ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.08 р.                     Справа № 38/306

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів:

головуючий суддя – Радіонова О.О., суддя – Подколзіна Л.Д., суддя – Новікова Р.Г.

при секретарі судового засідання тулаінової І.А.

розглянувши матеріали справи за первісним позовом: Товариства з обмеженої відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області

до відповідача 1: Промислово-комерційної фірми “Ресурс ЛТД” м. Харків

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Квінта” м. Донецьк

про стягнення заборгованості за весь час прострочення сплати боргу за договором поставки №12 від 20.02.2007р. в розмірі 500грн. з відповідача 2 (ТОВ ТД “Квінта” ) та суму боргу у розмірі 67 587грн.28коп., пені 1913грн.90коп., 3% річних – 358грн.15коп. – з відповідача 1 (ПКФ “Ресурс ЛТД”).

за зустрічним позовом: Промислово-комерційної фірми “Ресурс ЛТД” м. Харків

до відповідача: Товариства з обмеженої відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області

про стягнення штрафу у розмірі 10 940грн.71коп. за поставку неякісної продукції

за участю

представників сторін:

від позивача за первісним позовом (від відповідача за зустрічним позовом): Овсянніков О.О. представник за дов. № б/н від 06.11.2007р.; Старовецький В.І. представник за дов. № б/н від 06.11.2007р.

від відповідача 1 за первісним позовом (від позивача за зустрічним позовом): Диба М.М. представник за дов. № б/н від 10.11.2007р.

від відповідача 2 за первісним позовом: не з’явився

У судовому засіданні оголошувалася

перерва з 05.02.2008р. до 25.02.2008р.

згідно вимог ст. 77 ГПК України

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача 1- Промислово-комерційної фірми “Ресурс ЛТД” м. Харків та відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Квінта” м. Донецьк про стягнення заборгованості за договором поставки №12 від 20.02.2007р. в розмірі 500грн. з відповідача 2 - ТОВ ТД “Квінта”, а суми боргу у розмірі 67 587грн.28коп., пені 1913грн.90коп., 3% річних – 358грн.15коп. – з відповідача 1 -ПКФ “Ресурс ЛТД”.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на договір поставки продукції № 12 від 20.02.2007р., договір поруки від 01.08.2007р.

26.11.2007р. позивач надіслав на адресу господарського суду заяву, в якій просить суд направляти ухвали та рішення суду на адресу: 83059, м. Донецьк, пр-т Ілліча, 107а. Заява судом розглянута, задоволена та залучена до матеріалів справи.

Крім цього, позивач надіслав обґрунтований розрахунок ціни позову, який судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

24.12.2007р. сторони надали суду клопотання, в якому просять суд продовжити строк розгляду спору строком на 2 місяці до 24.02.2007р.

Клопотання судом розглянуто та задоволено. Ухвалою господарського суду від 24.12.2007р. продовжено строк розгляду сопору до 24.02.2008р.

24.12.2007р. відповідач 1 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву від 12.12.2007р. № 12-12/07, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі з наступного.

21.02.2007р. відповідно до товарно-транспортної накладної № 139473 від 21.02.2007р. та акту від 22.02.2007р. позивач поставив, а відповідач 1 прийняв лікеро-горілчану продукцію в асортименті на загальну суму 74087грн.28коп.

18.09.2007р. Червонозаводським районним відділом міліції м. Харкова у відповідача 1 було вилучено лікеро-горілчану продукцію, що поставлена позивачем за договором, у наступної кількості: горілка „Стольна “Premium”– 4767 бут. міст. 0,5л., горілка „Стольна Білий мед” – 712бут.міст 0,5л., горілка „Стольна липовий цвіт”-1848бут. міст 0,5л. Усього було вилучено продукцію на суму 54 703грн.56коп.

Відповідно до висновків спеціалістів Науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні МВС України у Харківській області продукція, що була вилучена у відповідача, не відповідає ДСТУ 4256:2003.

Відповідач 1 в обгрунтування своїх заперечень посилається на ч. 2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов’язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з’явилися знову після їх усунення) покупець має право відмовитися від договору.

