ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 22/40

29.09.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Винфорт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав»

про стягнення заборгованості в розмірі 50 320, 56 грн.

Суддя Самсін Р.І.

Представники сторін:

від позивача: Афанасьєв Д.В. (довіреність від 26.09.2008р.);

від відповідача: не з’явились;

29.09.2008р. у судовому засіданні, за згодою позивача у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Винфорт»(надалі ТОВ «Винфорт», позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав»(надалі ТОВ «Святослав», відповідач) суми боргу 40 848, 75 грн., пені 3 316, 58 грн., індексу інфляції 5 610, 04 грн., 3% річних в розмірі 545, 19 грн..

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем за укладеним договором № 1022/07 від 28.12.2006р. не виконані у повному обсязі зобов’язання щодо оплати поставленого товару, у зв’язку з чим наявними є підстави для звернення з вимогами про стягнення заборгованості в судовому порядку. Також, з урахуванням вимог Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму пені, інфляційних збитків та процентів за користування чужими коштами.

Відповідач відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвали суду та позовна заява направлені на юридичну адресу ТОВ «Святослав»(довідка про знаходження в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій станом на 16.09.2008р. наявна в матеріалах справи).

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, встановивши обставини справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2006р. між ТОВ «Святослав»та ТОВ «Винфорт»укладено договір № 1022/07 за умовами якого останнє зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки покупцеві продукцію зазначену в п. 1.2 договору, а покупець (відповідач у справі) зобов’язується прийняти вказану продукцію і сплатити за неї встановлену грошову суму (п. 1.1 договору).

У відповідності з п. 1.2 договору асортимент продукції, що поставляється, кількість, ціна за одиницю, терміни поставки визначаються сторонами в специфікаціях, що оформляються на кожну партію продукції, яка поставляється окремо і є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до положень п. 12.1-12.3 Договору сторони погодились, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2007р.; договір може бути змінений, розірваний чи пролонгований винятково по взаємній згоді сторін; будь-які зміни і доповнення до договору дійсні за умови, що вони зроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими на те представниками сторін. Додатковою угодою № 2 від 25.01.2008р. сторони погодили продовжити дію договору від 28.12.2006р. до 29.02.2008р..

На виконання договору позивачем передано відповідачу алкогольні напої згідно наступних товарно-транспортних накладних № РкС1К2466 від 11.12.2007р. на суму 3 856, 26 грн., № РкС1К2490 від 11.12.2007р. на суму 6 700, 31 грн., № РкС1К2635 від 14.12.2007р. на суму 5 572, 50 грн., № РкС1К2686 від 14.12.2007р. на суму 6 668, 10 грн., № РкС1К2711 від 14.12.2007р. на суму 2 281, 44 грн., № РкС1К2807 від 21.12.2007р. на суму 3 683, 52 грн., № РкС1К3074 від 21.12.2007р. на суму 1 497, 53 грн., № РкС1К3071 від 21.12.2007р. на суму 1 175, 10 грн., № РкС1К00322 від 11.01.2008р. на суму 4 686, 31 грн., № РкС1К00341 від 11.01.2008р. на суму 1 674, 29 грн., № РкС1К00340 від 11.01.2008р. на суму 3 515, 36 грн., № РкС1К00353 від 11.01.2008р. на суму 2 411, 54 грн., належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи. Товарно-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв та відомості про вантаж підтверджують поставку товару на користь відповідача залучені до матеріалів справи.

За умовами договору (п. 7.2.2) повна оплата вартості товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати її поставки покупцю.

Оплату за поставлений товар відповідачем не здійснено, у зв’язку з чим заборгованість перед позивачем станом на день вирішення спору складає 40 848, 75 грн., доказів які б спростовували визначену суму заборгованості відповідачем не представлено.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України у разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару. Договір є обов’язковим для виконання сторонами в силу положень ст. 629 ЦК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень п. 7.2. Договору № 1022/07 від 28.12.2006р. строк виконання зобов’язань щодо оплати товару переданого згідно товарно-транспортних накладних № РкС1К2466 від 11.12.2007р., № РкС1К2490 від 11.12.2007р., № РкС1К2635 від 14.12.2007р., № РкС1К2686 від 14.12.2007р., № РкС1К2711 від 14.12.2007р., № РкС1К2807 від 21.12.2007р., № РкС1К3074 від 21.12.2007р., № РкС1К3071 від 21.12.2007р., № РкС1К00322 від 11.01.2008р., № РкС1К00341 від 11.01.2008р., № РкС1К00340 від 11.01.2008р., № РкС1К00353 від 11.01.2008р., станом на час вирішення спору є таким, що настав.

