ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.08 р.                     Справа № 37/263

за позовом відкритого акціонерного товариства „АрселорМіттал Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім “Еко-вугілля України”, м. Єнакієве

про стягнення вартості вагової недостачі продукції в сумі 788 грн. 18 коп.

Суддя господарського суду Донецької області Яманко Валентина Григорівна

при помічнику судді Шкурідіній І. О.

Представники:

від позивача: Басс С.С. - за дов. № 85-157юр. від 20 червня 2007 року,

від відповідача: Орлов В.В. – за дов. № 4 від 21 травня 2007 року.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство „АрселорМіттал Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою № 851-4/4–14 у/и від 3 серпня 2007 року (арк. справи 2-5) до товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім “Еко-вугілля України”, м. Єнакієве про стягнення вартості вагової недостачі продукції в сумі 788 грн. 18 коп., у зв’язку з відповідністю якої вимогам Господарського процесуального кодексу України 10 вересня 2007 року було порушено провадження по справі № 37/263.

За клопотаннями сторін строк розгляду справи продовжувався до врегулювання сторонами питань щодо порядку прийому-передачі продукції для попередження виникнення фактів нестачі продукції, у зв’язку з наявними довготривалими господарськими відносинами. Крім того, за клопотанням сторін, у зв’язку з неможливістю явки розгляд справи відкладався.

28 лютого 2008 року під час судового розгляду сторони повідомили про недосягнення домовленостей щодо врегулювання питання по порядку прийому-передачі продукції, позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти позовних вимог заперечував.

Позивач - відкрите акціонерне товариство „АрселорМіттал Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг зареєстроване як юридична особа (арк. справи 24) та включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 24432974 (арк. справи 23). Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 14 червня 2007 року найменування “Відкрите акціонерне товариство „МітталСтіл Кривій Ріг”” було змінено на “Відкрите акціонерне товариство „АрселорМіттал Кривий Ріг”” та зазначено, що ВАТ “АрселорМіттал Кривий Ріг” є повним юридичним правонаступником ВАТ „МітталСтіл Кривій Ріг”, що підтверджується витягом зі статуту (арк. справи 25)

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виявлену вагову недостачу поставленої відповідачем продукції у загальній кількості 3,15 т на суму 788 грн. 18 коп., про що був складений акт про приймання продукції за кількістю № 718 від 26 червня 2006 року.

Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім “Еко-вугілля України”, м. Єнакієве зареєстроване як юридична особа та включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 33620370.

Відповідач проти позовних вимог заперечував (арк. справи 47-49), посилаючись на складання акта приймання продукції за кількістю з недотриманням встановлених законодавством вимог та недоведеність факту недостачі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством „АрселорМіттал Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг та товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім “Еко-вугілля України”, м. Єнакієве 24 лютого 2006 року був укладений договір купівлі - продажу вугілля № 723 з специфікацією № 1 (арк. справи 20-22). Відповідно до умов договору відповідач - Продавець прийняв на себе зобов’язання доставити вугілля АШзб(0-6) на умовах FCA – станція відправлення, а позивач – Покупець прийняти його та здійснити оплату.

Порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення за кількістю встановлений Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо–технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15 червня 1965 року № П-6 (далі за текстом Інструкція № П-6), яка містить перелік та порядок складання документів – доказів, які є підставою для покладання на відправника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або нестачу вантажу.

Згідно пункту 3.5 розділу 3 договору № 723 від 24 лютого 2006 року сторони погодили наступне: “Товар, що поставляється, буде підлягати вхідному контролю з боку Покупця. Сторони дають згоду на здійснення приймання по якості і кількості відповідно до інструкцій П-6, П-7. Виклик представника Продавця обов’язковий в разі поставки неякісного Товару. Приймання Товару по кількості здійснюється в Покупця шляхом зважування під час руху на автоматичних електронно-тензометричних 200-тонних вагах “Trapper”. Вага нетто визначається шляхом відрахування з ваги брутто ваги тари вагона, вказаної за трафаретом (бруса). Відповідальна недостача Товару визначається з урахуванням норми недостачі в розмірі 1 % і норми надлишків 0,2 % від ваги нетто у вагоні. Взаємини по недостачі Товару регулюються між Продавцем і Покупцем без участі вантажовідправника.”

У відповідності до умов наведеного договору на адресу позивача 26 червня 2006 року за залізничною накладною № 48350277 (арк. справи 10-11) у вагоні № 64074537 надійшло вугілля – антрацит (АШоб).

