ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" лютого 2008 р. Справа № 12/14

За позовом Комунальне підприємство "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради

до відповідача ТзОВ "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК"

про стягнення в сумі 1 861 649 грн. 48 коп.

Суддя О.Г.Крейбух

Представники:

Від позивача : представник юрист Михайлов В.О., довіреність № 01-10/3795 від 02.01.2008р.

Від відповідача : представник Малекс Ю.С. довіреність № 9 від 14.01.08 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду із позовом до відповідача про стягнення 1861649,48 грн., в т.ч.1784519,16 грн. боргу за теплову енергію, надану відповідно до договору № 1194 від 15.03.2007р., 66768,06 грн. збитків від інфляції та 10362,26 грн. –3% річних.

В судовому засіданні 26 лютого 2008 року позивач подав до суду клопотання про уточнення позовних вимог, яке по суті є заявою про зменшення позовних вимог, відповідає вимогам статті 22 ГПК України та приймається господарським судом до розгляду. Позивач просить стягнути з відповідача 1872782,24 грн., в т.ч. 1784519,14 грн. основного боргу, 73673,52 грн. збитків від інфляції та 14589,76 грн. –3 % річних.

Відповідач у заяві від 25.02.2008р. № 55 позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 1784519,14 грн. визнає, просить зменшити розмір штрафних санкцій відповідно до ст.233 ГК України, ч.3 ст.83 ГПК України.

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України позивачу та відповідачу роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні докази, суд ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Теплотранссервіс» Рівненської міської ради зобов'язовувалось надавати відповідачу теплову енергію на підставі договору № 1194 від 15.03.2007р. для потреб центрального опалення приміщень за адресами у м.Рівне: вул.Є.Коновальця, 7; вул.В.Дивізії, 3, 7, 9; вул.Гагаріна, 3; вул.Кн.Володимира, 37; вул.Льонокомбінатівська, 13; вул.Міцкевича, 9, 9а; вул.Мельника, 14, 14а, 22; вул.Млинівська, 33, 37, 39, 41; вул.Набережна, 2; вул.Фабрична, 5а; вул.Шухевича, 10, 12; вул.Грушевського, 40а, 42.

За умовами п.5.4 договору № 1194 від 15.03.2007р. строк оплати встановлено не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідач оплату за теплову енергію проводив несвоєчасно і не в повному обсязі.

Заборгованність станом на 15 січня 2008 року становить 1 784 519,14 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків від 22.02.2008р. і підлягає стягненню згідно зі ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.625 ЦК України у разі прострочення виконання грошового зобов'язання сума боргу підлягає сплаті з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних. Поскільки несвоєчасне виконання грошового зобов'язання має місце, то вимоги позивача про стягнення збитків від інфляції за листопад- грудень 2007 року та 3 % річних за період з 01 жовтня 2007 року по 15 січня 2008 року є підставними і підлягають задоволенню.

Однак, суд не приймає до уваги розрахунок збитків від інфляції та 3% річних, здійснений позивачем у клопотанні про уточнення позовних вимог від 26.02.2008р. № 01-10/439, з огляду на таке.

Позивачем при здійсненні розрахунків невірно вказана сума боргу станом на 01.12.2007 року та станом на 01.01.2008р.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 «Про судове рішення» мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. А тому суд здіснює розрахунок збитків від інфляції самостійно.

Так, збитки від інфляції за листопад- грудень 2007 року становлять 69181,77 грн.:

за період 01.11.2007р. - 30.11.2007р.: (1557573,55 грн. х 102,2 : 100) –1557573,55 грн. = 34266,62 грн.

за період 01.12.2007р. - 31.12.2007р.: (1662626,98 грн. х 102,1 : 100) –1662625,98 грн. = 34915,15 грн.

3 % річних за період з 01 жовтня 2007 року по 15 січня 2008 року складає 14158,20 грн.:

01.10.2007р.-31.10.2007р.          - 1478766,00 грн. х 3 : 100 х 31 : 365 = 3767,81 грн.

01.11.2007р.-30.11.2007р.          - 1557573,55 грн. х 3 : 100 х 30 : 365 = 3840,59 грн.

01.12.2007р.-31.12.2007р.          - 1662625,98 грн. х 3 : 100 х 31 : 365 = 4236,28 грн.

01.01.2008р.-15.01.2008р.          - 1876519,14 грн. х 3 : 100 х 15 : 365 = 2313,52 грн.

Судом відхилено заяву відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ст.233 Господарського кодексу України, оскільки позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) в розумінні ст.230 ГК України відсутні.

Нормами статті 49 ГПК України передбачено, що при задоволенні позову витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу 1 784 519,14 грн., збитків від інфляції у сумі 69181,77 грн. та 3% річних у сумі 14158,20 грн. підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню з покладенням на відповідача витрат по оплаті держмита у сумі 18678,59 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В судовому засіданні 26 лютого 2008 року представником позивача заявлено усне клопотання про повернення з державного бюджету державного мита у сумі 55,90 грн. у зв'язку зі сплатою його у більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, яке судом задовільняється з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито” від 21.01.1993р. № 7-93 із заяв майнового характеру ставка державного мита складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (102 грн.) і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (25 500 грн.).

За змістом статті 55 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей –стягуваною сумою. В ціну позову вклачаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені). Ціну позову вказує позивач. У випадку неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Позивач у позовній заяві від 18.01.2008р. № 02-02/170 просив стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 1861649,48 грн., що є ціною позову. Відповідно державне мито - 18616,49 грн.

Позовні вимоги задоволено на загальну суму 1867859,11 грн. Відповідно, державне мито –18678,59 грн.

Позивачем державне мито сплачено у сумі 18734,49 грн. по платіжному дорученню № 5383 від 18.01.2008р., тобто у більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, а саме

18734,49 грн - 18678,59 грн. = 55,90 грн.

За змістом ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" сплачене державне мито підлягає поверненню частково у випадку внесення мита у більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Відповідно до п.19 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 р. N 15 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 травня 1993 р. за № 50, для повернення мита по справах, що залишаються в установах, які справляють мито, в довідці цієї установи вказується, що відповідні документи (позовні заяви, платіжні доручення, квитанції, митні марки) знаходяться в справі даної установи.

За наведеного, державне мито у сумі 55 грн. 90 коп. підлягає поверненню позивачу як таке, що сплачене у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно зі статтею 91 Господарського процесуального кодексу України, сторона у справі, не згідна із рішенням суду має право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга або подання подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 811, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ТзОВ "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК" (вул.Гур'єва 2, м.Рівне, 33001, ,) на користь Комунальне підприємство "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради (вул.Д.Галицького 27, м.Рівне, 33027, , р/р 798 в РФ ВАТ "Кредобанк", МФО 333670) основний борг в сумі 1 784 519грн. 14коп., збитки від інфляції в сумі 69 181грн. 77коп., 3 % річних в сумі 14 158грн. 20коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 18678грн. 59коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн 00 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до частини 3-4 статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

В решті позову - відмовити.

Видати довідку про повернення з Державного бюджету державного мита у сумі 55 грн. 90 коп., сплаченого по платіжному дорученню від 18.01.2008р. № 5383 на суму 18734,49 грн., яке знаходиться в матеріалах судової справи № 12/14, у зв'язку зі сплатою державного мита у більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Суддя

підписано "27" лютого 2008 року

Помічник судді

Шандалюк О.М.