ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2008 р. Справа № 54/139-08 (н.р. 55/412-07)

вх. № 7220/1-54 (н.р. 12234/5-55)

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Толмачьов М.І., дов. від 27.03.2007 року 3-ї особи - не з*явився відповідача - Бочкова А.Ю., дов. № 18 від 28.08.2008 року

розглянувши справу за позовом ФГ "Морозівське", с. Андріївка 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЗАТ "Український центр післяаварійного захисту "Експерт-Сервіс", м. Харків

до ТОВ Агрофірма "Сади України" м. Харків

про стягнення 6475,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 року ФГ "Морозівське", с. Андріївка звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ Агрофірма "Сади України" м. Харків про стягнення 6475,00 грн. матеріальної шкоди.

У квітні 2007 року позивач в порядку ст.22 ГПК України звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь 6475,76 грн. матеріальної шкоди, 2508,29 грн. інфляційних, 614,22 грн. 3% річних , послуг адвоката у сумі1500 грн., державного мита у сумі 102 грн., 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вказана заява про збільшення позовних вимог була прийнята судом та розгляд справи було продовжено з її урахуванням.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.05.2008 року по справі № 29/177-07 позовні вимоги було задоволено частково.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 липня 2007 року була задоволена апеляційна скарга ТОВ агрофірми "Сади України", було скасовано рішення господарського суду Харківської області від 23 травня 2007 року по справі № 29/177-07 та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2007 року рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2008 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03 липня 2007 року у справі № 29/177-07 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 листопада 2007 року справа 55/412-07 була призначена до розгляду.

У грудні 2007 року позивач в порядку ст.22 ГПК України звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог на 984,32 грн. інфляційних, 146,37 грн. 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов*язання за період з 01.04.2007 р. по 31.12.2007 р..

Вказана заява про збільшення позовних вимог була прийнята судом та розгляд справи було продовжено з її урахуванням.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.02.2008 року по справі № 55/412-07 позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з відповідача 6475,76 грн. матеріальної шкоди, 61,56 грн. державного мита, 71,22 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В інший частині позову відмовлено.

12 березня 2008 року, на виконання рішення господарського суду Харківської області від 26 лютого 2008 року, був виданий наказ про стягнення з ТОВ Агрофірма "Сади України" на користь ФГ "Морозівське" 6475,76 грн. матеріальної шкоди, 61,56 грн. державного мита, 71,22 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2008 року рішення господарського суду Харківської області від 26 лютого 2008 року по справі № 55/412-07 було залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.09.2008 року рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2008 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2008 року у справі № 55/412-07 в частині задоволення позовних вимог було скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

У призначеному судовому засіданні 28 жовтня 2008 року представник позивача підтримував позовні вимоги у повному обсязі, заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання письмових заперечень на пояснення вілповідача.

Представник 3-ї особи у призначене на 28 жовтня 2008 судове засідання не з*явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У призначеному судовому засіданні 28 жовтня 2008 року представник відповідача проти стягнення з відповідача на користь позивача 6475,76 грн. матеріальної шкоди заперечував з мотивів, наведених у письмових поясненнях, проти клопотання позивача про відкладення розгляду справи заперечував.

Суд розглянувши матеріали справи та клопотання позивача про відкладення розгляду справи, вважає клопотання необгрунтованим і відхиляє його, оскільки ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 жовтня 2008 року позивачу було запропоновано за три дні до судового засідання подати до суду додаткове правове обгрунтування щодо заперечень відповідача на предмет позову тобто позивачу був наданий час для реалізації свого права, але він свом правом не скористався.

У судовому засіданні 28.10.2008 року було оголошено перерву до 06.11.2008року о 14-30 для виготоалення повного тексту процесуального документу.

29 жовтня 2008 року від представника позивача надійшла заява (вх. 17070) про відзив позову, в якій від в порядку ст. 78 ГПК України письмово заявляє про відмову від позову у зв*язку з надходженням на розрахунковий рахунок позивача суми матеріальної шкоди у розмірі 6475,76 грн.

Статтею 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову або зменьшити розмір позовних вимог.

Господарський суд не приймає відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси тобто якщо суд установить, що реалізація права позивача на відмову від позову, зменьшення розміру позовних вимог призводить до порушення закону та прав інших осіб, він зобов*язаний відмовити в реалізації цих прав і розглянути справу по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, перерахування на розрахунковий рахунок позивача суми матеріальної шкоди у розмірі 6475,76 грн. відбулося на підставі наказу виданого 12 березня 2008 року на виконання рішення господарського суду від 26 лютого 2008 року, яке постановою Вищого господарського суду України від 02.09.2008 року в частині задоволення позовних вимог було скасовано.

У п. 3.7 роз*яснень Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Арбітражного процесуального кодексу України” зазначено, що у разі якщо заяви позивача про відмову від позову або зменшення позовних вимог суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає відмову позивача від позову.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноважених представників сторін, судом встановлено наступне.

25 серпня 2003 р. о 08:00 годині на автодорозі в с.Андріївка Кегичівського району Харківської області Даниленко О.І., керуючи трактором МТЗ-80 д/н 087-54, який належить ТОВ агрофірма "Сади України" при здійсненні повороту наліво допустив наїзд на обгонявший його автомобіль ВАЗ-21093 д/н 57098 ХК, який належить Фермерському господарству "Морозівське" (позивач у справі). Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водієві автомобілю ВАЗ-21093 Караптан О.О. заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, а автомобіль суттєво пошкоджений. Державною Автодорожною інспекцією Кегичівського РО УМВДУ в Х/О було складено протокол огляду та перевірки технічного стану транспорту від 25.08.2003 року, в якому зазначено, що при огляді вказаного автомобілю були виявлені такі пошкодження як деформація лівого переднього крила, капот, переднє праве крило, задня ліва двірь, передня ліва двірь та передній бампер з лівого боку.

Згідно довідки Начальника Кегичевського районного відділу головного управління МВС України в Харківській області №2385 від 24.04.2007 року, автомобіль ВАЗ-21093 570-98 ХК, який належить ФГ "Морозівське" був в порядку ст. 79 КПК України в опечатаному вигляді переданий на відповідальне зберігання ФГ "Морозівське".

По факту подій, що мали місце 25.08.2003 року було порушено кримінальну справу за ознаками ст.286 ч.1 КК України, водія Даниленко О.І. притягнуто до кримінальної відповідальності.

Згідно постанови Кегичівського районного суду від 18.04.06 р. Даниленко О.І. був звільнений від кримінальної відповідальності за дії передбачені ч.1 ст.286 КК України, внаслідок акту амністії. Як вбачається з даної постанови суду Даниленко О.І. визнав себе винним за ч.1 ст.286 КК України.

Закритим акціонерним товариством Український центр післяаварійного захисту "Експерт-Сервіс" було проведено автотоварознавчу експертизу автомобілю ВАЗ 21093, на вирішення експерта було поставлено наступне питання:" Який матеріальний збиток завданий власнику ВАЗ 21093 державний номер 57098 ХК та яка вартість відновлюваного ремонту даного автомобіля". За результатами експертизи було складено акт № 2 від 20.01.2004 року автотоварознавчої експертизи. Згідно висновку вказаної експертизи, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ВАЗ-21093 д.н. 27098 ХК, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 7810,50 грн., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу деталей складає 6475,76 грн.

За таких обставин в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6475,76 грн. позивач посилається на вищезазначений акт №2 від 20.01.2004 року автотоварознавчої експертизи.

Пунктом 8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України передбачено те, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Збитки за своєю юридичною природою є грошовим вираженням майнової шкоди. Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зобов'язання щодо відшкодування шкоди, як і інші зобов'язання, відповідно до загальної норми частини 2 ст. 509 Цивільного кодексу України виникають з підстав встановлених статтею 11 цього кодексу, зі змісту якої впливає, що кожна із передбачених нею підстав має назву юридичного факту, тобто виникнення зобов'язання шкоди ґрунтується на фактах завдання цієї шкоди.

Як вбачається з системного аналізу господарським судом норм чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, для застосування вищевказаного виду цивільно-правої відповідальності необхідною є наявність відповідних умов: завданої шкоди, протиправності у поведінці заподіювача шкоди, причинного зв'язку між першими двома елементами.

На підставі вищевикладеного господарський суд приходить до висновку, що позивач повинен довести розмір спричиненої шкоди та причинний зв'язок ДТП 25 серпня 2003 року та шкодою завданою автомобілю ВАЗ-21093 д/н 570-98 ХК.

Відповідно до ст.ЗЗ ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при проведені Закритим акціонерним товариством Український центр післяаварійного захисту "Експерт-Сервіс" автотоварознавчої експертизи автомобілю ВАЗ 21093 та складанні акту № 2 від 20.01.2004 року автотоварознавчої експертизи аварійним комісаром Чунихіним А.В., який має кваліфікацію судового експерта, що підтверджується свідоцтвом № 360 від 22.06.01 р., були використані Науково-методичні рекомендації з питань проведення автотоварознавчої експертизи оцінки транспортних засобів, затверджені наказом Міністерства юстиції України № 60/5 від 01.10.1999 року. Вищезгадані науково-методичні рекомендації втратили чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2003 року № 160/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2003 року за № 1176/8497 у зв'язку з прийняттям наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 "Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", тому суд не може вважати акт № 2 від 20.01.2004 року автотоварознавчої експертизи, яка була проведена аварійним комісаром Чунихіним А.В. належним доказом спричиненої матеріальної шкоди по даній справі.

За таких обставин, суд вважає, що відповідальність ТОВ АФ "Сади України" належним чином позивачем не доведена, в зв*язку з чим вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 6475,76 грн. є безпідставною та не підлягає задоволенню.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 22, 24, 33, 44, 49, 78, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя

Повний текст рішення підписано 06.11.2008 року.