Часткова оплата поставленого товару підтверджується випискою з банківського рахунку за 14.04.2008р., накладні на повернення, які в копіях залучені до матеріалів справи підтверджують повернення товару на суму 2 418, 50 грн. та з урахуванням наявної переплати в сумі 467, 24 грн. згідно виявлених розбіжностей та актів на повернення у минулих періодах, заборгованість відповідача перед позивачем складає 40 848, 75 грн.. Враховуючи відсутність доказів повної оплати поставленої продукції згідно зазначених товарно-транспортних накладних, вимоги про стягнення суми основного боргу визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Згідно п. 8.4 Договору № 1022/07 від 28.12.2006р. за прострочення оплати поставленої продукції покупець сплачує постачальнику штрафну пеню в розмірі 0, 05% від несвоєчасно перерахованої суми за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, враховуючи передбачений умовами договору розмір штрафних санкцій, який перевищує розмір встановлений законом, стягненню в примусовому порядку підлягає сума обмежена законодавством, в свою чергу умови договору зокрема в частині сплати штрафних санкцій у більшому розмірі є обов’язковими для сторін та можуть бути виконані в добровільному порядку.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Сума пені, що підлягає стягненню з відповідача розрахована позивачем складає 3 316, 58 грн. та не перевищує розмір пені в разі його розрахунку за подвійною обліковими ставками НБУ, що діяли в періодах прострочення (розрахунок суми пені із зазначенням кількості днів прострочення перевірений судом та наведений у позовній заяві).

Положеннями статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладене та наявність станом на час вирішення спору заборгованості у відповідача перед позивачем у розмірі 40 848, 75 грн., суд погоджується з розрахунком суми інфляційних збитків у розмірі 5 610, 04 грн. здійсненого з урахуванням виникнення строку оплати (періоду прострочення), поступового збільшення суми боргу, та з розрахунком 3% річних у розмірі 545, 19 грн. наданими позивачем і вважає такі обгрунтованими.

Заявлені позовні вимоги відповідачем не спростовані, доказів здійснення розрахунків за договором № 1022/07 від 28.12.2006р. у відповідності з положеннями та у строки встановлені договором суду не представлено, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню.

Судові витрати позивача про сплату державного мита у сумі 503, 21 грн. та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав»(04210, м. Київ, пр-т. Героїв Сталінграду, б. 39-В, р/р 38 в ЗАТ «Прокредит Банк»м. Київ, МФО 320984, з рахунку виявленого під час виконання судового рішення, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Винфорт»(65012, м. Одеса, пров. В. Катаєва 3, р/р 6 в АБ «Південний»МФО 328209, ) 40 848, 75 грн. (сорок тисяч вісімсот сорок вісім гривень 75 копійок) основного боргу, 3 316, 58 грн. (три тисячі триста шістнадцять гривень 58 копійок) пені, 5 610, 04 грн. (п’ять тисяч шістсот десять гривень 04 копійки) інфляційних збитків, 545, 19 грн. (п’ятсот сорок п’ять гривень 19 копійок) 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав»(04210, м. Київ, пр-т. Героїв Сталінграду, б. 39-В, р/р 38 в ЗАТ «Прокредит Банк»м. Київ, МФО 320984, з рахунку виявленого під час виконання судового рішення, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Винфорт»(65012, м. Одеса, пров. В. Катаєва 3, р/р 6 в АБ «Південний»МФО 328209, ) 40 848, 75 грн. (сорок тисяч вісімсот сорок вісім гривень 75 копійок) 621, 21 грн. (шістсот двадцять одну гривню 21 копійку) судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя Р.І. Самсін

дата підписання рішення 01.10.2008