ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№
2-30/16259.2-07(2-4/1750.1-2006)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Удовиченка О.С.

суддів :

Мамонтової О.М. Хандуріна М.І.

розглянувши  касаційну скаргу

КРП “Азовський лікеро-горілчаний
завод”

на постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 24.10.2007р.

у справі

№ 2-30/16259.2-07(2-4/1750.1-06)

господарського суду

АРК Крим

за  заявою

Джанкойської ОДПІ

до

КРП “Азовський лікеро-горілчаний
завод”

про

банкрутство

розпорядник майна

ОСОБА_1.

в судовому
засіданні взяли участь  представники :

розпорядник майна

ОСОБА_1.

Джанкойської ОДПІ

Лукпанова К.В.

В С Т А Н О В
И В :

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 01.08.2007р. (суддя Бєлоглазова І.К.)
затверджено мирову угоду, повноваження розпорядника майна ОСОБА_1. припинено,
припинено провадження у справі.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 24.10.2007р. (судді: Прокопанич Г.К.,
Котлярова О.Л., Лисенко В.А.) апеляційну скаргу Кримського управління з питань
банкрутства Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України
задоволено, ухвалу господарського суду АР Крим від 01.08.2007р. скасовано,
справу передано на розгляд господарського суду АР Крим.

До Вищого господарського суду
України звернувся розпорядник майна КРП “Азовський лікеро-горілчаний завод” з
касаційною скаргою, в якій просить постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 24.10.2007р. скасувати, ухвалу господарського суду АР
Крим від 01.08.2007р. залишити в силі.

Обґрунтовуючи свою касаційну скаргу,
заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної
інстанції  норм матеріального права,
зокрема: ст.5 ЦК України, ст.38 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.11 Закону
України "Про управління об"єктами державної власності".

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що боржник КРП “Азовський лікеро-горілчаний завод” є державним
підприємством, що не підлягає приватизації відповідно до Закону України
"Про перелік об"єктів права державної власності, що не підлягають
приватизації" від 07.07.1999р.

Апеляційний господарський суд
встановив, що мировою угодою, укладеною між КРП “Азовський лікеро-горілчаний
завод”, кредиторами в особі голови комітету кредиторів Серпутиної Т.В. та
кредитором ТОВ Торговий дім "Міленіум ЛТД", передбачається заміна
власника державного майна. Зокрема, за цією мировою угодою до ТОВ Торговий дім
"Міленіум ЛТД" переходить право власності на майнові та немайнові
активи КРП “Азовський лікеро-горілчаний завод”. Заміна власника державного
майна суперечить приписам Закону України "Про перелік об"єктів права
державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999р.

Відповідно до п.18. ст. 11 Закону
України "Про управління об"єктами державної власності", мирова
угода та  план  санації
в  процедурі  банкрутства господарських  організацій
з корпоративними правами держави понад 25 відсотків їх статутного фонду
погоджуються з Фондом  державного майна
України та державним органом з питань банкрутства. Цей Закон вступив в силу з
18.10.2006р.

В силу ст.37 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" (Закону) мирова
угода  набирає  чинності
з  дня  її  затвердження
господарським  судом.

Згідно п.3 ст. 38 Закону
господарський суд відмовляє у затвердження мирової угоди, якщо її умови
суперечать чинному законодавству.

З матеріалів справи вбачається, що
вперше мирову угоду було подано на затвердження 28.07.2004р. Вона була
затверджена ухвалою господарського суду АР Крим від 31.08.2004р. Постановою
Вищого господарського суду України від 04.10.2006р. ухвалу господарського суду
АР Крим від 31.08.2004р. було скасовано, справу передано на новий розгляд на
стадію затвердження мирової угоди. Постанову мотивовано тим, що порушено
порядок укладання мирової угоди, умовами мирової угоди передбачено перехід
права власності на майно боржника, що не відповідає приписам чинного
законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про
введення мораторію на примусову реалізацію майна", який був чинний на
момент первісного укладання та затвердження мирової угоди, встановлювався
мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та
господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не
менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами
України механізму примусової реалізації майна. Отже, в силу цього Закону
заборонялось відчуження державного майна, в тому числі у процедурах
банкрутства.

При повторному затвердженні
мирової  угоди місцевим господарським
судом не було враховано приписи ні Закону України "Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна", ні чинного на момент затвердження мирової
угоди Закону України "Про управління об"єктами державної
власності".

Крім того, затвердження мирової
угоди, якою передбачено передача права власності на  майно третій особі, суперечить правовим
позиціям викладеним у постановах Верховного Суду України.

Постановою Вищого господарського
суду України від 14.03.2002р. у справі № 17-2-18-21/01-1015 за заявою
Центральних електромереж ВАТ "Одесаобленерго" до ВАТ "Одеський
завод "Центролит" про визнання останнього банкрутом, залишено без
змін ухвали господарського суду Одеської області від 15 жовтня 2001 року та від
26 грудня 2001 року, якими було затверджено мирову угоду, укладену між
кредиторами і боржником. Цією мировою угодою було передбачено, що з дня
затвердження цієї мирової угоди господарським судом Одеської області та
погашення заборгованості перед кредиторами інвестор - дочірнє підприємство
"П.С.Ц. Трейдінг ХандельсгезмбХ" -набуває право власності на майно
боржника. Інвестор з дня затвердження цієї мирової угоди стає правонаступником
боржника у межах, обумовлених даною угодою.

Скасовуючи цю постанову Верховний
Суд України зазначив, що згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"
інвестор за умови виконання зобов'язань, передбачених планом санації, може набувати
прав власності на майно боржника відповідно до законодавства та плану санації.
Таким чином, у мировій угоді вирішено питання, які повинні вирішуватись за
планом санації.

У відповідності з ст. 35 Закону
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється
домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або)
розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка
оформляється угодою сторін. При цьому законом не передбачено перехід права
власності на майно боржника третій особі, що мало місце у даній справі.

За таких обставин, колегія
погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що мирова угода була
затверджена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права.

Беручи до уваги вищенаведене,
колегія Вищого господарського суду дійшла висновку, що оскаржувана постанова
суду апеляційної інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального
права.

Керуючись статтями  1115,  1117,  1119-11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу КРП “Азовський
лікеро-горілчаний завод” залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 24.10.2007р. залишити без змін.

Головуючий
О.С. Удовиченко

Судді                                                                        О.М.
Мамонтова

М.І. Хандурін