АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА                                                                                                                                ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.01.08
Справа  № 19/185

Львівський апеляційний господарський суд у складі
колегії:

Головуючого -судді                                        Давид
Л.Л.

Суддів
Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши
матеріали апеляційної скарги Приватного підприємця ОСОБА_1, б/н і б/д

на
рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.11.2007 р.

у справі
№ 19/185 (суддя -Максимів Т.В.)

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ

до Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Івано-Франківськ

про
стягнення коштів за договором оренди у сумі 85 625,78 грн.

та за зустрічним позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Івано-Франківськ

до
ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ

про
визнання недійсним договору оренди (нежитлових приміщень) №10 від 01.12.2006 р.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3
-представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за №3167 від 19.07.2007 р.);

від відповідача: ОСОБА_4
-адвокат (доручення б/н і б/д) ;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 30.11.2007 р. у справі №19/185 задоволено
позовні вимоги Приватного підприємця ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ до Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Івано-Франківськ про стягнення коштів за договором
оренди у сумі 85 625,78 грн. В частині зустрічних позовних вимог Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Івано-Франківськ до ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ про
визнання недійсним договору оренди (нежитлових приміщень) №10 від 01.12.2006 р.
провадження у справі припинено.

Рішення місцевого господарського
суду мотивоване тим, що Відповідачем не подано доказів оплати заборгованості по
Договору оренди майна №10 від 01.12.2006 р. та не заперечено її розмір, а тому
у відповідності до положень ст. 33 ГПК України, позовні вимоги в частині
стягнення 81488,92 грн. -основної заборгованості , 2921,49 грн. пені, 2500,00
грн. -витрат на послуги адвоката, 6,70 грн. -3% річних та 1208,67 грн.
-інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Відповідач -ПП ОСОБА_1, - не
погодившись з винесеним рішенням подала апеляційну скаргу, в якій покликається
на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства
та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи. Судом не взято до
уваги тих обставин, що недотримання Позивачем обов'язку проведення капітального
ремонту та відсутності зацікавленості у відшкодуванні понесених Скаржником
витрат по проведенню капітального ремонту орендованого майна чи зарахуванні
понесених витрат в рахунок орендної плати, призвело до зупинення виконання
свого обов'язку по сплаті орендних платежів.

Дана обставина, на думку скаржника,
є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та
прийняття нового, яким останній просить в позові відмовити.

Позивач - ПП ОСОБА_2, - у відзиві
на апеляційну скаргу (б/н від 21.01.2008 р.) та його представник в судовому
засіданні заперечує доводи апеляційної скарги з огляду на те, що твердження
Відповідача про те, що вона неодноразово зверталась до ПП ОСОБА_2 з проханням
провести капітальний ремонт орендованого приміщення є надуманим. ПП ОСОБА_1 не
подано жодного письмового доказу не тільки того, що ОСОБА_2 попереджено про
ніби-то незадовільний стан орендованого приміщення, а й доказів неодноразовості
таких звернень. Крім цього, згідно акту прийому-передачі нежитлового приміщення
від 01.12.2006 р., орендовані приміщенні перебувають у відмінному стані і
придатні для їх цільового використання відповідно до умов Договору. У
відповідності до ч. 5 ст. 778 ЦК України, якщо наймач без згоди наймодавця
зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має
права на відшкодування їх вартості, а тому Позивач вважає, що у ПП ОСОБА_1 не
було підстав зупиняти виконання свого зобов'язання по сплаті орендної плати у
відповідності до ч. 3 ст. 538 ЦК України. Просить рішення місцевого
господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу -без задоволення, як
безпідставну та необгрунтувану.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного
господарського суду прийшла до висновку про часткове скасування рішення
місцевого господарського суду в частині стягнення витрат за послуги адвоката,
як таке що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а в решті
-залишення рішення без змін, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до укладеного сторонами
договору оренди майна №10 від 01.12.2006 р. (а.с.10-13) Приватний підприємець
ОСОБА_2 («Орендодавець») зобов'язується передати в оренду Приватному підприємцю
ОСОБА_1 («Орендар») приміщення площею 121 кв. м. по вул. Привокзальній, 9 в м.
Івано-Франківську, згідно акта прийому-передачі, а Орендар в свою чергу взяв на
себе зобов'язання прийняти та проводити оплату за дані приміщення в розмірі та
в строк, визначені п. 3.1, 3.2 Договору -17 євро за 1 метр квадратний не
пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі виставлених
розрахунків.

Відповідачем умови Договору в
частині проведення розрахунків по орендній платі порушені, внаслідок чого
станом на 11.10.2007 р. заборгованість за оренду приміщення становить 81 488,92
грн.

У відповідності до вимог п. 8.2
Договору встановлена відповідальність за прострочку платежу по орендній платі,
а саме: Відповідач зобов'язаний на користь Позивача сплатити пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми заборгованості за кожен
день прострочення платежу, розмір якої складає 2 921,49 грн.

