.

Ухвалою суду від 01.12.2006 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання на 14.12.2006.

За результатами проведення попереднього судового засідання ухвалою від 29.01.2007 справа №20-4/388 призначена до судового розгляду на 13.02.2007.

Ухвалою від 13.02.2007 провадження у справі №20-4/388 зупинено у зв`язку з зверненням до Верховного Суду України з проханням внести до Конституційного Суду України подання щодо конституційності статті 47 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” в частині збільшення вартості торгових патентів у сфері грального бізнесу.

Враховуючи те, що відпали обставини, які були підставою для зупинення провадження у даній справі, ухвалою від 09.11.2007 провадження у справі поновлено.

Розгляд справи відкладався, в судовому засіданні оголошувалась перерва в порядку статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Письмовим клопотанням (вхідний номер 4715 від 15.02.2007) позивач змінив позовні вимоги та просить суд визнати недійсними податкове повідомлення-рішення №000411151/0 від 20.07.2006 на суму 23401,42 грн., податкове повідомлення-рішення №000411151/2 від 12.10.2006 на суму 23401,42 грн.

Відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 21 Заключних положень Кодексу адміністративного судочинства України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України, пояснення та клопотання по справі надавались ними російською мовою.

Згідно зі статями 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні представникам сторін роз’яснені процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд

в с т а н о в и в :

13.07.2006 працівниками Державної податкової інспекції в Ленінському районі міста Севастополя було проведено перевірку відповідача щодо правильності та повноти сплати за торгові патенти на надання послуг в сфері грального бізнесу.

За результатами перевірки був складений Акт перевірки №14990/10/15-1/16500302 від 13.07.2006.

Згідно з висновками Акту перевірки відповідачем при здійснені своєї господарської діяльності були допущені порушення пункту 3 статті 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», у зв`язку з чим сума недоплати склала 18350,00 грн. (пункт 1 висновків Акту), а також пункту 5 статті 5 цього же Закону в частини нездійснення щоквартальної оплати вартості торгових патентів на здійснення операцій по наданню послуг в сфері грального бізнесу за 2 квартал 2005 року по строку оплати 14.03.2005 в розмірі 5051,42 грн. (пункт 2 висновків Акту).

Як вказує позивач, він листом від 17.07.2006 №20 подав заперечення на Акт перевірки від 13.07.2006.

Як вбачається з матеріалів справи, лист відповідача про результати розгляду заперечень позивача на Акт перевірки датований 21.07.2006. При цьому 20.07.2006 відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №000411151/0 про визначення позивачеві суми податкового зобов`язання як оплати вартості торгових патентів у сфері грального бізнесу в сумі 23401,42 грн.

17.08.2006 у зв`язку з відсутністю з боку позивача погашення податкового боргу в сумі 23401,42грн. в добровільному порядку відповідач виніс податкове повідомлення-рішення №000411151/1 на суму 23401,42 грн. та направив його позивачеві разом з супровідним листом 18.08.2006 (вихідний номер 16365/10/15-1).

З тих же підстав 12.10.2006 відповідач знову виніс податкове повідомлення-рішення №000411151/2 на суму 23401,42 грн. і направив його позивачеві разом з супровідним листом 06.11.2006 (вихідний номер 19946/10/15-1).

На думку позивача, відповідач, додатково двічі направляючи позивачеві податкові повідомлення-рішення №000411151/1 від 17.08.2006 та №000411151/2 від 12.10.2006, порушив норми пункту 4.11 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005, згідно з яким податкове повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій) приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акту невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок або вручення його поштою суб`єкту господарювання (на підставі відмітки на поштовому повідомленні), а за наявності заперечень посадових осіб суб`єкта господарювання до акта перевірки –протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді суб`єкту господарювання.

Предметом спору у дані справі з урахуванням письмового клопотання позивача про зміну предмету спору є визнання недійсними податкового повідомлення-рішення №000411151/0 від 20.07.2006 на суму 23401,42 грн., податкове повідомлення-рішення №000411151/2 від 12.10.2006 на суму 23401,42грн.

При вирішенні даного адміністративного спору суд виходить з наступного.

Позивач здійснив оплату вартості торгових патентів в кількості 53 штук, у тому числі 52 - для використання гральних автоматів та 1 –для використання більярдного столу, за перший квартал 2005 року платіжними дорученнями № 612 від 13.12.2004 на суму 44800 грн. та № 613 від 13.12.2004 на суму 900 грн.

Крім того 28.12.2004 відповідно до Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” № 83/96-ВР від 23.03.1996 (з подальшими змінами та доповненнями) Приватне багато профільне підприємство “ДИС” подало до ДПІ у Ленінському районі міста Севастополя замовлення на придбання торгових патентів у кількості 14 штук, у тому числі 12 –для використання гральних автоматів та 2 –для використання більярдних столів.

