ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"10" листопада 2008 р.

справа № 5020-11/398

За позовом Комунального підприємства “Севтеплоенерго”Севастопольської міської Ради (99011 м. Севастополь, вул. Павліченко, буд. 2)

до відповідача Будівельного управління Чорноморського флоту Російської Федерації (99050 м. Севастополь, пр. Нахимова, 13)

про стягнення заборгованості по сплаті за тепловую енергію

Суддя Дмитрієв В.Є.

Представники сторін:

від позивача –Іванов П.П., представник, довіреність № 233 від 07.02.2007;

від відповідача –не з’явився;

Суть спору:

Позивач КП “Севтеплоенерго” Севастопольської міської Ради” звернулося до суду з позовом до відповідача підприємства „Будівельне управління Чорноморського флоту міністерства оборони Російської Федерації” про стягнення заборгованості по сплаті за тепловую енергію.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем належним чином не виконувались обов’язки щодо оплати отриманої енергії.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомленій своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представнику позивача роз'яснені його процесуальні права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши представника позивача, вивчивши надані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.005 між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії № 1114/у/2.

Відповідно до вимог договору позивач взяв на себе зобов’язання по постачанню тепловою енергією відповідача у необхідних розмірах, а відповідач в свою чергу зобов’язався оплачувати отриману енергію по встановленим тарифам та в строки, передбачені договором.

Згідно з п. 4.4 договору остаточний розрахунок за теплову енергію здійснюється в строк до 15 числа місяця, наступного за звітним, згідно з тарифами, діючим на день отримання теплової енергії. Рахунок вважається доставленим на адресу відповідача у випадку якщо останній до 15 числа місяця, наступного за звітним, не заявить про неотримання рахунку.

Зобов’язання з постачання енергії позивачем виконувались належним чином, та своєчасно, але оплата за отриману енергію відповідачем здійснювалась несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв’язку з чим станом на 16.09.08 виникла заборгованість у розмірі 38040,75грн.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статтями 525, 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення суми боргу обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суму основного боргу позивач просить стягнути з урахуванням пені.

Згідно з п. 6.1.2 договору за прострочення платежу відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статті 546 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 виконання зобов’язань може забезпечуватися пенею.

Позивачем нарахована пеня в сумі 4541,83грн., яка підлягає стягненню.

Суму основного боргу в розмірі 38040,75грн. позивач просить стягнути з урахуванням збитків від інфляції та 3% річних.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотку річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно наданому позивачем розрахунку, якій перевірений судом, сума 3% річних складає 663,02грн., збитків від інфляції – 4364,10грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 38040,75 грн. – сума основного боргу, 4541,83 грн. –сума пені, 4364,10 грн. – збитки від інфляції, 663,02 грн. –3% річних.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 476,09грн. і інформаційне –технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49, 82 –85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Підприємства „Будівельне управління Чорноморського флоту міністерства оборони Російської Федерації” (м. Севастополь, пл. Нахімова, 13, , р/р 35956 в ПІБ м. Севастополя, МФО 324515) на користь Комунального підприємства “Севтеплоенерго” Севастопольської міської Ради (99011 м. Севастополь, вул. Павліченко, 2, , р/р 01 в філії “Кримська Дирекція “АБ” Кліринговий Будинок”, МФО 384920) заборгованість в сумі 48203,79 грн., з яких: 38040,75 грн. – сума основного боргу, 4541,83 грн. –пеня, 4364,10 грн. – збитки від інфляції, 663,02 грн. – 3% річних, витрати по сплаті державного мита в сумі 476,09 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя            В.Є. Дмитрієв

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

17.11.08