ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.08 Справа № 11/4д/08

Суддя Гончаренко С.А.

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий –суддя Гончаренко С.А.,

при секретарі судового засідання –Вака В.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Управління житлового господарства Запорізької міської ради (пр.Леніна 214, м.Запоріжжя, 69037)

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Фенікс ЛТД” (вул.Вінтера 12, м.Запоріжжя, 69096)

третя особа 1: Відкрите акціонерне товариство “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” (Південне шосе 72, м.Запоріжжя, 69008)

третя особа 2: Регіональне відділення Фонду державного майна України в Запорізькій області (пр.Леніна 164, м.Запоріжжя, 69017)

у присутності представників:

позивача: не з'явився

відповідача: Степанова Н.Г. –дов.б/н від 23.01.07

третя особа 1: не з'явився

третя особа 2: не з'явився

про: визнання недійсним договору дійсним,-

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду надійшла позовна заява Управління житлового господарства Запорізької міської ради до ТОВ “ТД “Фенікс ЛТД” про визнання недійсним договору оренди №339 від 13.08.1997р., укладений між ТОВ “ТД “Фенікс ЛТД” і КП “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання №13”.

20.12.07 порушено провадження по справі і справа призначена до розгляду. З ціллю надання витребуваних документів в засіданні оголошувались перерви.

За клопотанням позивача до участі у справі як терті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, залучені ВАТ “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” і Регіональне відділення Фонду державного майна України в Запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

13.08.1997р. між ВАТ “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” та ТОВ “ТД “Фенікс ЛТД” укладено договір оренди не житлового приміщення №339 підвального приміщення площею 377,82м.кв в буд..№234 по пр.Леніна.

Додатковою угодою від 14.01.2000р. до цього договору оренди, у зв'язку з передачею відомчого житлового фонду до комунальної власності м.Запоріжжя, було замінено орендодавця не житлового приміщення з ВАТ “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” на КП “ВРЕЖО №14”. Правонаступником КП “ВРЕЖО №14” є КП “ВРЕЖО №13”.

Під час розгляду Ленінським місцевим судом справи №2-1135/05 за позовом ТОВ “ТД “Фенікс ЛТД” до ТОВ “Елпроменерго”, управління у справах приватизації Запорізької міської ради, Константиновської О.В., треті особи КП “ВРЕЖО №13” та приватний нотаріус Бєлка В.Н., про визнання недійсним договору купівлі-продажу, договору дарування було встановлено, що вказаний договір оренди №339 до сьогодення не розірвано у встановленому порядку.

КП “ВРЕЖО №13” звернулось з позовом до ТОВ “ТД “Фенікс ЛТД” з позовом про розірвання договору оренди №339 від 13.08.1997р. За даним позовом по справі №10/227/07 господарським судом Запорізької області постановлено рішення від 05.06.07, яким встановлено, що орендодавцем всіх не житлових приміщень, що знаходились у повному господарському віданні КП ВРЕЖО на підставі рішення №267/1 від 03.09.2002р. виконкому Запорізької міської ради було визнано УЖГ міської ради.

З рішення господарського суду Запорізької області від 17.08.2000р. у справі №4/3/251д управлінню житлового господарства стало відомо, що нежитлове приміщення по пр.Леніна 234 станом на 13.08.1997р. не увійшло до статутного фонду ВАТ “Металургійний комбінат “Запоріжсталь” та перебувало у державній власності.

Тобто було визнано той факт, що ВАТ “Металургійний комбінат “Запоріжсталь” не мав повноважень щодо укладання будь-яких договорів з приводу розпорядження не житловими приміщеннями по пр.Леніна 234 в силу приписів ст..4 Закону України “Про власність”, який діяв на момент укладання спірного договору, ст.317 ЦК України, оскільки повноваження щодо розпорядження майном належать власнику цього майна.

На підставі цього просить визнати спірний договір недійсним.

Відповідач проти позову заперечує у зв'язку з тим, що посилання позивача не відповідають дійсності і спростовуються наданими матеріалами, зокрема судовими рішеннями по справі №4/3/284д і справі №4/3/251д. Крім того, позивачем пропущений строк давності для визнання спірного договору недійсним.

ВАТ “Запоріжсталь” підтримує позицію відповідача, просить в позові відмовити.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області підтримує доводи позивача, вказавши що орендодавцем зазначеного майна на час укладення спірного договору оренди могло бути тільки регіональне відділення ФДМУ.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представника відповідача, встановив наступні обставини:

Предметом спору є договір №339 про оренду не житлових приміщень від 13.08.1997р., укладений між ВАТ “Запоріжсталь” та ТОВ “Торговий дім “Фенікс ЛТД”, згідно якому орендодавець (ВАТ “Запоріжсталь”) передає, а Орендар (ТОВ “ТД “Фенікс ЛТД”) приймає в оренду приміщення (підвал), розташоване в житловому будинку за адресою: м.Запоріжжя, пр.Леніна 234 площею 377,82кв.м.