Статтею 625 ЦК України встановлено,
що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Згідно розрахунку Позивача,
наведеного в позовній заяві (а.с.4-5) та у заяві про збільшення позовних вимог
(а.с.41) індекс інфляції становить 1208,67 грн., а три проценти річних від
простроченої суми складають 6,70 грн.

В процесі розгляду справи в суді
першої інстанції, 11.10.2007 р. ПП ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву до ПП
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди (нежитлових приміщень) №10 від
01.12.2006 р., а 27.11.2007 р. подано заяву про відмову від зустрічного позову,
тому місцевим господарським судом вірно припинено провадження у справі в
частині зустрічних позовних вимог.

Відповідачем -ПП ОСОБА_1 - не
подано ні суду першої інстанції ні апеляційній інстанції, належних та
допустимих доказів в розумінні ст.34 ГПК України, які б підтверджували
відсутність заборгованості по орендній платі по договору №10 від 01.12.2006 р.

Скаржник в апеляційній скарзі
покликається на те, що недотримання Позивачем обов'язку проведення капітального
ремонту та відсутності зацікавленості у відшкодування понесених Скаржником
витрат по проведенню капітального ремонту орендованого майна чи зарахуванні
понесених витрат в рахунок орендної плати, призвело до зупинення виконання
свого обов'язку по сплаті орендних платежів.

Як вбачається з акту
прийому-передачі в оренду нежитлового приміщення на підставі договору №10 від
01.12.2006 р. (а.с.14) нежитлове приміщення передається у відмінному стані.
Даний акт підписаний обома сторонами та скріплений печатками.

Крім цього, представником Позивача
подано аудиторський звіт незалежної аудиторської фірми «Аудит -Сервіс Inc»від
16 жовтня 2002 р., який підтверджує факт проведення ОСОБА_2 протягом 2001-2002
р. р. капітального ремонту орендованих приміщень на суму 56558,79. Таким чином,
вищезазначений висновок спростовує твердження Відповідача, про те що Позивачем
не проводився капітальний ремонт в орендованих приміщеннях. Також, в матеріалах
справи відсутні докази, та не подані такі апеляційній інстанції, про
неодноразові звернення Відповідача до ПП ОСОБА_2 з проханням провести
капітальний ремонт орендованого приміщення.

У відповідності до ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень чого скаржником не зроблено.

Разом з тим, місцевим господарським
судом при задоволенні позовних вимог ПП ОСОБА_2 про стягнення з ПП ОСОБА_1
коштів за договором оренди у сумі 85 625,78 грн. неправомірно стягнуто витрати
на адвокатські послуги, виходячи з наступного.

Статтею 44 ГПК України передбачено,
що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Відповідно до частини третьої
статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката,
визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія
названого Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, яка є адвокатом,
наводиться в статті 2 Закону України «Про адвокатуру», де зазначено, що
адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж
роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років,
склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України.

Таким чином, судові витрати за
участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо
вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата
підтверджується відповідними фінансовими документами. Стягнення зазначених
витрат в рахунок майбутньої їх оплати у вигляді судових витрат чинним
законодавством не передбачено.

Витрати позивачів та відповідачів,
пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення
справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних
підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні за
наявності документального підтвердження витрат: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

17.07.2007 року адвокатським
об'єднанням «Західноукраїнська правнича компанія»та Приватним підприємцем
ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.65-54).

З матеріалів справи, а саме з
довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №3167 від 19.07.2007 року ПП ОСОБА_2
на підставі попередньої домовленості уповноважує гр. ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 бути представнками ПП ОСОБА_2 з відповідним комплексом повноважень
(а.с.19).

Інтереси Позивача в процесі
розгляду даної справи на підставі вищезазначеної довіреності представляв
ОСОБА_3, який не подав суду свідоцтва про право на зайняття адвокатською
діяльністю, в зв'язку з чим, судова колегія прийшла до висновку про
безпідставність стягнення з Відповідача 2 500,00 грн. за послуги адвоката,
оскільки таке твердження суперечить вимогам ст. ст. 44, 48 і 49 ГПК України.

Оцінивши докази в їх сукупності,
судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку
про часткове скасування рішення місцевого господарського суду в частині
стягнення витрат за послуги адвоката, як таке що прийняте з порушенням вимог
чинного законодавства, а в решті -залишити без змін.

Враховуючи наведене та керуючись
ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний
господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.    Апеляційну скаргу Приватного підприємця
ОСОБА_1 -задоволити частково.

2.          Рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 30.11.2007 р. у справі №19/185 скасувати, в
частині стягнення витрат в сумі 2 500,00 грн. за послуги адвоката. В цій
частині в позові - відмовити.

3.          В решті рішення Господарського суду
Івано-Франківської області залишити без змін.

4.          Судові витати по розгляду позовної
заяви та апеляційної скарги покласти на сторони пропорційно задоволеним
вимогам.

5.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6.          Справу №18/185 повернути
Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя
Л.Л.Давид

Суддя
Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська