ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" березня 2008 р.

Справа № 18/8/4463

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління "Промбуд" м. Кам'янець-Подільський

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільбуд" м. Кам'янець Подільський

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.08.05р.

Суддя Саврій В.А.

Представники сторін:

від позивача - Шинкарук В.В. – за довіреністю №2 від 23.01.2008 р.

від відповідача –не з”явився

З оголошенням перерви.

Суть спору: Позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення майстерні та гаражу від 12.08.2005р., укладеного між ВАТ БМУ „Промбуд” та ТОВ „Подільбуд”.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач звертає увагу на те , що договір був укладений з порушенням вимог діючого законодавства України, а саме вищевказане нерухоме майно було реалізовано відповідачу за заниженими цінами: з врахуванням експертної оцінки приміщення майстерні і гаража було продане за 40300 грн., а згідно висновку оцінювача Калинюка В.О. ринкова вартість будівлі майстерні з прибудованим гаражем, загальною площею 610 кв.м на момент реалізації складала 110777 грн., без урахування ПДВ. Крім того, приміщення майстерні та гаражу було реалізовано головою правління позивача Реутовим В.Є. товариству з обмеженою відповідальністю "Подільбуд", директором та єдиним засновником якого є також Реутов В.Є. Позивач вважає, що було зловмисна домовленість голови правління позивача Реутова В.Є. з відповідачем щодо реалізації приміщення майстерні та гаражу за заниженими цінами, внаслідок чого позивачу було завдано значних збитків.

В судовому засіданні 13.03.2008 року представником позивача подана заява про уточнення позовних вимог. Так, позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення майстерні та гаражу від 12.08.2005 р., укладений між ВАТ будівельно-монтажним управлінням „Промбуд” та товариством з обмеженою відповідальністю „Подільбуд”. Визнати недійсним біржову угоду №1/194 від 14.03.2005 року, якою було продано відповідачу трактор Т-25 1987 р.в. заводський номер 473503, та біржову угоду за №1/195 від 14.03.2005 року згідно якої було продано причіп 1ПТС-2Н 1988 р.в. заводський номер 4656. Визнати недійсним договір купівлі-продажу обладнання від 23.02.2005 року згідно якого було продано все обладнання і зокрема підіймач вертикальний, кран К-1, зварювальний апарат типу ТДК –3 шт, понижуючий трансформатор 380/36 В, ємність для води-одноосний приціп „Бочка квас”, побутовий вагончик 6 на 2.35 на 2.6, та побутовий вагончик 10.5 на 2.35 на 2.6.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього кодексу, в цій частині відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Фактично по даній справі позивачем заявлено абсолютно нові позовні вимоги згідно з якими позивач просить додатково визнати недійсними: біржову угоду №1/194 від 14.03.2005 року, біржову угоду №1/195 від 14.03.2005 року, договір купівлі-продажу обладнання від 23.02.2005 року.

Кожен з вищевикладених договорів має свій окремий предмет, абсолютно відмінний договору купівлі-продажу приміщення від 12 серпня 2005 року, який є предметом спору у даній справі. Усі вищенаведені договори укладались у різні дати та стосувались окремого індивідуально-визначеного майна. У разі виникнення спору стосовно законності відчуження майна, яке було об'єктом купівлі-продажу за вказаними договорами, кожен із зазначених договорів має становити окремий предмет позову. Такі позови мають пред'являтись позивачем у встановленому ГПК України порядку. З-за таких підстав, заявлені позивачем у заяві про уточнення позовних вимог додаткові позовні вимоги не можуть бути прийняті судом до розгляду в даній справі.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню з наступних підстав. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на положення ст.ст. 216, 232 ЦК України. Відповідач вважає, що в даній ситуації посилання позивача на ст. 232 ЦК України є безпідставним, оскільки кваліфікуючою ознакою застосування правових норм ст. 232 ЦК України є те, що вона стосується тільки правочинів, які вчиняються через представника. Такий висновок прямо випливає з аналізу ч. 2 ст. 232 ЦК України, де йдеться про “довірителя” суб'єкта добровільного представництва. Окрім того, умовою застосування ст. 232 ЦК України є наявність зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною. Спростовуючи доводи позивача, відповідач звертає увагу суду на наступні обставини. Спірний договір купівлі-продажу укладений від імені продавця - ВАТ БМУ "Промбуд" головою правління Реутовим Валерієм Євгеновичем. Згідно з приписами чинного законодавства, голова правління відкритого акціонерного товариства є органом юридичної особи, а не її представником. Між позивачем і головою правління Реутовим В.Є. в даній ситуації не було відносин з добровільного представництва. Окрім того, жодним доказом не підтверджено факт зловмисної домовленості сторін під час укладення спірного договору. Позивач звертався до прокуратури м. Кам'янця-Подільського із заявою про порушення кримінальної справи відносно колишнього голови правління Реутова В.Є. В результаті проведеної перевірки старшим помічником прокурора м. Кам'янця-Подільського Стрельчуком А.І. 13 червня 2006 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи в зв'язку з відсутністю в діях голови правління складу злочину. З цих підстав, відповідач вважає, що цілком некоректним є посилання позивача на ст. 232 ЦК України, як на підставу для визнання спірного договору недійсним. На підставі викладеного, відповідач просить суд у позові відмовити.