Листом № 05-12/07 від 05.12.2007р. відповідач 1 відмовився від договору поставки, укладеного з позивачем відповідно до товарно-транспортної накладної № 139473 від 21.02.2007р. та акту від 22.02.2007р.

Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, на думку відповідача1, договір поставки, укладений позивачем з відповідачем 1 відповідно до товарно-транспортної накладної № 139473 від 21.02.2007р. та акту від 22.02.2007р. є розірваним відповідно до чинного законодавства України.

Відповідач 1 вважає, що вимоги позивача по сплаті заборгованості за поставлену продукцію та штрафних санкцій є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відзив та додані до нього документи судом розглянуті та залучені до матеріалів справи.

Крім цього, 24.12.2007р. відповідач1 надіслав до суду клопотання № 13-12/07/1 від 13.12.2007р., в якому просить суд здійснювати фіксацію судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Клопотання судом розглянуто, задоволено та залучено до матеріалів справи.

Відповідач 2 за первісним позовом 16.01.2008р. надіслав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача за первісним позовом визнає у повному обсязі.

24.12.2007р. через канцелярію господарського суду надійшла від відповідача 1 зустрічна позовна заява, в якій він просить суд стягнути з відповідача (позивача за первісним позовом) штраф у розмірі 10 940грн.71коп. за поставку неякісної продукції.

25.12.2007р.ухвалою господарського суду прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом по справі № 38/306.

Крім цього, відповідач 1 надіслав клопотання № 13-12/07/3 від 13.12.2007р., в якому просить суд розглянути справу № 38/306 за первісним та зустрічним позовом колегіально у складі трьох суддів у зв’язку із складністю справи.

Клопотання судом залучено до матеріалів справи.

24.12.2007р. розпорядженням заступника голови господарського суду справу № 38/306 передано на розгляд колегії у складі суддів: Радіонова О.О. – головуючий суддя, Новікова Р.Г. –суддя, Подколзіна Л.Д. – суддя.

10.01.2008р. відповідач за зустрічним позовом надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги за зустрічним позовом не визнає у повному обсязі.

Відповідач вважає, що поставлена ним позивачу продукція відповідає усім вимогам щодо її якості, що підтверджено сертифікатом відповідності та дипломами.

Крім цього, відповідач зазначив, що відповідно до п. 2.3 договору № 12 від 20.02.2007р. у разі виникнення претензій по якості продукції покупець був зобов’язаний заявити їх постачальнику негайно, з моменту виявлення неналежної якості продукції. Пунктом 2.4 договору передбачено, що відправлення продукції на експертизу здійснюється за актом, який складається в присутності представників сторін.

Всупереч зазначеним вимогам позивач не повідомив відповідача щодо неналежної якості продукції. Крім цього, на думку відповідача, позивачем не додержані умови п. п. 6.4, 6.5, 6.6 договору, які встановлюють порядок приймання продукції за якістю.

Відповідач просить суд не приймати у якості доказів протокол перевірки, акт відбору проб на аналіз, які були здійснені о/у ОГСБЕЗ Червонозаводського РО ХГУ МВД України в Харківської області та висновки спеціаліста НДЕКУ від 26.09.2007р., оскільки в протоколі перевірки від 18.09.2007р. встановлено факт реалізації спиртних напоїв, які мають ознаки недоброякісної продукції, що проявляється у ступені наливу рідини у пляшки.

Відповідач звернув увагу суду, на те, що перевірка фінансово-господарської діяльності магазину „Борисфен”, яка була проведена ст. лейтенантом Давидюком А.В., торкнулася перевірки не всієї лікеро-горілчаної продукції, яка знаходилась на перевіряємому об’єкті, що зазначено у протоколі, а лише горілки, отриманої у відповідача за зустрічним позовом.

Тому, на думку відповідача, ці факти свідчать про те, що перевірка була навмисно організована за домовленістю працівника правоохоронних органів та директора магазина „Борисфен” з метою ухилення від оплати отриманої продукції.

На підставі викладеного, відповідач просить суд розглянути справу, як звичайний господарсько-правовий спір, який не містить ознак злочину, що переслідується у кримінальному порядку, керуючись нормами ЦКУ та умовами укладеного договору.

