ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

29.10.08                                                                                           Справа № 26/65

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді Мурської Х.В.

суддів Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «Хан І», с. Підберізці, без номера від 04.09.2008р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2008 року

у справі № 26/65, суддя Деркач Ю.Б.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдинг Львів», м. Львів

до Приватного підприємства «Хан І», с. Підберізці

про стягнення 29 756, 34 грн.,

за участю представників

від позивача: Василевський Р.Й. - представник;

від відповідача : не з’явились.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.06.2008 року у справі № 26/65 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдинг Львів»задоволено. З рахунку Приватного підприємства «Хан І»на користь позивача стягнуто 24 730 грн. 90 коп. основного боргу, 2 200 грн. 70 коп. пені, 2 473 грн. 09 коп. штрафу, 351 грн. 65 коп. –3% річних, 297 грн. 56 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване обгрунтованістю та підставністю вимог позивача, їх відповідністю вимогам законодавства, зокрема тим, що відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували виконання останнім взятих на себе договірних зобов’язань. Так, місцевий господарський суд визнав встановленим факт передачі позивачем відповідачу товару на суму 24 730 грн. 90 коп. на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2006р., які залишились неоплаченими, а тому задоволив позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням штрафу та пені, нарахованих позивачем на підставі договору.

Скаржник, ПП «Хан І», не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити, покликаючись на те, що поставка товару по спірній накладній не регулювалась умовами договору від 02.10.2006р. № 103/06. Таким чином, на переконання скаржника, оскільки позивачем не пред’являлась вимога щодо оплати вартості відпущеного товару, то строк оплати не настав. Відповідно, безпідставними вважає вимоги про стягнення штрафу та пені.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу спростовує доводи, наведені в апеляційній скарзі, просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, так як останнє винесено на підставі повного та всебічного дослідження усіх фактичних обставин справи та вірного застосування норм законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.10.2008р. розгляд апеляційної скарги відкладався з метою надання сторонам конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, у зв’язку з неявкою представника скаржника.

В дане судове засідання скаржник повторно не забезпечив участі уповноваженого представника, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою суду від 08.10.2008 року участь представників сторін в судовому засіданні визначено на власний розсуд, сторін інформовано про час та місце розгляду апеляційної скарги та про наслідки неявки в судове засідання, а також те, що до початку розгляду справи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам законодавства, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, 02.10.2006 р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № 103/06, згідно якого позивач зобов’язався продати та передати у власність відповідача металопрокат, а відповідач - прийняти продукцію та оплати її вартість відповідно до умов договору.

1 листопада 2007 року, згідно видаткової накладної № РН-0008067 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 24 730. 90 грн. (в.т. ПДВ).

З наявної в матеріалах справи належним чином засвідченої копії накладної № РН-0008067 від 01.11.2007р. вбачається, що таку виписано на підставі замовлення відповідача СФ дСФ-009745 від 31.10.2007р.(рахунок-фактура), наявного в матеріалах справи. Підставою продажу як у видатковій накладній так і в рахунку (оригінали яких оглянуто в судовому засіданні) зазначено договір № 103/06.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що покупець (відповідач) здійснює повну оплату вартості продукції не пізніше 5 банківських днів з дати поставки відповідної партії продукції. Датою поставки є дата видачі видаткової накладної (п.3.3 договору).

Таким чином, поставлений позивачем товар повинен був бути оплачений відповідачем в строк до 06.11.2007р., а тому покликання скаржника на ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої зобов’язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, є безпідставними та необґрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Порушення боржником, взятих на себе зобов’язань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні встановлених законом та договором мір відповідальності (ст. 611 ЦК України).

У зв’язку з невиконанням відповідачем грошових зобов’язань, позивачем на підставі п. 6.1. договору відповідачу за період з 09.11.2007р. по 31.12.2007р. нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення виконання зобов’язання, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення на загальну суму 2 200,70 грн. та штраф у розмірі 10% (п. 6.2. договору) від несвоєчасно сплаченої суми, що становить 2 473,09 грн.

Крім того, на підставі вимог ст. 625 ЦК України позивачем нараховано відповідачу 3% річних на загальну суму 351,65 грн.

Місцевим господарським судом правомірно встановлено, що відповідачем порушено умови договору в частині розрахунків за поставлений товар, що є його обов’язком відповідно до вимог законодавства України та умов укладеного сторонами договору.

У відповідності до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору ( ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Належних та беззаперечних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги скаржником суду апеляційної інстанції не подано.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 р. N 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності —на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення таким вимогам відповідає, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

З огляду на викладене в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2008 року у справі № 26/65 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2008 року у справі № 26/65 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя Мурська Х.В.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.