Вартість цих патентів була оплачена 27.12.2004 за платіжними дорученнями № 2 на суму 7575,00 грн. та № 3 на суму 600,00 грн.

Таким чином станом на 01.01.2005 загальна кількість торгових патентів, придбаних позивачем, склала 67, у тому числі 64 –для використання гральних автоматів та 3 –для використання більярдних столів.

Станом на 01.12.2004 відповідно до даних податкової інспекції за позивачем числилась переплата за торгові патенти в сумі 5423,58 грн.

Листом за вих. № 26 від 14.03.2005 позивач звернувся до ДПІ у Ленінському районі міста Севастополя з проханням зарахувати одноразову оплату за 48 торгових патенти для використання гральних автоматів в сумі 33600,00 грн., та 1 патент для використання більярдного столу в сумі 300,00 грн. в рахунок оплати торгових патентів за другий квартал 2005 року у зв’язку з припиненням виду діяльності –гральний бізнес з 01.07.2005.

Листом за вих. № 27 від 14.03.2005 позивач повідомив відповідачеві про закриття з 01.04.2005 ділянок гральних автоматів та зобов’язувався повернути торгові патенти у кількості 18 штук, з яких 16 –для використання гральних автоматів, 2- для використання більярдних столів.

Із супровідним листом за вих. № 35 від 31.03.2005 позивач повернув ДПІ у Ленянському районі міста Севастополя торгові патенти, та просив повернути на його розрахунковий рахунок суму одноразової плати –12100 грн. за останній квартал дії патентів.

Листом від 30.06.2005 № 64 позивач у зв’язку з припиненням діяльності –гральний бізнес з 01.07.2005, повернув відповідачеві торгові патенти кількості 48 штук для використання гральних автоматів.

Суд вважає помилковими доводи позивача щодо суперечності принципам побудови системи оподаткування в Україні, закріпленим в Законі України “Про систему оподаткування” статті 47 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” та внесених ним змін до статті 5 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” та неможливість їх застосування у 2005 році, в частині сплати за торгові патенти за 2-4 квартали 2005 року, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 5 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” патентуванню підлягають операції з надання послуг у сфері грального бізнесу, які здійснюються суб’єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами.

Вартість торгового патенту на право здійснення діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу встановлюється у фіксованому розмірі (за рік) і, зокрема, для використання грального автомата з грошовим або майновим виграшем відповідно до частини третьої статті 5 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” у 2004 році становила 2800,00 грн., для використання столів для більярду, що вводяться в дію за допомогою жетона, монети або без них, крім столів для більярду, що використовується для спортивних аматорських змагань –1200,00 грн. за кожний стіл для більярду.

Оплата вартості торгового патенту за здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу проводиться щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу.

Статтею 47 Закону України “Про Державний бюджет на 2005 рік” було встановлено, що у 2005 році збільшується вартість торгового патенту на здійснення діяльності з обміну готівкових валютних цінностей, надання послуг у сфері грального бізнесу. Встановлені частиною третьою статті 5 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" стосовно вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу цифри "1400", "64000", "48000", "2000", "600", "2400" замінити відповідно цифрами "4200", "192000", "144000", "6000", "1800", "7200". Закон набрав чинності з 01.01.2005 року.

Наведені норми цих законів неконституційними не визнані.

Відповідно до статті 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Норми Закону України “Про систему оподаткування” та Бюджетний кодекс України, на які посилається позивач, є в спірних відносинах загальними. Перевагу ж мають спеціальні закони, якими є Закон України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” та Закон України “Про Державний бюджет на 2005 рік”.

Крім того, із змісту пункту 3 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України випливає, що одним із нормативно-правових актів, які регулюють бюджетні відносини в Україні, є, зокрема, закон про Державний бюджет України, який регулює бюджетні відносини у сфері наповнення бюджету через механізм справляння податків. Отже, дія зазначеного Закону поширюється, у тому числі, і на податкові правовідносини, оскільки одним з джерел формування доходної частини бюджету на поточний рік є податки.

Закон про Державний бюджет на поточний рік передбачає розмір кожної доходної статті бюджету, зокрема шляхом визначення розміру податкових ставок, зупинення дії податкових зобов’язань для визначеного кола суб’єктів і звільнення окремих суб’єктів господарювання від сплати певних видів податків.

Виходячи із зазначеного, цим Законом може зупинятись дія окремих положень податкових законів, вводитись податкові пільги та інше.

Відповідно до пункту 2 статті 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та законів про Державний бюджет України.

Таким чином збільшення вартості торгових патентів на право здійснення діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу Законом України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” не суперечить принципам побудови системи оподаткування України”.

Відповідно до абзацу 3 частини п’ятої статті 5 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” попередня оплата вартості торгового патенту за весь термін його дії звільняє від обов’язку доплати вартості торгового патенту в разі, якщо прийнятими після цього актами законодавства його вартість збільшується.

Судом встановлено, що позивач не сплачував вартість патентів за весь строк їх дії, тому доводи Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя про обов’язковість щоквартальної сплати за ставками, встановленими бюджетними законами, відповідають вимогам чинного законодавства.

Плата за торговий патент на деякі види підприємницької діяльності, згідно з пунктом 19 частини першої статті 14 Закону України “Про систему оподаткування”, належить до загальнодержавних податків і зборів (обов’язкових платежів).

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України “Про систему оподаткування” обов’язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) припиняється зі сплатою податку, збору (обов’язкового платежу), або його скасуванням, або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Отже, зі сплатою позивачем до введення в дію Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” вартості торгових патентів за перший квартал 2005 року у розмірі, встановленому чинним на тої момент законодавством, його обов’язок зі сплати цих платежів припинився, і подальше нарахування податковим органом сум до сплати за вказаними платежами слід вважати безпідставним. Платежі за другий квартал 2005 року за патенти, що діяли у цьому періоді, мали здійснюватись із врахуванням внесених змін до розміру вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу.

Судом встановлено, що позивач здійснив оплату вартості торгових патентів для здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу для гральних автоматів у кількості 52 штук та для більярдних столів –у кількості 1 штуки, всього 53 патенти, що були придбані ним протягом 2004 році, за перший квартал 2005 року 13.12.2004 за ставками, що діяли на момент здійснення оплати. Так, позивач платіжним дорученнями від 13.12.2004 № 612 на суму 44800,00 грн. та № 613 на суму 900,00 грн. позивач сплатив 45700,00 грн..

Також позивач придбав у грудні 2004 року 14 торгових патентів строком дії з 01.01.2005, з яких 12 –за гральні автомати, 2 –за більярдні столи, сплативши 27.12.2004 платіжними дорученнями № 2 га суму 7575,00 грн. та № 3 на суму 600,00 грн. Таким чином, із врахуванням раніше внесених сум, суми переплати, яка за даними податкової інспекції складає 5423,58 грн., позивач оплатив вартість вищевказаних 14 торгових патентів за перший квартал 2005 року за ставками, що діяли на момент оплати –27.12.2004, а також вніс одноразову плату у розмірі вартості торгового патенту за 3 місяці, на яку, відповідно до абзацу 2 частини п’ятой статті 5 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” зменшується розмір плати за торговий патент, яка підлягає внесенню в останній квартал його дії.

Таким чином, висновки податкової інспекції в Акті перевірки про необхідність доплати позивачем вартості торгових патентів за перший квартал 2005 року, є помилковими.

Як вже зазначалось, позивач анулював з 01.04.2005 18 (16 –за гральні автомати, 2 –більярдні столи) торгових патентів, тобто протягом другого кварталу були діючими 49 патентів (48 гральних автомати, 1 більярдний стіл).

На думку суду, оплата у другому кварталі 2005 року за патенти повинна рахуватись за ставками, які діяли у 2005 році, оскільки у грудні 2004 року позивач сплатив вартість патентів тільки за перший квартал 2005 року.

Однак, оскільки у позивача числилась переплата за торгові патенти, а також враховуючі зарахування одноразової плати за торгові патенти в рахунок оплати за торгові патенти у другому кварталі 2005 році, суд встановив, що донарахування відповідачем плати за торгові патенти є безпідставним.

Крім того, судом встановлено порушення відповідачем норми пункту 4.11 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за N 925/11205, в редакції, що діяла на момент прийняття податкового повідомлення-рішення, яке оскаржується.

Відповідно до вищевказаної норми податкове повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій) приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акта невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок або вручення його поштою суб'єкту господарювання (на підставі відмітки на поштовому повідомленні), а за наявності заперечень посадових осіб суб'єкта господарювання до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді суб'єкту господарювання.

Акт невиїзної документальної перевірки ПМП “ДИС” № 14990/10/15-1/16500302 від 13.07.2006 направлений відповідачем на адресу позивача супровідним листом від 14.07.2006 вих. № 15082/10/15-1 (арк. справи 8 том 1).

17.07.2006 до відповідача надійшли зауваження позивача до акту перевірки.

Відповідь від 21.07.2006 за вих. № 15423/10/151 за результатами розгляду зауважень позивача на акт перевірки направлена на адресу ПМП “ДИС” 21.07.2006.

Податкове повідомлення-рішення № 000411151/0 ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя, що оспорюється позивачем, прийнято 20.07.2006, тобто до розгляду зауважень позивача на акт перевірки.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб’єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 51, 60, 94, 159, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя № 000411151/0 від 20.07.2006 на суму 23401,42 грн. та податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя № 000411151/2 від 12.10.2006 на суму 23401,42 грн.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження до господарського суду міста Севастополя протягом десяті днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства –з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Виконавчий лист видається за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено.

Суддя

К.А. Остапова

Постанова складена та підписана

в порядку частини третьої

статті 160 КАС України

29.02.2008.