16.01.2008р. господарським судом зроблено запит до Червонозаводського РВ ХМУ ДУ МВС України в Харківській області, в якому суд просив повідомити про підстави проведення перевірки фінансово-господарської діяльності Промислово-комерційної фірми „Ресурс ЛТД” м. Харків, пов’язаної з реалізацією лікеро-горілчаної продукції оперуповноваженим ВДСБЕЗ Червоноозаводського РВ ХМУ ДУ МВС України в Харківській області Давидюком А.В. 18.09.2007р., на який відповіді не отримав.

21.01.2008р. позивач за первісним позовом надіслав до суду заяву в порядку ст. 22 ГПК України, в якій пояснив, що в резолютивній частині позову допущена помилка в даті і номері договору, і просить суд читати правильно: стягнути на користь ТОВ ТПК „Якушев” заборгованість за весь час прострочення сплати боргу за договором поставки № 12 від 20.02.2007р. у розмірі 500грн. з відповідача 2, а суму боргу у розмірі 67587грн.20коп, пеню у розмірі 1913грн.90коп, 3 % річних 358грн.15коп з відповідача 1.

Заява судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

21.01.2008р. відповідач за зустрічним позовом надіслав клопотання, в якому просить суд залучити до матеріалів справи скаргу на дії працівника міліції Давидюка А.В., яке судом розглянуто та задоволено.

05.02.2008р. позивач за зустрічним позовом надіслав листа, в якому зазначив, що не має можливості виконати вимоги щодо надання суду довідки про прийняття на відповідальне зберігання продукції, отриманої за договором № 12 від 20.02.2007р., яка була відібрана на підставі перевірки фінансово-господарської перевірки діяльності його підприємства.

Крім цього, позивач за зустрічним позовом зазначив, що за договором № 12 від 20.02.2007р. від відповідача не отримував ніякої продукції. Позивач за зустрічним позовом вважає, що він отримував від відповідача продукцію на підставі товарно-транспортної накладної № 139473 від 21.02.2007р.

Також, позивач за зустрічним позовом зазначив, що відповідно до протоколу перевірки від 18.09.2007р. було вилучено та передано на відповідальне зберігання громадянину Калініченко Л.С. лікеро-горілчану продукцію, що поставлена відповідачем, а відповідно до протоколу перевірки від 18.09.2007р. було вилучено та передано на відповідальне зберігання громадянину Абрамову А.В. лікеро-горілчану продукцію, що поставлена відповідачем, усього було вилучено продукції на суму 54 703грн.56коп.

05.02.2008р. позивач за зустрічною заявою надав суду доводи на відзив відповідача за зустрічною позовною заяву про стягнення штрафу за поставку неякісної продукції.

Позивач за зустрічною заявою вважає, що доводи відповідача не заслуговують на увагу з наступного.

На думку позивача, дипломи, видані громадською установою та дегустаційного конкурсу X міжнародного форуму виробників продуктів харчування, напоїв, інгредієнтів та обладнання для супермаркетів не можна розглядати як доказ того, що відповідач поставив позивачу якісну продукцію. Крім того, посвідчення якості № 14 від 21.02.2007р. також не можна розцінювати як доказ якості поставленої продукції, оскільки цей документ складений самим відповідачем.

Крім того, позивач зазначив, що 05.12.2007р. він дізнався що поставлена відповідачем продукція не відповідає вимогам ДСТУ 4256:2003 „Горілки і горілки особливі. Технічні умови” та повідомив про це відповідача.

Посилання відповідача на недотримання позивачем порядку розгляду претензії щодо якості поставленої продукції також є неспроможними, оскільки перевірка продукції у позивача мала адміністративний характер, тобто без бажання як позивача, так і відповідача.

Доводи судом розглянуті та залучені до матеріалів справи.

Відповідач за зустрічним позовом надав суду пояснення на відзив від 18.02.2008р., які судом отримані, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні відповідач надав клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області (за договором – постачальник, далі – позивач) та Промислово-комерційною фірмою “Ресурс ЛТД” м. Харків ( за договором- покупець, далі- відповідач 1) було укладено договір поставки продукції №12 (далі-договір).

Згідно п.1.1 договору постачальник зобов’язаний поставити, а покупець зобов’язується прийняти і оплатити лікеро-горілчані напої (далі- продукція).

