ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/579

09.01.08

За позовом

Приватного підприємства «Прем’єр-Авто»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.В.-Метал»

про

стягнення 17 200 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Демченко І.П. (довіреність від 30.12.2007);

від відповідача –

не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство «Прем’єр-Авто»(далі –Підприємство) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.В.-Метал»(далі –Товариство) заборгованості за надані у березні –травні 2007 року послуги з транспортного експедирування у сумі 17 200 грн., а також судових витрат, що складаються з витрат зі сплати держмита, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 2000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проте відмовився від стягнення витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана на юридичну адресу відповідача: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, зазначену в позовній заяві та Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ). Про отримання відповідачем поштової кореспонденції з даною ухвалою суду за вказаною адресою, зокрема, свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення 04.01.2008.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

29.06.2006 між Підприємством та Товариством було укладено договір № б/н Э транспортної експедиції (далі – Договір), відповідно до пункту 1 якого позивач (Експедитор) взяв на себе зобов'язання за винагороду зусиллями свого представника організувати для відповідача (Клієнта) перевезення та додаткового обслуговування вантажів, наданих Експедитору для транспортування у міжнародному або внутрішньому сполученні. Розмір експедиторської винагороди є складовою частиною вартості перевезення і залежить від транспортних витрат по кожному конкретному перевезенню.

Відповідно до пункту 2 Договору вартість перевезення, за кожним окремим перевезенням, визначаються у разових заявках, які є додатками до даного договору.

Пунктом 3 Договору передбачено, що платежі та взаємні розрахунки за виконані послуги з перевезення вантажів відбуваються шляхом банківських переказів на рахунок Експедитора. Оплата відбувається за пред’явленими рахунками Експедитора. Строк оплати –протягом 3-х банківських днів з моменту доставки вантажу, якщо інше не обумовлено у заявці.

На виконання вказаного Договору між сторонами у справі були укладені договори-заявки (договори-доручення) про надання транспортних послуг:

- від 20.03.2007 на суму 3 600 грн.;

- від 22.03.2007 на суму 3 100 грн.;

- від 26.03.2007 на суму 3 100 грн.;

- від 02.04.2007 на суму 3 000 грн.;

- від 18.04.2007 на суму 2 500 грн.;

- від 17.04.2007 на суму 1 800 грн.;

- від 10.05.2007 на суму 2500 грн..

Позивачем на підставі Договору та згідно з вказаними заявками були надані відповідачу послуги з перевезення на загальну суму 19 600 грн., що підтверджується актами виконаних робіт № 303 від 20.03.2007, № 319 від 22.03.2007, № 329 від 26.03.2007, № 360 від 02.04.2007, № 433 від 18.04.2007, № 434 від 18.04.2007, №529 від 10.05.2007, копії яких містяться у матеріалах справи.

Факт здійснення позивачем вказаних перевезень вантажів підтверджується також наявними у матеріалах справи копіями товарно-транспортних накладних та податкових накладних.

Претензій з боку відповідача щодо наданих позивачем послуг не було пред’явлено, про що свідчать, зокрема, вищевказані акти виконаних робіт.

Після надання вказаних послуг Підприємством були виставлені Товариству рахунки-фактури № 303 від 20.03.2007, № 319 від 22.03.2007, № 329 від 26.03.2007, № 360 від 02.04.2007, № 433 від 18.04.2007, № 434 від 18.04.2007, № 523 від 10.05.2007 на загальну суму 19 600 грн.

Товариство отримані від Підприємства транспортні послуги оплатило лише частково, станом на момент проведення судового засідання заборгованість за вказані транспортні послуги у відповідача перед позивачем складає 17 200 грн., про що свідчить довідка Підприємства від 08.01.2008.

Відповідно до частини 1 статті 316 Господарського кодексу України (далі –ГК України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач у встановлені договорами-заявками строки свого зобов’язання щодо оплати вартості наданих транспортних послуг належним чином не виконував.

Станом на день розгляду спору вказана заборгованість у сумі 17 200 грн. відповідачем погашена не була.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 ЦК України

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Відтак, позовна вимога про стягнення суми основного боргу є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 15, 253, 254, 530, 629 ЦК України, статтями 193 ГК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.В.-Метал»(04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, ідентифікаційний код 32798500, п/р 0811 в АКБ «Форум»м. Київ, МФО 322904, або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Приватного підприємства «Прем’єр-Авто»(03127, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 120, корп. 1, ідентифікаційний код 32041949, п/р 0980 в філії ЦРУ ВАТ «Фінанси та кредит»м. Києва, МФО 300937) 17 200 (сімнадцять тисяч двісті) грн. боргу, а також 172 (сто сімдесят дві) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя

Сташків Р.Б.

Рішення підписано –09.01.2008