ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.03.08                                                                                           Справа № 5/18-38

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів: Мирутенко О.Л.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ «Аптека Біокон»№903 від 22.02.08р.

на ухвалу господарського суду Волинської області від 05.02.2008 року

у справі №5/18-38

за позовом ТзОВ «Аптека Біокон», м. Київ

до відповідача Комунального підприємства «Камінь-Каширська центральна районна аптека №9 Волинської області», м. Камінь-Каширський Волинської області

про стягнення боргу в сумі 14774 грн.

Представники сторін не з’явились.

Встановив: ухвалою господарського суду Волинської області (суддя: В.Л. Слупко) від 5.02.08р. по справі №5/18-38 позов залишено без розгляду.

Позивач з ухвалою не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з огляду на те, що судом не враховано того, що наявність заборгованості відповідача підтверджується договором, накладними, банківськими виписками. Покликається, що у клопотанні від 25.01.08р. ТзОВ «Аптека Біокон»довело до відома господарського суду, що поставка медикаментів відповідачу була здійснена без довіреностей. Крім цього, 24.03.08р. скаржником подано клопотання, в якому він просив слухати справу без участі його представника та скасувати ухвалу господарського суду в повному обсязі, оскільки він знаходиться у іншому місті.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлявся про час слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення, тому колегія дійшла висновку про розгляд справи без його участі.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвалу господарського суду Волинської області від 5.02.2008 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного:

ТзОВ «Аптека Біокон»звернулося у господарський суд Волинської області з позовом до комунального підприємства «Камінь-Каширська центральна районна аптека №9 Волинської області»про стягнення боргу в сумі 14 774,34 грн.

Ухвалою господарського суду від 09.01.08р. порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду та зобов’язано позивача подати оригінали довіреностей на отримання відповідачем медикаментів, обґрунтований розрахунок збитків, акт звірки розрахунків.

5.02.08р. господарський суд Волинської області виніс ухвалу, якою залишив позов без розгляду. Ухвала мотивована тим, що у зв’язку з непредставленням позивачем витребуваних ухвалою суду від 09.01.2008р. доказів, спір не може бути вирішено по суті.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія виходила з наступного:

Аналіз позовних матеріалів свідчить, що позивач ґрунтує свої позовні вимоги на договорі поставки №0577/07 від 21.09.2007р. та виписаних товариством накладних №2207371 від 01.10.2007р., №2225253 від 17.10.2007р., №2240676 від 31.10.2007р.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.п. 2, 3, 6 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на отримання цінностей, затвердженої наказом Мінфіну України №99 від 16.05.1996р., товарно-матеріальні цінності відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів; довіреності є документами суворої звітності; довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей. Таким чином, довіреність є первинним документом, який фіксує рішення посадової особи підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства цінності, перелік та кількість яких зазначені в довіреності.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте додані до позовної заяви накладні господарським судом розцінено такими, що не можуть бути визнані належними доказами в підтвердження отримання відповідачем товару в розумінні ст.34 ГПК України, оскільки на всіх відсутні посади осіб, які отримували від відповідача медикаменти, їх прізвища та дати отримання товару (крім накладної №2225253), не вказано довіреностей, по яких отримувався товар, при цьому, відповідач факту отримання медикаментів суду не підтвердив, а акт звірки заборгованості господарському суду не подано.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що позивачем не представлено витребуваних ухвалою господарського суду від 09.01.2008р. доказів, колегія погоджується з висновком господарського суду, що спір не може бути вирішено по суті.

При цьому, колегія зазначає, що залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Не беруться до уваги покликання скаржника про те, що ухвала господарського суду підлягає скасуванню, з тих підстав, що позивач знаходиться у іншому місті, оскільки суперечить положенням ст. 15 ГПК України.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Волинської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обгрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст.33,43,49,91,99,101,103,105,106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Ухвалу господарського суду Волинської області від 5.02.2008р. по справі за №5/18-38 залишити без змін.

2.В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

3.Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються в господарський суд Волинської області.

Головуючий–суддя Мельник Г.І.

Судді Мирутенко О.Л.

Михалюк О.В.