Продукція постачається окремими партіями за заявкою покупця, яка є невід’ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Асортимент склад, ціна, вартість і кількість вказані в Додатку № 1, що є невід’ємною частиною цього договору. Постачальник має право на зміну асортименту продукції за згодою покупця (п. 1.3 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що якість продукції повинна відповідати ДСТУ 4257:2003 „Напої лікеро-горілчані. Технічні умови”, ДСТУ 4256:2003 „Горілки і горілки особливі. Технічні умови”.

Постачальник зобов’язаний видати сертифікат, який посвідчує відповідність продукції вимогам державного стандарту, при поставці першої партії продукції. На наступні партії сертифікат видається лише на вимогу покупця (п.2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору сторони передбачили, що у разі виникнення претензій по якості продукції, покупець зобов’язаний заявити їх постачальникові негайно, з моменту виявлення неналежної якості продукції. Якщо постачальник погоджується з висунутими претензіями, він зобов’язаний замінити неякісну продукцію на таку, що відповідає всім вимогам за договором протягом 15 днів. Сторона, яка не згодна з результатом розгляду претензії, має право замовити проведення незалежної експертизи якості продукції, при цьому всі витрати, пов’язані з проведенням експертизи покладаються на сторону, що її ініціює.

Відправлення продукції на експертизу здійснюється за актом, який складається в присутності представників сторін. У випадку неявки однією із сторін в трьохденний термін, вказаний акт складається без її представників (п.2.4 договору).

У випадку невідповідності продукції вимогам, вказаним в п. 2.1 договору, постачальник зобов’язується замінити таку продукцію на належну протягом 15 днів з моменту отримання акту експертизи та відшкодувати документально підтверджені витрати на її проведення (2.5 договору).

Сторони у розділі 5 договору передбачили термін і порядок відвантаження продукції, а саме: в п.5.1. передбачено, що продукція, яка поставляється за цим договором, відвантажується за адресою покупця відповідно до заяви. Заявка подається покупцем письмово або за допомогою зв’язку факсиміле за три дні до потрібної дати поставки. Заявка узгоджується постачальником протягом одного дня з моменту її отримання. У будь-якому разі, оригінал заявки повинен бути отриманий постачальником до відвантаження продукції на складі постачальника.

Приймання продукції за кількістю проводиться за транспортним і супровідними документами постачальника. Кількість продукції, що надійшла, при її прийманні повинна визначатися в тих одиницях виміру, що зазначені в супровідних документах (п. 6.2 договору).

Перевірка за якістю продукції, що надійшла в тарі і має гарантійні терміни збереження, перевіряється за якістю при розкритті тари, але не пізніше встановлених гарантійних термінів (п. 6.4 договору).

Перевірка продукції за якістю проводиться шляхом порівняння фактичної якості поставленої продукції із зазначеною у супровідних документах, що засвідчують якість продукції, яка поставляється (п.6.5 договору).

Пунктом 6.7 договору сторони передбачили, що між уповноваженими представниками сторін відбувається наступний обмін документами:

Від постачальника:

-          оригінал видаткової накладної-2 прим.;

-          оригінал податкової накладної;

-          товаротранспортні накладні- 4 прим;

-          копії сертифікатів відповідності, завірені печаткою постачальника;

-          оригінал посвідчення якості продукції (при першій поставці).

Від покупця:

-          оригінал довіреності на отримання продукції покупцем;

-          видаткова накладна, з підписом і печаткою уповноваженого представника покупця (підписи на довіреності і витратній накладній повинні співпадати);

-           акт прийому передачі продукції, з підписом і печаткою уповноваженого представника покупця - 3 прим.

Оплата поставленої продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування належної до оплати суми коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту поставки кожної окремої партії продукції (пункт 7.1 договору).

Пунктом 11.6 договору передбачено, що зміни і доповнення умов договору можуть мати місце лише за погодження сторін. Зміни і доповнення до договору повинні бути викладені письмово у формі додаткових угод, що є невід’ємною частиною, та підписані обома сторонами.

20.02.2007р. сторонами укладені додаткові угоди № 1 та № 2 до договору поставки продукції № 12 від 20.02.2007р. відповідно про встановлення території реалізації продукції та стосовно дотримання цінової політики.

