ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 12/78

29.01.08

За позовом                    Товариство з обмеженою відповідальністю «Техенергобуд»

До                              Відкритого акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик»

Про                              стягнення 386 246 грн.

Суддя Л.В.Прокопенко

Представники:

Від позивача                    Гринчук О.Ю. –предст. (дов. № 09/01 від 09.01.07 р.)

Від відповідача          Каляєв В.В. –предст. (дов. № 2597-13 від 30.11.07 р.),

Михалюк К.О. –предст. (дов. № 24-13 від 10.01.07 р.)

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про стягнення з відповідача 386 246 грн. боргу за неналежне виконання обов’язків за договором підряду №6 від 25.01.01 р.

Ухвалою суду від 15.01.07 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/78 та призначено розгляд справи на 07.02.07 р.

В судове засідання 07.02.07 р. представник позивача не з’явився, ухвалою суду від 07.02.207 р. розгляд справи відкладено на 13.03.07 р.

Ухвалою суду від 13.03.07 р. розгляд справи відкладено на 04.04.07р.

Ухвалою суду від 04.04.2007 року продовжено строк розгляду справи, слухання призначено на 16.05.2007 року.

Ухвалою суду від 16.05.07 р. розгляд справи відкладено на 26.06.2007 року.

Судове засідання 26.06.2007 року не відбулося в зв’язку з перебуванням судді Прокопенко Л.В. на лікарняному.

26.06.2007 року сторони подали спільне клопотання про продовження строку розгляду справи. Клопотання судом задоволено.

Ухвалою суду від 02.07.07 р. призначено розгляд справи на 18.07.07 р., продовжено строк розгляду справи.

Ухвалою суду від 18.07.07 р. розгляд справи відкладено на 09.08.07 р. з метою підготовки фіксації судового процесу технічними засобами.

Ухвалою суду від 09.08.07 р. розгляд справи відкладено на 30.08.07 р., зобов’язано позивача надати суду додаткові докази по справі.

30.08.07 р. та 06.09.07 р. в судових засіданнях оголошені перерви.

Ухвалою суду від 17.09.07 р. розгляд справи призначено на 27.09.07 р.

В судовому засідання 27.09.07 р. оголошено перерву до 30.10.07 р.

В судовому засіданні 30.10.07 р. представник відповідача подав відзив на позов відповідно, до якого проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог і повернути позовну заяву без розгляду з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні 30.10.07 р. оголошено перерву до 08.11.07 р.

Ухвалою суду від 08.11.07 р. розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 22.11.07 р. оголошено перерву до 30.11.07 р.

В судовому засіданні 30.11.07 р. оголошено перерву для виготовлення повного тексту рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.01 р. між позивачем та ВАТ «Більшовик»(правонаступником якого є відповідач –ВАТ «НВП «Більшовик») укладено договір підряду №6, відповідно до умов якого відповідач доручив, а позивач зобов’язався виконати ремонтні роботи фасадів будівель з боку пр. Перемоги та вул. Індустріальної на загальну суму 297 566 грн.

Згідно умов договору (п.5.1) роботи мали розпочатися з моменту перерахування відповідачем авансу на рахунок позивача в розмірі 60% суми договору. Термін виконання робіт п. 6.2 договору встановлено у 5 місяців з моменту авансування робіт відповідачем.

Згідно доповнення до договору позивач зобов’язався виконати додаткові ремонтні роботи по фасаду корпусу №9 (осі «1»та «Щ») ВАТ «Більшовик»за адресою пр. Перемоги та вул. Індустріальна. Вартість робіт визначена у розмірі 456 854 грн., термін виконання робіт –1 місяць з моменту проведення розрахунку.

Згідно доповнення №2 до договору позивач зобов’язався виконати ремонт стіни парапету внутрішньої стіни цеху №5 ВАТ «Більшовик» вартістю 150365 грн. роботи повинні біли розпочатися після перерахування авансу в розмірі 50% суми договору, строк виконання робіт –3 місяці з моменту розрахунку.