На станцію призначення вантажу вагони прибули у справному стані, без ознак втрати, у зв’язку з чим були видані позивачу без перевірки ваги згідно статті 52 Статуту залізниць України, про що свідчить штамп залізниці в графі 2 залізничних накладних “Відмітки про видачу вантажу”. Прибуття вантажу у справному стані свідчить про те, що доступу до вантажу у процесі перевезення не було, він не піддавався будь-якому зовнішньому фізичному впливу, з чого слідує, що вантаж прибув у тому стані і кількості, в якому був завантажений вантажовідправником.

Рахунок-фактура № 96 від 22 червня 2006 року на суму 24384 грн. (арк. справи 18) оплачений позивачем повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 1/11219 від 13 липня 2006 року з розшифровкою складу платежу (арк. справи 19).

При прийманні продукції комісією позивача за участю представника громадськості за посвідченням № 162 від 26 червня 2006 року Клюс Н.В. (арк. справи 12) була встановлена вагова недостача у загальній кількості 3,15 т в вагоні № 64074537 замість 69 т було 65,85 т, про що складений акт про приймання продукції за кількістю № 718 від 26 червня 2006 року (арк. справи 13). За висновком комісії недостача виникла внаслідок недовантаження вугілля постачальником у залізничні вагони у місці навантаження. У залізничних накладних відсутня відмітка залізниці про визначення маси вантажу залізницею чи за участі залізниці.

Заперечення відповідача щодо складання акту про приймання продукції за кількістю № 718 від 26 червня 2006 року з порушенням вимог, передбачених пунктом 25 Інструкції № П-6 судом не приймаються, оскільки: відповідно до пункту 12 Інструкції № П-6 приймання продукції по кількості здійснюється по транспортним та супроводжувальним документам відправника, яким у даному випадку є ВАТ ЦОФ “Нагольчанська”, спірний вантаж надійшов навалом у відкритому полувагоні, тому його супроводжували тільки дорожня відомість та накладна, зазначені в пунктах 1.1, 1.2 Правил оформлення перевізних документів, дата та номер рахунку в акті відсутні, так як за умовами пункту 5.4 розділу 5 договору № 723 від 24 лютого 2006 року, рахунки за поставлений товар виставляються протягом десяти банківських днів з моменту поставки товару, вартість недостачі розрахована окремо з урахуванням вартості однієї тони вантажу згідно рахунку відповідача, норм природної втрати і надлишків. Щодо зауважень відповідача про відсутності даних в акті щодо збереження захисної маркировки суд зазначає, що ці недоліки не спростовують факту недостачі продукції та не встановлені договором як обов’язкова умова при прийманні вантажу.

Згідно акту № 718 від 26 червня 2006 року зважування вугілля проводилося, як і передбачено пунктом 3.5 розділу 3 договору № 723 від 24 лютого 2006 року, під час руху вагонів на автоматичних електронно–тензометричних 200-тонних вагах „Trapper”, які знаходяться на під’їзній колії позивача і розташовані до пункту передачі вантажу залізницею, чим і пояснюється, що переваження продукції відбувалося до видачі вантажу залізницею. Згідно статті 14 Статуту залізниць України ваги і вагові прилади підлягають обов’язковій державній повірці і тавруванню в установленому порядку, за паспортом вагонних ваг „Trapper”, як зазначає позивач, вони повірені органами Держстандарту та знаходяться в справному стані, з цього приводу відповідач доказів протилежного не надав.

Крім того, пунктом 6.1 договору № ПР/МД-2/1-03/НЮ-778 від 29 січня 2003 року (арк. справи 31-35) на експлуатацію залізничної під’їзної колії, укладеним між позивачем та ДП „Придніпровська залізниця”, передбачено, що вагони по під’їзній колії локомотивом залізниці зі станції Кривій Ріг – Головний (станції призначення в спірних залізничних накладних) подаються на одну з колій приймально–відправного парку станції Східна – Приймально – Відправна, яка включає станції Східна – Розвантажувальна, Східна – Сортувальна, Східна – Внутрішньозаводська. Згідно абзацу 2 пункту 6.3 вказаного договору на коліях станції Східна – Приймально – Відправна здійснюється здавання і прийом вагонів у технічному і комерційному відношенні, де у відповідності з пунктом 7 Правил видачі вантажів, затверджених Міністерством транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, і статтею 23 Статуту залізниць України вантаж видається разом із накладною одержувачу. Після здійснення здавання вагонів подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії, тобто позивача (абз. 3 пункту 6.3 договору).

Правомірність видачі вантажу на станції Східна – Приймально – Відправна також підтверджується Єдиним технологічним процесом (ЄТП) роботи під’їзної колії КГГМК і станцій приймання Кривий Ріг, Кривий Ріг – Головний, узгодженим з ДП „Придніпровська залізниця” (арк. справи 36-39). Згідно з Єдиним технологічним процесом на станції Східна – Приймально – Відправна залізниця утримує філії технічної і товарної контор станції примикання Кривий Ріг – Головний, які є складовою частиною обмінних пунктів, до складу яких входить відповідний штат прийомоздавачів, оглядачів вагонів позивача і залізниці, які здійснюють передачу і прийом вагонів на та з під’їзної колії позивача.