Суд вважає договір № 12 поставки продукції від 20.02.2007. укладеним згідно вимог ст. 638 ЦК України.

Позивач на підставі письмової заявки на поставку продукції по договору № 12 від 20.02.2007р.на виконання умов договору 21.02.2007р. поставив відповідачу 1 продукцію за товарно-транспортною накладною № 139473 від 21.02.2007р. на суму 74640грн. з урахуванням ПДВ, якість якої підтверджується сертифікатом відповідності серії ВБ 3 UA 1.022.Х044193.06, дипломами, посвідченням якості № 14 від 21.02.2007р. та висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 14.03.2007р. № 05.03.02-04/12490.

Сторони за договором 22.02.2007р. склали акт виявлення фактичної невідповідності товару на суму 835грн.44коп, і допоставки додатково на суму 282грн.72коп., усього на 74922грн.72коп, з урахуванням ПДВ. Складено розрахунок № 2 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 21.02.2007р. № 12 за договором від 20.02.2007р. № 12

Сторонами складено акт № б/н здачі приймання продукції до ТТН № 139473 від 21.02.2007р.

Відповідач 1 повинен був оплатити 100% ціни продукції, що постачається протягом 30 календарних днів з моменту поставки кожної окремої партії продукції.

11.04.2007р. відповідачем 1 було сплачено 6000грн., що підтверджено випискою по рахунку.

До цього часу відповідач 1 не сплатив позивачу 67 587,29 грн. за отриману продукцію, тому останній просить суд стягнути її з відповідача 1.

Пунктом 8.2 договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню, що обчислюється від суми заборгованості, у розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, за кожен день такого прострочення.

Тому, позивачем нарахована відповідачу 1 пеня з 29.05.2007р -30.05.2007р. та з 01.06.2007р. – 01.08.2007р. у сумі 1913грн.90коп., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача 1.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача1 3% річних у сумі 358грн.15коп.

01.08.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області (за договором – Кредитор, далі – позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Торговий дім Квинта” (за договором – поручитель, далі- відповідач 2 ) було укладено договір поруки.

За цим договором поручитель зобов’язується відповідати перед кредитором за виконання боржником - Промислово- комерційної фірми „Ресурс ЛТД” договору № 12 від 20.02.2007р.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки поручитель зобов’язується нести солідарну відповідальність з боржником перед кредитором за виконання зобов’язання по договору № 12 від 20.02.2007р. в сумі 500грн., включаючи, у випадку невиконання боржником зобов’язань по документам, оплати суми основного боргу або його частини, сплату штрафних санкцій, відшкодування судових витрат по стягненню боргу або інших збитків.

Підставою для відповідальності поручителя, зокрема, є:

-          несплата або часткова несплата згідно договору № 12 від 20.02.2007р.;

-          несплата штрафних санкцій по документам в установлені договорами строки.

Пунктом 2.5 договору поруки передбачено, що у разі прострочення виконання боржником зобов’язань перед кредитором, кредитор має право за власним вибором вимагати виконання зобов’язань у боржника або поручителя, або здійснити примусове стягнення боргу з поручителя або боржника.

У зв’язку з тим, що відповідач 1 не погасив позивачу заборгованість за поставлену продукцію відповідно до договору № 12 від 20.02.2007р., тому позивач просить суд стягнути з відповідача 2 заборгованість за весь час прострочення сплати боргу за вищевказаним договором у сумі 500грн.

Суд вважає договір поруки від 01.08.2007р. укладеним згідно вимог ст. 638 ЦК України.

05.12.2007р. відповідачем 1 направлено позивачу повідомлення про розірвання договору поставки шляхом односторонньої відмови від нього № 05-12/07, в якому відповідач посилається на протокол перевірки від 18.09.2007р. та на висновок спеціалістів НДЕКЦ при Головному управлінні МВС України в Харківській області.

У зв’язку з тим, що позивач поставив відповідачу 1 продукцію, яка не відповідає діючим стандартам України, а саме: ДСТУ 4256:2003 та на підставі ч.2 ст. 678 ЦК України відповідач відмовляється від договору поставки, укладеного з позивачем відповідно до товарно-транспортної накладної № 139473 від 21.02.2007р. та акту від 22.02.2007р. та просить вважати вказаний договір поставки та акту від 22.02.2007р. щодо поставки продукції розірваним.