Згідно доповнення №3 до договору позивач зобов’язався виконати за завданням відповідача ремонт стіни фасаду цеха №5 в осях Щ-Р-4 ВАТ «Більшовик». Вартість виконаних робіт складає 86 448 грн. Роботи повинні були розпочатися після перерахування авансу в розмірі 60% суми договору. Строк виконання робіт –9 місяців з моменту розрахунку замовника перед підрядчиком.

Протягом 2001-2003 рр. позивачем були виконані наступні роботи:

відповідно до договору виконано роботи на суму 294171, 2 грн., що підтверджується актами приймання виконаних робіт, а саме: актом №3/6 за лютий 2001 р. на суму 167426 грн., актом №3/6/2 за грудень 2001 р. на суму 65682 грн., актом за лютий 2003 р. на суму 61063, 2 грн.;

відповідно до доповнення виконані роботи на суму 443597 грн., що підтверджується актом №1/6Д/1 за червень 2001 р. на суму 218 820 грн., всього –на суму 386 246 грн. та актом №1/6Д/2 за листопад 2001 р. на суму 224777 грн.;

відповідно до доповнення №2 до договору виконані роботи на суму 17379, 62 грн., що підтверджується актом за січень 2002 р. на суму 17379, 62 грн.;

відповідно до доповнення №3 до договору були виконані роботи на суму 68847,6 грн., що підтверджується актом за лютий 2002 р. на суму 68847,6 грн.

Станом на дату подачі позову частина з вказаних зобов’язань припинена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, частина є предметом стягнення в судовій справі №13/618-31/404.

По справі №12/78 позивач просить стягнути виключно заборгованість згідно акту №1/6Д/1 за червень 2001 р. в розмірі 218 820 грн. та акту №3/6 за лютий 2001 р. в розмірі 167 426 грн.

Строк оплати авансу та остаточного розрахунку за виконані роботи сторонами не був визначений, у зв’язку з чим позивач вважає, що в даному випадку підлягає до застосування правило ч. 2 ст. 530 ЦК України, і відповідач зобов’язаний виконати вимогу по оплаті робіт протягом семи днів з моменту пред’явлення вимоги.

14.12.06 р. позивач рекомендованим листом з повідомленням про вручення та цінним листом з описом та повідомленням про вручення пред’явив відповідачу вимогу №13-3/12 про оплату виконаних робіт.

Рекомендований лист отриманий відповідачем 18.12.06 р., цінний –20.12.06 р.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинен був розрахуватися за виконані роботи в строк до 25.12.06 р., що ним зроблено не було.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Частина з наданих позивачем актів приймання-передачі робіт не містять дату їх складення, тому не можуть бути прийняті в якості належних доказів по справі.

А саме: акти №3/6 на суму 167426 грн., №1/6Д/1 за червень 2001 р. на суму 218820 грн., №3/6 за лютий на суму 16742 грн. не містять дати складення, що є обов’язковим реквізитом первинного документу згідно законодавства.

В той же час згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Також відповідачем зазначено, що у зв’язку з тим, що протягом 2001-2003 років позивачем не повідомлялося про наявність боргу та не висувалося жодних претензій щодо оплати боргу, а також в актах звірки взаємних заліків станом на 01.01.03 р., 01.03.03 р. та 31.12.03 р. не визначається борг в розмірі 386246 грн., ним було знищено первинні бухгалтерські документи та облікові регістри за 2001, 2002 та 2003 роки відповідно до Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної представницької і виконавчої влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств із зазначенням термінів зберігання матеріалів, затвердженим Головним архівом при Кабінеті Міністрів України від 20.07.98 р.

