Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2008 р. Справа № 21/503-07

Колегія суддів у складі:

головуючого-судді - Могилєвкін Ю.О., судді –Пушай В.І., Плужник О.В.

при секретарі – Гудковій І.В.

за участю представників сторін:

позивача – Портік В.О.

відповідача –не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх. № 3845Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 06.12.07 по справі № 21/503-07

за позовом –ПП «КАРАЦЕВА Т.Х.», м. Харків

до ВАТ «Ізюмський хлібозавод», м. Ізюм

про стягнення 11306,39 грн.,

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.12.2007 р. (суддя Пелипенко Н.М.) по справі № 21/503-07 позовні вимоги задоволено. Стягнено з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 9637,58 грн., 749,89 грн. –пені; 655,35 грн. –інфляційних; 3% - 264,57 грн.; 113,07 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції мотивоване з тих підстав, що відповідачем не надано доказів у суді першої інстанції про погашення заборгованості перед позивачем.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погоджується, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог та покласти витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічних послуг на позивача.

В підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, відповідач вказує на те, що суд першої інстанції виніс рішення з порушенням норм процесуального права та норм чинного законодавства.

При цьому, відповідач вказує на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення по даній справі не в повному обсязі врахував всі обставини справи, які мають істотного значення для прийняття законного та обґрунтовано рішення. А саме, відповідач в своїй скарзі посилається на те, що в матеріалах справи відсутній акт звірки між ПП Карцева Т.Х. та ВАТ «Ізюмський хлібозавод», чим порушені вимоги п.1 ч.1 ст.104 ГПК України.

Крім того, відповідач зазначає, що в порушення п.2 ч.2 ст.104 ГПК України, було розглянуто справу за його відсутності.

Свого представника в засідання судової колегії відповідач не направив та надав клопотання про відкладення розгляду справи за поданою скаргою, посилаючись на неможливість направити свого представника в зв’язку з його терміновим відрядженням.

Позивач та його представник в свою чергу, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення. З клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи представник позивача не погодився та пояснив, що відповідач, при розгляді справи судом першої інстанції також ухилився від надсилання свого представника в засідання, посилаючись на його відрядження та ухилився від підпису, або надання якихось заперечень по надісланому акту звіряння розрахунків.

Також позивач, щодо тверджень відповідача про невідповідність висновків суду, вказує на те, що суд першої інстанції в повному обсязі з’ясував всі обставини справи на підставі документів, що є в матеріалах справи.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст.101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.104 Господарського процесуального кодексу України, підставою для скасування або зміни рішення є невиконання або невірне застосування вимог передбачених зазначеною статтею. Жодних обставин та доказів які є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду відповідач не зазначив та не надав.

Відповідно до вимог ст. 22 ГПК України - сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Судова колегія розглянула клопотання відповідача і враховуючи те, що відповідач був своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, неявка представника відповідача у засідання не є обставиною, що позбавляє судову колегію розглянути подану скаргу за відсутністю відповідача. До того ж, відповідачем не надано будь-яких доказів (документів), котрі не були розглянуті місцевим господарським судом і, відповідач мав змогу направити у засідання іншого представника (керівника, заступника) для надання пояснень щодо предмету спору (виконання або невиконання робіт за укладеним контрактом). В своїй скарзі відповідач також, не зазначив та не надав будь-яких додаткових доказів, в обґрунтування несплати боргу. За таких обставин, судова колегія вважає, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі –продажу №37 від 09.12.2005р.

Відповідно умов договору, позивач протягом січня-жовтня 2006 р. по накладним №17 від 31.01.2006 р., №РН - 16 від 21.02.2006 р., № РН -1 від 03.04.2006 р., № РН - 2.1. від 02.05.2006р., № РН - 8 від 05.06.2006 р., №РН - 9 від 07.07.2006 р., №1 від 01.08.2006 р., №23 від 23.10.200 6р., передав відповідачеві борошно на суму 118877,40 грн. Відповідач продукцію прийняв через свого представника, що діяв за довіреностями ЯИЯ № 446938 від 30.01.2006р., ЯИЯ №447019 від 21.02.2006р., ЯИЯ №447061 від 03.04.2006р, ЯИЯ №447157 від 02.06.2006р.,ЯИЯ № 447224 від 06.07.2006 р., ЯИЯ № 447264 від 31.07.2006 р., ЯИЯ №447433 від 20.10.2006 р., однак свої зобов’язання щодо оплати продукції в термін передбачений п 3.3. договору, а саме на протязі трьох банківських днів після поставки товару, здійснив частково, заборгованість складає 9637,58грн.

Враховуючи, що вказана сума відповідачем не оскаржена, відповідач не надав суду доказів погашення суми боргу, а також враховуючи, що відповідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк позовні вимоги позивача в сумі 9637,58 грн. обґрунтовані, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання повинен на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Враховуючи, що відповідач не виконав своїх обов’язків по оплаті, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 655,35грн., та 3% річних в розмірі 264,57грн. визнані судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем на підставі п. 5.4. договору за прострочку платежу нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 749,89грн., яка визнана судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано визнав позовні вимоги такими, що підтверджені доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Відповідач не надав ні в суд першої інстанції ні в апеляційний господарський суд Харківської області будь-яких доказів котрі б були підставою для відмови в задоволенні позову.

З огляду на вищевказане, висновки, викладені в рішенні господарського суду Харківської області відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 22, 49, 75, 99, 101, 104, п.1 ст.103, 105 ГПК України, -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 06.12.2007 р. по справі № 21/503-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

судді Пушай В.І.

Плужник О.В.

Повний текст постанови підписано 31.01.2008 р.