Крім цього, відповідач 1 вимагав від позивача сплатити штраф за поставку неякісної продукції у розмірі 10 940грн.71коп.

24.12.2007р. Промислово-комерційна фірма “Ресурс ЛТД” м. Харків (далі позивач за зустрічним позовом) звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженої відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення штрафу у розмірі 10 940грн.71коп. за поставку неякісної продукції.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що відповідно до товарно-транспортної накладної № 139473 від 21.02.2007р. та акту від 22.02.2007р. відповідач поставив, а позивач прийняв лікеро-горілчану продукцію в асортименті на загальну суму 74087грн.28коп.

18.09.2007р. співробітниками Червонозаводського РВ ХМУ УМВС України у позивача було вилучено лікеро-горілчану продукцію, що поставлена відповідачем за договором у наступній кількості: горілка „Стольна “Premium”– 4767бут. міст.0,5 літрів, горілка „Стольна Білий мед” – 712 бут.міст.0,5л, горілка „Стольна Липовий цвіт” 1 848бут. міст.0,5л. Усього було вилучено продукцію на суму 54 703грн.56коп.

Відповідно до висновків спеціалістів Науково-дослідницького експертного-криміналістичного центру при Головному управлінні МВС України у Харківській області продукція, що була вилучена у позивача, не відповідає ДСТУ 4256/2003.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач поставив позивачу продукцію, якість якої не відповідає діючим стандартам України, а саме ДСТУ 4256:2003.

Позивач за зустрічним позов вважає, що оскільки відповідач поставив позивачу неякісну продукцію, а відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України за порушення умов зобов’язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20% від вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг), тому, просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 10 940грн.71коп.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач за первісним позовом у підтвердження позовних вимог посилається на договір поставки продукції від 20.02.2007р. № 12, товарно-транспортну накладну № 139473, договір поруки від 01.08.2007р. № б/н до договору № 12 від 20.02.2007р., довіреність № 374876, акт № б/н, клопотання від 08.012008р, обґрунтований розрахунок ціни позову, заяву від 18.01.2008р., клопотання від 18.01.2008р, заяву від 05.02.2008р. правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач 1 за первісним позовом у підтвердження своїх заперечень посилається на відзив на позовну заяву від 12.12.2007р. № 12/12/07, протоколи перевірки від 18.09.2007р., акт відбору зразків від 19.8.09.2007р., висновок спеціаліста № 226 від 26.09.2007р., № 227 від 26.09.2007р., лист від 05.12.2007р. № 05-12/07, правовстановлюючі документи, тощо.

Відповідач 2 посилається на відзив на позовну заяву від 03.01.2008р., правовстановлюючі документи.

Позивач за зустрічним позовом посилається на товарно–транспортну накладну № 139473 від 21.02.2007р., акт від 22.02.2007р., протокол перевірки від 18.09.2007р., протоколи перевірки від 18.09.2007р., акт відбору зразків від 18.09.2007р., висновок спеціаліста № 226 від 26.09.2007р., № 227 від 26.09.2007р., правовстановлюючі документи.

Відповідач за зустрічним позовом посилається на відзив на зустрічну позовну заяву від 10.01.2008р., сертифікат відповідності, дипломи, посвідчення якості № 14 від 21.02.2007р., пояснення на відзив від 18.02.2008р., правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач за первісним позовом обґрунтовує свої вимоги нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, тому судом при розгляді справи застосовані ці норми, бо суд не має право самостійно змінювати предмет або підстави позову.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України)

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати

майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов”язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності.

За частиною другою ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором передбачено, що оплата поставленої продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування належної до оплати суми коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту поставки кожної окремої партії продукції (пункт 7.1 договору).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

На підставі наведеного, суд вважає, що оскільки відповідачем 1 за первісним позовом не була здійснена оплата у повному обсязі за отриманий товар, вимоги позивача щодо стягнення залишку заборгованості у сумі 67587,28 грн. з відповідача 1 та 3% річних у сумі 358, 15 грн. є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума бо інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов”язання ( ч.1 ст. 549 ЦК України).

За несвоєчасну оплату поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню, що обчисляється від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, за кожен день такого прострочення.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” щодо граничного розміру відповідальності за прострочення платежу у вигляді пені, розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення пені за період з 29.05.2007р. по 01.08.2007р.у сумі 1913,90 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача2 500 грн. як поручителя за договором поруки, суд вважає ці вимоги такими, що підлягають задоволенню з посиланням на таке.

Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов”язання не пред”явив вимоги до поручителя.

Як вбачається з договору поруки від 01.08.2007р. розділом 3 вказаного договору встановлені випадки припинення поруки, строк поруки в договорі не встановлений.

Позивач надав суду докази щодо пред”явлення вимоги до поручителя на протязі шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов”язання, тобто з 23.03.2007 ( п.7.1 договору поставки № 12 від 20.02.2007р. ) до 23.09.2007р., тому в цій частини позов підлягає задоволенню.

Дії відповідача 2 щодо визнання відповідачем позову не суперечать законодавству, не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Суд відхиляє доводи відповідача1 за первісним позовом, оскільки договір поставки продукції № 12 від 20.02.2007р. був укладений між сторонами, на виконання умов договору була поставлена та отримана продукція, що відповідач2 підтвердив у своєму листі від 05.12.2007р.№ 05-12/07, в якому відмовився від договору поставки, укладеного з позивачем відповідно до товарно-транспортної накладної № 139473 від 21.02.2007р. та акту від 22.02.2007р. та вважав цей договір розірваним.

Посилання відповідача1 на норми ч. 3 ст. 651 ЦК України суд вважає безпідставним, оскільки право односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково не встановлено укладеним договором.

Відповідно до частини 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розглянувши зустрічний позов, суд дійшов висновку про те, що він не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 2.3 договору поставки продукції № 12 від 20.02.2007р. сторони передбачили, що у разі виникнення претензій по якості продукції, покупець зобов’язаний заявити їх постачальникові негайно, з моменту виявлення неналежної якості продукції. Якщо постачальник погоджується з висунутими претензіями, він зобов’язаний замінити неякісну продукцію на таку, що відповідає всім вимогам за договором протягом 15 днів. Сторона, яка не згодна з результатом розгляду претензії, має право замовити проведення незалежної експертизи якості продукції, при цьому всі витрати, пов’язані з проведенням експертизи покладаються на сторону, що її ініціює.

Відправлення продукції на експертизу здійснюється за актом, який складається в присутності представників сторін. У випадку неявки однією із сторін в трьохденний термін, вказаний акт складається без її представників (п.2.4 договору).

У випадку невідповідності продукції вимогам, вказаним в п. 2.1 договору, постачальник зобов’язується замінити таку продукцію на належну протягом 15 днів з моменту отримання акту експертизи та відшкодувати документально підтверджені витрати на її проведення (2.5 договору).

Позивач за зустрічним позовом вважає, що отримав продукцію від відповідача згідно ТТН № 139473 від 21.02.2007р. без посилання на укладений між сторонами договір.

Як вбачається з матеріалів, доданих позивачем за зустрічним позовом до зустрічної позовної заяви 18.09.2007р. у позивача була вилучена продукція працівниками правоохоронних органів. Висновки спеціалістів про те, що вилучена продукція не відповідає ДСТУ 4256:2003 зроблені 26.09.2007р. Після цього позивач за зустрічним позовом не звернувся до відповідача щодо якості поставленої продукції, як це передбачено п. 2.3 договору, а лише 05.12.2007р. своїм листом № 05-12/07 повідомив відповідача за зустрічним позовом про розірвання договору поставки у зв”язку з поставкою продукції, якість якої не відповідає діючим стандартам, а саме ДСТУ 4256:2003.

Договором передбачено, що відправлення продукції на експертизу здійснюється за актом, який складається в присутності представників сторін. Такого акту позивач за зустрічним позовом суду не надав. Не надав також доказів, які б підтвердили, що позивач сповістив відповідача про факт встановлення неналежної якості отриманої продукції.

Позивач не направив відповідачу висновки експерта з метою заміни продукції на належну (якісну), як це передбачено умовами п. 2.5 договору.