Проте відповідач стверджує, що йому вдалося знайти документи, що підтверджують факт здійснення оплати за виконані будівельно-монтажні роботи за договором підряду №6 від 25.01.01 р., а саме: прикази (накладні) на відпуск матеріальних цінностей ТОВ «Техенергобуд», доручення, видані ТОВ «Техенергобуд»на отримання цих матеріальних цінностей від ВАТ «НВП «Більшовик»та листи директора ТОВ «Техенергобуд»з проханням відпустити матеріальні цінності в рахунок погашення заборгованості за договором №6 від 25.01.01 р.

Всього згідно листів позивача відповідачем відпущено товару на суму 287 917, 49 грн.

Зазначені листи, на думку відповідача, фактично є пропозиціями про зміну умови договору в частині форми оплати, що відповідає вимогам ст. 154 ЦК УРСР (допускається укладення договору у спрощений спосіб шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, тощо, підписаними стороною, яка їх надіслала.

Також доказом оплати робіт є податкові накладні, видані ТОВ «Техенергобуд», в яких зазначено форму проведених розрахунків «оплата з розрахункового рахунку»: податкові накладні №24 від 28.01.01 р. на суму 167426 грн. та №137 від 31.08.01 р. на суму 218820 грн.

Крім того, відповідачем подано суду заяву про застосування строків позовної давності до правовідносин сторін по справі, а саме.

Відповідно до ст. 854 ГПК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або за згодою замовника –достроково.

Отже, на думку відповідача, позивач отримав право вимоги з моменту виконання робіт, що ним зроблено не було, так як позивач звернувся до суду через п’ять років після завершення виконання робіт, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом розгляду по даній справі є виключно наявність чи відсутність заборгованості згідно договору підряду №6 від 25.01.01 р. в частині робіт, прийнятих відповідачем як замовником згідно акту №1/6Д/1 за червень 2001 р. в розмірі 218 820 грн. та акту №3/6 за лютий 2001 р. в розмірі 167 426 грн., тому суд обмежується дослідженням доказів, що стосуються розрахунку сторін саме за цими актами.

Факт виконання позивачем робіт згідно зазначених актів відповідачем не заперечується, про що свідчать також підписи та печатка відповідача на зазначених актах, у зв’язку з чим факт належного виконання позивачем робіт згідно цих актів вважається судом встановленим.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на той факт, що акти №№3/6 та 1/6Д/1 не відповідають вимогам, що ставляться згідно законодавства до первинних документів, тому не можуть бути належними доказами по справі, а також на той факт, що відповідачем фактично проведено розрахунки згідно зазначених актів шляхом поставки продукції.

Оцінюючи заперечення відповідача, суд дійшов таких висновків.

Акти №№3/6 та 1/6Д/1 приймаються судом в якості належних доказів по справі, так як вони містять достатньо інформації для встановлення, у зв’язку з чим їх було підписано.

А саме: згідно змісту актів вони укладені на виконання договору від 25.01.01 р. №6, найменування об’єкту –роботи фасадів будівель з боку пр.Перемоги та вул.Індустріальної та роботи по фасаду корпусу №9, вказано місяці, за які виконано роботи –лютий та червень 2001 р.

За таких обставин у суду є необхідна інформація щодо підстав заявлення позову згідно зазначених актів, тому вони приймаються в якості належних доказів по справі.

Посилання позивача на вимоги ст. 9 Закону України «Про бухгалтерських облік і фінансову звітність в Україні»не може бути прийняте до уваги, так як зазначений Закон визначає вимоги щодо бухгалтерського обліку документів, тоді як не регулює питання, чи є той чи інший документ належним доказом в господарському процесі.

Щодо твердження відповідача про проведення розрахунку за договором №6 від 25.01.01 р. і актами №№3/6 та 1/6Д/1 зокрема, суд зазначає наступне.

Вивчення наданих суду копій приказів, довіреностей на отримання ТМЦ та листів позивача свідчить про те, що згідно їх змісту неможливо ідентифікувати, на виконання яких саме актів за договором №6 від 25.01.01 р. проведено поставку матеріальних цінностей.

