ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.03.2008

Справа №2-27/1882.1-2006

За позовом СПД Фаліон Н. А., Сімферопольський район, с. Ключове, вул.. Гагаріна, 66.

До відповідача ДПІ в Сімферопольському районі АР Крим, Сімферопольський район, с. Мирне, вул. Белова. 2.

Про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від позивача – Єфремова В. Є., дор. у справі.

Від відповідача – не з’явився.

Сутність спору:

Позивач – СПД Фаліон Н. А. звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до Сімферопольської МДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення Сімферопольської МДПІ №/0 ( 570-17-1/-3215 ) від 08.06.2004 р.

Рішенням ГС АР Крим від 16.08.2004р. позов було задоволено. Постановою Севастопольського апеляційного суду від 08.11.2004р. рішення залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського суду України від 31.03.2005р. постанова Севастопольського апеляційного суду та рішення господарського суду АР Крим скасовано та справу передано на новий розгляд у Господарський суд АР Крим судді Воронцовой Н.В., справі надано № 2-27/8110.1-2005р.

Ухвалою ГС АР Крим від 25.04.2005 р. суддею ГС АР Крим Воронцовою Н. В. вказана справа була прийнята до розгляду.

Для з’ясування певних обставин справи судом було направлено запит в Жовтневий суд м. Луганська про надання довідки чи набрало законної сили рішення по справі №2-5057 від 21.10.03 р. про визнання недійсними установчих документів ПП “Лугпромснаб – Т”.

У відповіді на запит від 17.05.05 р. Жовтневий районний суд м. Луганська повідомив, що рішення по справі за позовом ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська до Царьової Т. В. про визнання недійсними установчих документів ПП “Лугпромснаб – Т” ухвалою апеляційного суду Луганської області від 29.11.04 р. – скасовано. Справа знаходиться на новому розгляді, судом ще не розглянута.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що результат розгляду справи за позовом ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська до Царьової Т. В. про визнання недійсними установчих документів ПП “Лугпромснаб – Т” має суттєве значення, суд ухвалою від 03.06.2005 р. провадження по справі зупинив до вирішення справи № 2-5057.

Відповідно до відповіді на запит Жовтневого районного суду м. Луганська справа №2-2613/05 за позовом ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська до Царьової Т. В. про визнання недійсними установчих документів ПП “Лугпромснаб – Т” розглянуто 20.06.2005 р. Провадження по вказаній справі закрито у зв’язку з непідсудністю справи судам загальної юрисдикції. Рішення набрало законної сили 05.07.2005 р.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005 року за винятком, встановленим пунктом 2 цього розділу.

Відповідно до п. 6 Розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ КАСУ до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року ( 1798-12 ), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.. 3 КАСУ права адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАСУ компетенція адміністративних судів поширюється на зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Предметом розгляду даної справи є визнання недійсним податкового повідомлення – рішення.

При таких обставинах справи, суд ухвалою від 15.11.2007 р. провадження по справі поновив та розпочав розгляд справи у відповідності до норм КАСУ.

В судовому засіданні, що відбулося 03.12.2007 р., суд ухвалив замінити відповідача по справі – Сімферопольську МДПІ на її правонаступника - ДПІ в Сімферопольському районі, Сімферопольський район, с. Мирне, вул. Белова. 2.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В період з 12.05.2004 р. по 04.06.2004 р. відповідачем була проведена планова документальна перевірка позивача з питання дотримання вимог податкового і валютного законодавства позивачем за період з 06.09.2002 р. по 31.12.2003 р.

По результатам перевірки було складено акт №1701/5 від 04.06.2004 р.

В ході проведення перевірки відповідачем було встановлено наступні порушення по податку на додану вартість: встановлено порушення п.п. 7.4.5 п. 7.4, п. п. 7.7.1 п. 7.7, ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що виразилося у невідповідності фактичних і заявлених сум податку на додану вартість, що підлягають сплаті до бюджету за травень, червень 2003 р. у розмірі 24963,77 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення – рішення №/0 ( 570-17-1/-3215 ) від 08.06.2004 р., відповідно до якого було визначено податкове забовязання по податку на додану вартість у розмірі 37446,00 грн., в тому числі за основним платежем у розмірі 24964,00 грн. і по штрафним санкціям у розмірі 12482,00 грн.

Вказане податкове повідомлення - рішення позивач в адміністративному порядку, відповідно до ст.. 5 Закону України «Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» від 21.12.2000 р. №2181, не оскаржував.

При таких обставинах справи, позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Під час проведення перевірки було встановлено, що позивач по справі відповідно до договору купівлі – продажу №63 від 06.05.2003 р. придбав товар у ПП “Лугпромснаб – Т” на загальну суму 149782,64 грн., в тому числі ПДВ 24963,77 грн. відповідно до наступних податкових накладних:

-          №63 від 06.05.2003 р. на суму 101319,68 грн., в тому числі ПДВ 16886,61 грн.;

-          №76 від 10.06.2003 р. на суму 48462,96 грн., в тому числі ПДВ 8077,16 грн.

Вказані податкові накладні були виписані ПП “Лугпромснаб – Т”.

Вказані факти не оспорюються відповідачем та відображені в акті перевірки. Здійснення господарських операцій, як в частині поставки товарів, так і в частині сплати, позивачем також не оспорюються.

ПП “Лугпромснаб – Т” зареєстровано як платник ПДВ, про що видано свідоцтво №17155405 від 26.03.2003 р.