Крім того, слід вказати на те, що позивачем не надано суду доказів, що саме продукція, яку він отримав від відповідача у лютому 2007р. за договором поставки, була вилучена внаслідок перевірки правоохоронними органами; у висновку спеціалістів № 226 від 26.09.2007р. є посилання на “Стольну, Українську горілку ТОВ “ТПК “Якушев”, в той час як позивачу за зустрічним позовом була поставлена Горілка особлива “Стольна Українська “Липовий цвіт”, горілка Стольна українська “Білий мед”, горілка Стольна українська “Premium”.

При отриманні продукції від відповідача за зустрічним позовом, позивач не мав до нього претензій, що підтверджено актом приймання-передачі бн.

Одночасно, позивач за зустрічним позовом відмовився від договору поставки з посиланням на отримання продукції, якість якої не відповідає діючим стандартам України не одразу після перевірки та висновку спеціалістів, а після того, як позивач за первісним позовом звернувся до суду із вимогою про стягнення залишку заборгованості за поставлену продукцію. Позивач за зустрічним позовом вважає договір поставки розірваним, в той же час не наполягає на поверненні частини коштів, які він перерахував за отриману продукцію.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує нормами ч. 2 ст. 231 ГК України.

В той же час, нормою вказаної статті передбачено: у разі, якщо порушено господарське зобов”язання, в якому хоча б одна сторона є суб”єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов”язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов”язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором у таких розмірах:

за порушення умов зобов”язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

По даній справі жодна із сторін не відноситься до державного сектору економіки, допущені порушення не пов”язані з виконанням державного контракту, виконання зобов”язання не фінансується за рахунок Державного бюджету чи за рахунок державного кредиту. Отже, обґрунтування позивача з цього приводу є безпідставними.

Крім того, доводи позивача за зустрічним позовом не заслуговують на увагу, оскільки є протилежними. В одному випадку він вважає, що дізнався про поставлену неякісну продукцію 18.09.2007р., в другому – 05.12.2007р.

Враховуючи викладене, суд вважає зустрічні позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що за первісним позовом витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідачів, за зустрічним позовом господарські витрати слід віднести на позивача згідно вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 174,193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 530, 549, 625, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області до відповідача 1- Промислово-комерційної фірми “Ресурс ЛТД” м. Харків та відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Квінта” м. Донецьк про стягнення заборгованості за договором поставки №12 від 20.02.2007р. в розмірі 500грн. з відповідача 2 -ТОВ ТД “Квінта”, а суми боргу у розмірі 67 587грн.28коп., пені 1913грн.90коп., 3% річних – 358грн.15коп. – з відповідача 1 - ПКФ “Ресурс ЛТД”, задовольнити.

Стягнути з відповідача 1- Промислово-комерційної фірми “Ресурс ЛТД” м. Харків (61007, м. Харків, вул. Соколова, 18 кв. 20, п/р 2101 в ХФ КБ Експобанк м. Харків, МФО 351964, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області ( 24400, Вінницька область, п/р 000 у ЗАТ “Донгорбанк м. Донецьк, МФО 334970, ) борг у сумі 67 587,28 грн., пеню у розмірі 1913, 90 грн. та 3% річних 358,15 грн., держмито у сумі 698,10 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 117,07 грн.

Стягнути з відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Квінта” м. Донецьк (83045, м. Донецьк, пр. Ленінський, 43, п/р 0 ЗАТ “Донміськбанк”, МФО 334970, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області ( 24400, Вінницька область, п/р 000 у ЗАТ “Донгорбанк м. Донецьк, МФО 334970, ) суму боргу в розмірі 500грн., держмито у сумі 5,49 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 0,93 грн.

У зустрічних позовних вимогах Промислово-комерційної фірми “Ресурс ЛТД” м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгово-промислова компанія “Якушев” м. Бершадь Вінницької області про стягнення штрафу у розмірі 10940,71 грн. відмовити у зв”язку з безпідставністю.

У судовому засіданні 25.02.2008р. оголошено вступну та резолютивні частину рішення.

Рішення виготовлено та підписано у повному обсязі 25.02.2008р.

Видати накази після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Радіонова О.О.

Суддя                                                                      Л.Д.Подколзіна

Суддя                                                                      Р.Г.Новикова