Позивачем відповідно до ст. 41 ГПК України було заявлено клопотання про призначення судово-будівельної експертизи, оскільки питання, що виникли при розгляді даної справи, потребували спеціальних знань в галузі будівництва та була необхідність у визначенні реальної вартості приміщення майстерні та гаражу.

Ухвалою суду від 15.08.07р. клопотання позивача щодо призначення судово-будівельної експертизи було задоволено у відповідності до ст. 31,41,79 ГПК України провадження у справі зупинено та призначено судово-будівельну експертизу на якій було поставлено запитання: Яка вартість будівлі майстерні з прибудованим гаражем загальною площею 610 кв.м., що знаходиться за адресою м. Кам’янець-Подільський, вул. Черняхівського, 45, була 12.08.2005р., та є в даний час?

30.07.07р. матеріали справи №8/4463 були повернуті із Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з висновком №1556 будівельно-технічної експертизи, в якому зазначено, що ринкова вартість приміщення майстерні з прибудованим гаражем по вул. Черняхівського, 45 в м. Кам'янець-Подільському станом на серпень2005р. без врахування ПДВ становить 33772 грн. та на момент проведення експертизи (перше півріччя 2007р.) - 68721 грн..

Відповідач в судовому засіданні та безпосередньо у письмовій позиції з висновком проведеної судово-будівельної експертизи Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз погодився. На твердження відповідача, експертом було повно та об'єктивно досліджено обставини справи, враховано дійсний технічний стан спірного об'єкта, його місцезнаходження та потенційну дохідність його подальшого використання. Також зазначив, що доводи позивача про те, що спірний об'єкт був придбаний відповідачем за зниженою ціною, яка не відповідала ринковим цінам, що діяли на момент продажу повністю спростовуються висновком проведеної у справі експертизи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

12.08.05р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу приміщення майстерні та гаражу, загальною площею 610 кв.м, що знаходиться за адресою м. Кам'янець-Подільський, вул. Черняховського, 45.

Відповідно до п. 1.3 укладеного договору згідно відомостей, викладених в витязі з Реєстру прав власності на нерухоме майно, наданого Кам'янець-Подільським бюро технічної інвентаризації від 05.07.05р. за № 7682982, вартість приміщення, що продається, становить 33583,00 грн..

Пунктом 1.4. договору зазначено, що приміщення майстерні та гаража продано за 40300,00 грн.

Твердження позивача про те, що вищевказане нерухоме майно було реалізовано відповідачу за заниженими цінами спростовується висновком судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28.05.07р. за № 1556, згідно якого ринкова вартість приміщення майстерні з прибудованим гаражем по вул. Черняхівського, 45 в м. Кам'янець-Подільському станом на серпень2005р. без врахування ПДВ становить 33772,00 грн. та на момент проведення експертизи (перше півріччя 2007р.) –68721,00 грн..

Крім того, позивач стверджує, що була зловмисна домовленість голови правління позивача Реутова В.Є. з відповідачем щодо реалізації приміщення майстерні та гаражу за заниженими цінами, внаслідок чого позивачу було завдано значних збитків, оскільки приміщення майстерні та гаражу було реалізовано головою правління позивача Реутовим В.Є. товариству з обмеженою відповідальністю "Подільбуд", директором та єдиним засновником якого є також Реутов В.Є.

Проте, постановою старшого помічника прокурора м. Кам'янця-Подільського відмолено в порушенні кримінальної справи з приводу протиправних дій голови правління ВАТ "Промбуд" Реутова В.Є. під час відчуження майна акціонерного товариства, мотивуючи тим, що в діях Реутова В.Є. вбачаються деякі ознаки злочину, передбаченого ст. 364 КК України, проте береться до уваги той факт, що отримані після реалізації вищевказаного майна кошти, головою правліненя Реутовим В.Є. були спрямовані на погашення заборгованості підприємства по податках і зборах перед бюджетом та державними цільовими фондами.

У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України зазначено, що: 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу;

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним; 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України 1. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивач не подав докази про те, що при укладенні договору купівлі-продажу приміщення майстерні та гаражу від 12.08.2005р. недодержані вимоги, передбачені ст. 203 ЦК України в момент вчинення правочину стороною та не довів, що зміст правочину суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства тощо.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд, прийшов до висновку, що в позові слід відмовити, оскільки договір купівлі-продажу приміщення майстерні та гаражу від 12.08.2005р., укладеного між ВАТ БМУ „Промбуд” та ТОВ „Подільбуд” являється правомірним правочином.

Керуючись ст.ст. 203, 204, 215 ЦК України, ст.ст. 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

У позові відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажного управління "Промбуд" м. Кам'янець-Подільський до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільбуд" м. Кам'янець-Подільський про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.08.05р. відмовити.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду вуд 20.07.2006 року по справі № 8/4463, щодо заборони ТзОВ „Подільбуд” м. Кам”янець-Подільський вчиняти будь-які заходи спрямовані на реалізацію приміщення майстерні та гаражу, загальною площею 610,00 кв.м. ща знаходиться за адресою: м. Кам”янець-Подільський, вул. Черняхівського, 45 скасувати.

Суддя                                                                       В.А. Саврій

Віддруковано 3 примір.:

1 - в справу

2- позивачу

3- відповідачу