В листах відповідача, копії яких надано суду, вказано, що матеріальні цінності надаються позивачу в рахунок погашення заборгованості за договором №6 від 25.01.01 р. При цьому, в рахунок якої саме заборгованості за цим договором проводиться передача матеріальних цінноітей, не вказано. Не міститься такої інформації і в інших документах –довіреностях на отримання ТМЦ та приказах на відпуск продукції.

Таким чином, суд позбавлений можливості визначити, яка саме заборгованість за договором №6 від 25.01.01 р. погашена відповідачем шляхом поставки матеріальних цінностей.

В той же час, згідно наданих суду копій документів частина листів-звернень позивача щодо відпуску матеріальних цінностей взагалі не містить посилання на конкретний договір, тоді як між сторонами протягом 2000-2001 років було укладено низку договорів, в тому числі, на виконання ремонтних робіт (№45 від 30.11.00 р., №6 від 25.01.01 р., №10 від 14.03.01 р., №50 від 30.11.01 р.).

Тобто, надані суду докази поставки матеріальних цінностей могли стосуватися не лише договору №6 від 25.01.01 р., а й низки інших договорів.

Згідно наданих позивачем доказів, а саме: судових рішень по справі №13/618-31/404 –оплата робіт за актами №№3/6 та 1/6Д/1 за лютий та червень 2001 р. –не були предметом розгляду по даній справі, тоді як договір №6 від 25.01.01 р. був предметом розгляду по справі в іншій частині.

В той же час, відповідачем не надано доказів, що оплата робіт за зазначеними актами є предметом розгляду по інших справах між сторонами.

За таких обставин та за відсутності доказів виконання зобов’язань з розрахунку за виконані роботи згідно актів виконаних робіт №№3/6 та 1/6Д/1 суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем факт виконання робіт доведено належним чином, тоді як відповідачем факт їх оплати не доведено.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов’язання має виконуватися належним чином; одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Щодо застосування строків позовної давності в даному випадку суд зазначає наступне.

Договір №6 та акти №№3/6 та 1/6Д/1 щодо виконання за ним робіт укладені у 2001 р. до набуття чинності новим ЦК України.

Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ч. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

І згідно ст. 165 ЦК УРСР, і згідно ст. 530 ЦК України передбачено правило щодо зобов’язання виконати вимогу по оплаті робіт протягом семи днів з моменту пред’явлення вимоги у випадку відсутності відповідного строку у договорі.

Договір №6 від 25.01.01 р. передбачає відрахунок строку для виконання робіт, починаючи з моменту авансування робіт. Так як авансування проведене не було, то, відповідно, і строк для відліку позовної давності не розпочався.

За таких обставин суд вважає цілком обґрунтованим застосування до сторін вимог ст. 530 ЦК України.

На виконання вимог ст. 530 ЦК України позивач рекомендованим листом з повідомленням про вручення та цінним листом з описом та повідомленням про вручення пред’явив відповідачу вимогу №13-3/12 про оплату виконаних робіт. Листи отримані відповідачем 18.12.06 р. та 20.12.06р.

Щодо посилань відповідача на ст. 854 ЦК України, то зазначена стаття не містить спеціальних вимог щодо строку позовної давності для правовідносин підряду.

Згідно змісту зазначеної статті вона застосовується, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, тоді як в даному випадку обов’язок відповідача щодо попередньої оплати роботи був передбачений, проте, не був виконаний.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-89, 93 ГПК України, ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик»(03057, м. Київ, пр-т Перемоги, 49/2, п/р 0004 в Жовтневому відділенні Промінвестбанку м. Києва, МФО 322067, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергобуд» (поштова адреса: 03067, м. Київ, пров. Чугуївський, 21; юридична адреса: 01030, м. Київ, вул.Коцюбинського, 4Б, п/р 8980 у КРУ КБ «Фінанси та кредит»м. Києва, МФО 300937, ) 386 246 грн. заборгованості, 3 862, 46 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4.          Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                           Л.В.Прокопенко