Доводи відповідача про те, що позивач не виконав вимог пункту 5 Інструкції № П-6, виявивши нестачу вантажу, не вимагав від залізниці складання комерційного акту, є такими, що суперечать Статуту залізниць України, оскільки стаття 129 Статуту містить вичерпний перелік обставин, які є підставою для складання комерційного акту. Однією з обставин є невідповідність маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Проте, обов’язок скласти комерційний акт виникає у залізниці лише у випадках, коли вона згідно зі статтею 52 Статуту зобов’язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу. Тому, вантажі, які завантажені засобами відправника і надійшли в справних вагонах без ознак недостачі, псування, пошкодження видаються залізницею без перевірки їх кількості і стану у відповідності до вказаної статті 52 Статуту.

Крім того, згідно зі статтею 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, якщо вантаж надійшов у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Таким чином, у зв’язку з тим, що вантаж у спірних вагонах прибув без слідів розкрадання та втрати, про що зазначено у залізничних накладних, у позивача не було підстав вимагати складання комерційного акта.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає товар та зобов’язується сплатити за нього певну грошову суму. Встановлені договором зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, зокрема, відповідно до договору. В свою чергу, статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності , повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, понесені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Сторонами в пункті 3.5 розділу 3 договору № 723 від 24 лютого 2006 року, який за статтею 629 Цивільного кодексу України є обов’язковим для виконання, узгодили, що відповідальна недостача товару визначається з урахуванням норми недостачі в розмірі 1 % і норми надлишків 0,2 % від ваги нетто у вагоні. Пунктом 14 Інструкції № П-6 встановлено, що перевірка ваги нетто проводиться в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами і іншими обов’язковими для сторін правилами, яким у даному випадку є вказані умови договору, на виконання яких зазначення позивачем у акті та розрахунку ваги нетто здійснено шляхом відрахування від перевіреної ваги бруто ваги тари з трафарету. З урахуванням викладеного та у відповідності до вимог договору позивачем була розрахована відповідальна недостача вугілля (арк. справи 14, 41-42), яка з урахуванням вартості вугілля зазначеного в рахунку відповідача, склала загальну суму 788 грн. 18 коп. Заперечень щодо складеного розрахунку відповідач не надав.

8 грудня 2006 року позивач пред’явив ТОВ Торговий дім “Еко-вугілля України” претензію про відшкодування вартості вагової недостачі продукції № 861-4/2-9у/п (арк. справи 15) на суму 788 грн. 18 коп., яку відповідач залишив без задоволення (відповідь № 39 від 18 січня 2007 року - арк. справи 16-17). В той же час, листом № 613 від 24 грудня 2007 року (арк. справи 72) ТОВ Торговий дім “Еко-вугілля України” повідомив позивача, що у випадку прийняття судом рішення про стягнення недостачі, на ці суми між сторонами за договором буде проведений залік однорідних вимог.

Таким чином, факт недостачі вугілля є доведеним та відповідно позовні вимоги щодо стягнення вартості вагової недостачі продукції в сумі 788 грн. 18 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

За статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати суд покладає на відповідача, у зв’язку з повним задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 35, 43, 49, 82–85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства „АрселорМіттал Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг до товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Еко-вугілля України”, м. Єнакієве про стягнення вартості вагової недостачі продукції в сумі 788 грн. 18 коп. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Еко-вугілля України”, м. Єнакієве (86400, м. Єнакієве, вул. Марата, 1, розрахунковий рахунок 7201 у АБ „Південний”, МФО 328209, ) на користь відкритого акціонерного товариства „АрселорМіттал Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, розрахунковий рахунок № 0967 у філії „Центрально-міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області”, МФО 305493, ) вартість вагової недостачі продукції в сумі 788 грн. 18 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Еко-вугілля України”, м. Єнакієве (86400, м. Єнакієве, вул. Марата, 1, розрахунковий рахунок 7201 у АБ „Південний”, МФО 328209, ) на користь відкритого акціонерного товариства „АрселорМіттал Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, розрахунковий рахунок № 0967 у філії „Центрально-міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області”, МФО 305493, ) судові витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. та витрат по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Видати накази після набрання рішенням чинності.

У судовому засіданні 28 лютого 2008 року за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення в присутності представників позивача та відповідача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Яманко В.Г.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 29 лютого 2008 року.