Постановою Вищого Господарського суду України від 31.03.2005р. було скасовано постанову Севастопольського апеляційного суду та рішення господарського суду АР Крим по справі №2-7/11160 – 2004, в зв’язку з тим, що вказаними судовими інстанціями не було з’ясовано чи мала законні повноваження на здійснення господарських операцій та підписання документів податкової звітності, в тому числі податкових накладних, особа яка діяла від імені ПП “Лугпромснаб – Т”, не встановлено чи набрало законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 21.10.2003 р. по справі №2-5057.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого суду м. Луганська від 21.10.2003 р. по справі №2-5057 було визнано недійсними установчі документи ПП “Лугпромснаб – Т” з моменту реєстрації. Припинено державну реєстрацію ПП “Лугпромснаб – Т”. Також було визнано недійсним свідоцтво платника ПДВ № 17155405 від 26.03.2003 р.

Відповідно до п. 1. 7 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закон України “Про податок на додану вартість” платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити певні реквізити, передбачені цим підпунком.

Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань.

Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.

Відповідно до п. 7.2.3. п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

В матеріалах справи наявні всі необхідні податкові накладні, що підтверджують право позивача на податковий кредит. Дослідивши вказані податкові накладні, суд дійшов висновку вони складені у чіткої відповідності до вимог п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закон України “Про податок на додану вартість”.

Вказані податкові накладні як і договір купівлі – продажу №63 від 06.05.2003 р. були підписані директором і засновником ПП “Лугпромснаб – Т” гр. Царевою Т. В., повноваження якої на здійснення вказаних дій повністю підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до п. 25.2 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість датою виключення платника ПДВ та анулювання свідоцтва платника ПДВ, яке відбувається у випадках прийняття судом рішення про відміну державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності, про що є відповідне рішення суду ( господарського суду ), є відповідна дата прийняття рішення.

Відповідач не заперечує проти того факту, що на момент здійснення господарських операцій продавець – ПП “Лугпромснаб – Т” не був виключений з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України.

Відповідно до п. 19 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України від 26.04.2002 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням операцій недійсними» юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру підприємств і організацій України запису про її припинення.

Відповідно до ч. 5 ст. 111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Також треба вказати на наступне.

Рішення Жовтневого суду м. Луганська від 21.10.2003 р. по справі №2-5057 за позовом ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська до Царьової Т. В. про визнання недійсними установчих документів ПП “Лугпромснаб – Т” 29.11.2004 р. ухвалою судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Луганської області, на підставі апеляційної скарги гр.. Царевої Т. В., було скасоване та справа направлена на новий розгляд до Жовтневого районного суду м. Луганська.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Луганська від 20.06.2005 р. по справі №2-2613/2005 провадження по цивільній справі за позовом ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська до Царьової Т. В. про визнання недійсними установчих документів ПП “Лугпромснаб – Т” було припинено в зв’язку з непідсудністю даної справи судам загальної юрисдикції. При цьому позивачу було роз’яснено його право звернутися з даним позовом до відповідного господарського суду.

Вказана ухвала ніким оскаржена не було та вступила в закону силу.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська від 04.02.2008 р. №1815/10 вбачається, що ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська з 05.07.2005 р. не зверталася до суду з позовною заявою щодо визнання недійсними установчих документів ПП “Лугпромснаб – Т”.

З вказаного суд робить висновок про те, що під час укладання договору купівлі – продажу №63 від 06.05.2003 р. контрагент позивача - ПП “Лугпромснаб – Т” був цілком законним платником податку на додану вартість та мав право складати податкові накладні. Таким він є, до речі, і на даний час.

Треба вказати, що відповідачем по справі не надано доказів того, що договір купівлі – продажу №63 від 06.05.2003 р., укладений між позивачем і ПП “Лугпромснаб – Т” визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадовці зобов'язані діяти тільки в межах повноважень і способом, які передбачені Конституцією України і Законами України.

Згідно ст. 13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», посадовці органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватись положень Конституції і Законов України, іншіх нормативно-правових актів, прав та інтересів громадян, що охороняються законом, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, і повною мірою використовувати надані їм права.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов’язку і витребовує необхідні докази. Суб’єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов’язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади , який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії

Відповідачем вказане належним чином зроблено не було.

Відповідно до п. 11 ст. 171 КАСУ резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В даному випадку, приймаючи до уваги той факт, що опублікуванню належить постанова суду, яка виноситься по справі, результати якого зачіпають права і інтереси широкого кола осіб, суд дійшов висновку про те, що спор, який виник між сторонами по справі зачипає тільки їх інтереси. Результат розгляду даного спору носить локальний характер. Таким чином, суд не баче ніякої необхідності в опубліковані результатів розгляду даної справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3, 40 грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України, а зайво сплачена сума у розмірі 81,60 грн. підлягає поверненню з бюджету на підставі виконавчого листа ГС АР Крим.

Вступна і резолютивна частини постанови було проголошено 05.03.2008 р.

Постанову у повному обсязі складено 07.03.2008 р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати податкове повідомлення - рішення Державної Податкової Інспекції в Сімферопольському районі №/0 ( 570-17-1/-3215 ) від 08.06.2004 р. недійсним.

3. Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на користь суб’єкта підприємницької діяльності Фаліон Наталії Анатоліївни, Сімферопольський район, с. Ключове, вул.. Гагаріна, 66, ( ідентифікаційний код , банківські реквізити не відомі ) 3,40 грн. судового збору.

4. Повернути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на користь суб’єкта підприємницької діяльності Фаліон Наталії Анатоліївни, Сімферопольський район, с. Ключове, вул.. Гагаріна, 66, ( ідентифікаційний код , банківські реквізити не відомі ) зайво сплачену суму судового збору у розмірі 81,60 грн.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну постанову направити сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.