ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№ 3/278-2/609

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

ліквідатора акціонерного банку "Аллонж"

на рішення

та постанову

у справі

за позовом

господарського суду міста Києва від 20 червня 2007 року

Київського апеляційного господарського суду від

6 вересня 2007 року

№ 3/278-2/609 господарського суду міста Києва

товариства з обмеженою відповідальністю "МАС"

до

акціонерного банку "Аллонж"

про

визнання кредитного договору та додатків до нього недійсними

за участю представників сторін:

АБ "Аллонж" Сопова В.М.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАС" (далі –ТОВ "МАС") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного банку "Аллонж" (далі –АБ "Аллонж") про визнання кредитного договору та додатків до нього недійсними.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20 червня 2007 року у справі № 3/278-2/609 (суддя Домнічева І.О.) задоволено позов ТОВ "МАС", визнано недійсними з моменту укладання кредитний договір від 1 лютого 2002 року № 432 та додаткові угоди до договору від 1, 2, 30 квітня, 27 червня, 13 листопада, 28 грудня 2002 року та 3, 28 січня, 29 липня, 19 листопада 2003 року, стягнуто з відповідача на користь позивача державне мито у розмірі 85, 00 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з винесеним у справі рішенням АБ "Аллонж" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 6 вересня 2007 року апеляційну скаргу АБ "Аллонж" залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Не погоджуючись з винесеною у справі постановою суду апеляційної інстанції АБ "Аллонж" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України), 241 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) просить скасувати прийняті у справі рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 лютого 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір (далі –договір), а 1, 2, 30 квітня, 27 червня, 13 листопада, 28 грудня 2002 року та 3, 28 січня, 29 липня, 19 листопада 2003 року додаткові угоди до нього, якими змінювався порядок його виконання та термін його дії (т. 1 а.с. 25-39).

Судами також встановлено, що 18 липня 2001 року зборами учасників ТОВ "МАС" було прийнято і оформлено протоколом № 10 рішення про порядок укладення окремих договорів (угод) (т. 1 а.с. 80), в якому вказано, що у разі укладення господарських договорів (угод) на суму, яка перевищує 250 000, 00 грн., а також договорів про відчуження належного товариству майна або про придбання у третіх осіб основних засобів, підписання таких договорів повинно бути затверджено зборами учасників товариства.

В п. 7 статуту позивача зазначено, що до виключної компетенції зборів учасників товариства належить затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує суму встановлену загальними зборами (т. 1 а.с. 18).

В обґрунтування постанови суд апеляційної інстанції послався на ст. 62 Закону України "Про господарські товариства" від 19 вересня 1991 року N 1576-XII відповідно до ч. 4 якої дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами, у зв'язку з чим дійшов висновку про те, що вказаний договір підписано від імені директора ТОВ "МАС" з перевищенням повноважень наданих статутом та чинним законодавством України.

Згідно із ст. 41 вказаного Закону до компетенції загальних зборів належить затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства.

В обґрунтування касаційної скарги АБ "Аллонж" вказує, що в порушення ст. 33 ГПК України ТОВ "МАС" не надано суду доказів у підтвердження ознайомлення директора товариства, яким було підписано договір та додаткові угоди до нього, з існуючим обмеженням, яке встановлено протоколом, а також в порушення приписів ст. 41 Закону України "Про господарські товариства" в статуті товариства не вказано суму договору, який повинен затверджуватись загальними зборами ТОВ "МАС".

В судовому засіданні представник відповідача вказав, що даний правочин позивачем схвалено, оскільки після укладення основного договору було укладено ряд додаткових угод і позивачем кредитні кошти були частково повернуті відповідачу, у зв'язку з чим такий правочин є дійсним.

Згідно з ст. 63 ЦК УРСР угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та прийнятих рішень, судами не було досліджено, чи схвалено позивачем даний правочин шляхом повернення АБ "Аллонж" кредитних коштів.

Судами встановлено, що розмір кредиту наданого АБ "Аллонж" ТОВ "МАС" складав 300 000, 00 грн., що не узгоджується з додатковими угодами до договору. Як вбачається з останньої додаткової угоди до договору від 19 листопада 2003 року сторони дійшли згоди про пролонгацію договору в кредитній лінії у розмірі 1 128 574, 24 грн. (т. 1 а.с. 39).

Суд прийняв до уваги рішення але не врахував, що директор Фундовий А.В. тривалий час (і на момент прийняття рішення) перебував на лікарняному, тому обставини його ознайомлення з рішенням зборів учасників товариства підлягали з'ясуванню.

Таким чином, судами належно не досліджено усі докази наявні в матеріалах справи.

В касаційній скарзі скаржник зазначає, що протокол зборів учасників ТОВ "МАС" від 18 липня 2001 року № 10 судом першої інстанції не було витребувано у позивача, даний протокол в матеріалах справи відсутній, що не відповідає дійсності.

Таким чином, враховуючи вказане вище прийняті у справі судові рішення не відповідають матеріалам справи і нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Враховуючи наведене колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що оскільки право оцінювати докази належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді суду слід врахувати наведене, з'ясувати чи було схвалено позивачем даний правочин, чи був обізнаний директор ТОВ "МАС" Фундовий А.В. з повноваженнями встановленими протоколом № 10 від 18 липня 2001 року врахувавши при цьому приписи ст. 41 Закону України "Про господарські товариства", належним чином дослідити факти та обставини визначені додатковими угодами до договору, і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного банку "Аллонж" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 6 вересня 2007 року та рішення господарського суду міста Києва від 20 червня 2007 року у справі № 3/278-2/609 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді                                                    А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич