ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" березня 2008 р.

Справа № 28-11-27/116-07-3623

За позовом Приватне підприємство "Агентство 2500";

до відповідача Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк "Промінвестбанк" (закрите акціонерне товариство)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство "Рекламотехніка"

про визнання недійсним договору

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: не з’явився

Вiд вiдповiдача: Дiдiк В.А. - за дорученям

Вiд третьоi особи: не з’явився

Суть спору: Позивач Приватне підприємство «Агентство 2500», звернулось до господарського суду Одеської області до відповідача Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку «Промінвестбанк»(закрите акціонерне товариство) в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Білгород-Дністровський Одеської області»з позовом про визнання недійсним договору поруки від 02.06.2005 року.

Матеріалами справи встановлено:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.04.2007 року суддею Семенюком Г. В. порушено провадження у справі №27/116-07-3623.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.07.2007 року справу прийнято до провадження суддею Власовою С. Г. згідно розпорядження голови господарського суду Одеської області №319-р від 06.07.2007 року та справі присвоєно номер 11-27/116-07-3623.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.08.2007 року (суддя Власова С.Г.) позовну заяву ПП «Агентство 2500»залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, ПП «Агентство 2500»звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу господарського суду Одеської області від 20.08.2007 року по справі 11-27/116-07-3623 скасувати.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 року ухвалу господарського суду Одеської області від 20.08.2007 року було скасовано, справу №11-27/116-07-3623 передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Розпорядженням першого заступника голови господарського суду Одеської області справу №11-27/116-07-3623 передано на розгляд судді Гуляк Г.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.12.2007 року справу прийнято до провадження суддею Гуляк Г.І.

Ухвалою від 04.02.2008 року за підписом заступника голови господарського суду Одеської області на підставі ст.69 був продовжений строк розгляду справи до 07.03.2008 року.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Вказаний договір було укладено в забезпечення виконання зобов’язань ПП «Рекламотехніка»перед АКПІБ «Промінвестбанк»(закрите акціонерне товариство) в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Білгород-Дністровський Одеської області»за кредитним договором №047-60-01-15 від 02.06.2005 року

Відповідно до п 2.1. договору на позивача у випадку невиконання третьою особою умов кредитного договору, було покладено зобов’язання сплатити відповідачеві: 300000,00 грн. заборгованості по кредиту; відсотки, нараховані за користування кредитом (у тому числі у разі прострочення виконання зобов’язання по поверненню кредиту, відсотки за неправомірне користування кредитом); неустойку (штраф, пеню); збитки, завдані відповідачеві третьою особою.

Однак позивач по справі вважає, що укладений договір поруки є недійсним, тому що не відповідає вимогам діючого законодавства України, що згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним.

На думку позивача, в договорі відсутні істотні умови, що дають можливість вважати його дійсним.

В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, тобто договір визнається недійсним, коли у ньому відсутня хоча б одна з істотних умов.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України до будь-якого господарського договору мають бути включені такі умови –предмет, ціна, строк дії договору, та вказує, що наведений перелік не є вичерпним і продовжується насамперед у ч. 4, 5 ст. 180 ГК України.

Позивач вважає для себе незрозумілим про що саме домовились сторони, так як вважає, що умови договору щодо сплати позивачем відсотків, нарахованих за користування кредитом ( у тому числі, у разі прострочення виконання зобов’язання по поверненню кредиту, відсотків за неправомірне користування кредитом), неустойки (штрафу, пені) та збитків, неможливо виконати саме через невизначеність суми, яка підлягає сплаті.

Таким чином, позивач наполягає на тому, що сторонами у договорі не досягнуто згоди стосовно істотних умов договору –предмету та ціни договору.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд визнати недійсним договір поруки від 02.06.2005 року, укладений між Приватним підприємством Агентство 2500»та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком «Промінвестбанк»в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Білгород-Дністровський Одеської області».

20.02.2008 року за вхідним номером 3498 надійшов відзив на позов від відповідача. Відповідач –Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк «Промінвестбанк»(закрите акціонерне товариство) в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Білгород-Дністровський Одеської області», проти позову Приватного підприємства «Агентство 2500»заперечує, посилаючись на те, що 02.06.2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАО), в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Білгород - Дністровський Одеської області» та ПП „Рекламотехніка" був укладений кредитний договір N 047-60-01-15, відповідно до якого філія «Відділення Промінвестбанку в м. Білгород - Дністровський Одеської області»надав ПП „Рекламотехніка" кредит у сумі 300 000 грн., строком до 01.06.2006 р., на умовах сплати 19% річних за користування кредитом.

Виконання зобов'язань за цим кредитним договором ПП „Рекламотехніка" забезпечувалось порукою.

Так, між Позивачем та Відповідачем був укладений договір поруки від 02.06.2005 р., згідно з яким, поручитель - ПП „Агентство-2500" бере на себе зобов'язання перед Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАО), в особі Філії «Відділення Промінвестбанку в м. Білгород - Дністровський Одеської області» відповідати по зобов'язанням ПП „Рекламотехніка", які виникають з умов кредитного договору N 047-60-01-15 від 02.06.2005 р. Згідно з умовами даного договору поруки, у разі невиконання боржником - ПП „Рекламотехніка", взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель - ПП „Агентство-2500" несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

ПП „Рекламотехніка" свої зобов'язання за кредитним договором N 047-60-01-15 від 02.06.2005 р. не виконало. За рішенням Господарського суду Одеської області від 29.08.2006р. з ПП „Агентство-2500" на користь Банку стягнуто борг ПП „Рекламотехніка" за кредитним договором N 047-60-01-15 від 02.06.2005 р. в сумі 326 198,96 грн.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При укладені договору поруки від 02.06.2005 року сторони відповідно до Цивільного кодексу та законів України досягли усіх істотних умов договору, тобто в договорі визначено, предмет договору, ціна, строк його дії викладених в розділі 2 цього договору.

Також, відповідач зазначає, що в спірному договорі сторони узгодили на виконання вимог ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України, зобов'язання поручителя відповідати перед кредитором за виконання зобов'язання позичальником в повному обсязі, як солідарна особа за кредитним договором при невиконанні позичальником зобов'язань.

Отже, на думку відповідача, доводи позивача про те, що спірний договір суперечить чинному законодавству, є надуманими і необґрунтованими, не відповідають фактичними обставинам справи, тому викладене позивачем не дає підстави для висновку, щодо порушення сторонами суб'єктивного цивільного права, яке потребує правового захисту. Навпроти, звернення до суду з даним позовом після настання виконання зобов'язання, фактично є намаганням позивачем покласти на банк несприятливі правові наслідки через невиконання самим позивачем свого обов'язку.

Окрім вищезазначеного, відповідач вказав наступне: що стосується сум відсотків нарахованих за користування кредитом, неустойки, збитки завданих кредиторові розраховується у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором з яким позивач ознайомлений.

Аналіз матеріалів справи та дослідження норм чинного законодавства дозволяє суду дійти наступних висновків :

Згідно з ч.2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбаченому законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. У ч. 3 ст. 180 ГК України вказується, що при укладенні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У договорі поруки від 02.06.2005 року зазначені істотні умови, без наявності яких неможливо визнання договору дійсним, а саме: у ст. 2 договору, чітко зазначений предмет та ціна договору, строк дії договору передбачений у п. 5.4 вищеназваного договору, також це передбачено у ст. 559 Цивільного кодексу України. Що стосується сплати пені та відшкодування збитків, то це передбачено в ст. 4 договору –«Відповідальність сторін».

Щодо тверджень позивача з приводу того, що відсутність згоди між сторонами стосовно хоча б однієї з істотних умов договору є правовою підставою для визнання такого договору недійсним, суд зазначає наступне: у ст. 181 ГК України, а саме у ч. 4 вказано, що за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором; подальша процедура оформлення розбіжностей викладена у ч.ч. 5,6,7 ст. 181 ГК України. Однак позивачем, як видно з матеріалів справи, протокол розбіжностей не подавався. А в ч.3 ст. 181 ГК України вказано, що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті. У частині першій вищеназваної статті зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Як вбачається із матеріалів справи договір укладений у формі єдиного документа, підписаний сторонами та скріплений печатками, отже договір укладений з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Тому суд не вбачає підстав для визнання договору поруки від 02.06.2005 року недійсним.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набуває законної сили в порядку ст.85 ГПК України.

Суддя Гуляк Г.І.