Частиною другою статті 35 ГПК України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Постановою ВАС України від 12.06.2001р. (справа ВГС України №04-1/9-20/10) за результатами розгляду скарги ТОВ “ТД “Фенікс ЛТД” по справі №4/3/284 про розірвання договору про сумісну діяльність встановлені, зокрема, наступні обставини:

“...Рішенням арбітражного суду Запорізької області від 17.10.2000р., залишеним 29.01.2001р. постановою першого заступника голови без змін, у позові відмовлено.

У порядку п.1 ст.83 АПК України договір оренди нежилого приміщення №234 по вул.Леніна в м.Запоріжжі, укладений 13.08.97р. за №339 між ТОВ “Торговий дім “Фенікс” та ВАТ “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, а також додаткова угода до нього №31 від 14.01.2000р., визнано недійсними.

...Стосовно договору оренди нежилого приміщення по вул.Леніна 234 в м.Запоріжжі, укладеного 13.08.97р. за №339 між позивачем та ВАТ “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, а також додаткової угоди до нього №31 від 14.01.2000р., які суд визнав за власною ініціативою недійсними, то з цим погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, дійсно 13.08.97р. за №339 між позивачем і ВАТ ЗМК “Запоріжсталь” був укладений договір про оренду нежилого приміщення по пр.Леніна 243 в м.Запоріжжя.

Відповідає матеріалам справи і те, що ВАТ ЗМК “Запоріжсталь” передав у комунальну власність міста зазначене спірне приміщення.

Разом з тим суд не надав належної оцінки тому, що до вказаного договору було підписано додаткову угоду №31 від 14.01.2000р., за якою належною стороною за договором оренди №339 від 13.08.97р. стало ВРЕЖО №14 (власник спірного приміщення –орендодавець).

...Не звернув суд увагу і на те, що спірне приміщення було передано в комунальну власність м.Запоріжжя ...29.12.1999р., що підтверджується актом приймання-передачі від 29.12.99р. об'єктів житлово-комунального господарства з боку ВАТ ЗМК “Запоріжсталь” у комунальну власність м.Запоріжжя.

Таким чином, з урахуванням наведеного, а також вимог п.1 ст.23 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” та роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 12.03 99р. №02-5/111 (із змінами і доповненнями) “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними, визнання судом вказаного договору і угоди недійсними, є помилковими...”.

Цією постановою ВАС України рішення від 17.10.2000р. та постанову від 29.01.2001р. арбітражного суду Запорізької області змінив, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції “В позові відмовити”.

Таким чином ВАС України у цій постанові визнав договір №339 дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону.

Доводи позивача щодо недійсності договору також спростовуються рішенням господарського суду Запорізької області від 19.12.06 по справі №14/221д/06, яким було відмовлено ПНВП “Елпроменерго” та ЗРВ ФДМУ по Запорізькій області в визанні таким, що втратив силу п.1.2 договору оренди №339 від 13.08.1997р. та всього договору недійсним.

Посилання позивача на рішення господарського суду по справі №4/3/251д є некоректним, так як предметом цього спору був договір оренди №340 іншого нежитлового приміщення в будинку №234 по пр.Леніна в м.Запоріжжі, і в судовому рішенні вказано, що саме це приміщення не увійшло до статутного фонду ВАТ “Запоріжсталь”.

В правомірність нормативного обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.317 (Зміст права власності), ч.1 ст.203 (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства) і ст.215 (недійсність правочину) ЦК України в редакції з 01.01.04.

Між тим, відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства повинно обґрунтовуватись стосовно законодавства, яке діяло на момент укладання спірної угоди.

Тому посилання позивача на положення ЦК України в редакції з 01.01.04р. при визнанні недійсною угоди від 13.08.1997р. неправомірні.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судові витрати (державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу) покладаються на позивача.

Крім того, відповідач просить стягнути з позивача на його користь судові витрати на правову допомогу у розмірі 300грн.

Відповідачем надана суду угода №143 від 25.12.07 на послуги адвоката по даній справі і видатковий касовий ордер №309 від 25.12.07 на виплату Степановій Н.Г. 300грн. за юридичні послуги відповідно до вказаної угоди.

Частиною п'ятою статті 49 ГПК України передбачено, зокрема, що суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові –на позивача.

При таких обставинах з позивача підлягає стягненню на користь відповідача вказана сума.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46, 47-1, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Стягнути з Управління житлового господарства Запорізької міської ради (пр.Леніна 214, м.Запоріжжя, 69037, ) на користь ТОВ “Торговий дім “Фенікс ЛТД” (бул. Вінтера 12, м.Запоріжжя, 69096, ) 300грн. витрат на послуги адвоката. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.А.Гончаренко