донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.01.2008 р.                                                              справа №39/281

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Погорілий О.А. – за дов. № 117 від 18.09.07 р.,

від відповідача:

Не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства «Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

29.11.2007 року

по справі

№39/281

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерго», м. Донецьк

до

Державного підприємства «Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області

про

Зобов»язання до виконання зобов»язань за договором та стягнення штрафних санкцій в сумі 2658131 грн. 39 коп.

ВСТАНОВИВ:

У 2007 році позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Східенерго», м. Донецьк, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача –Державного підприємства «Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області про зобов»язання до виконання зобов»язань за договором та стягнення штрафних санкцій в сумі 2658131 грн. 39 коп.

Рішенням від 29.11.2007р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерго», м. Донецьк до Державного підприємства «Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області про зобов»язання до виконання зобов»язань за договором та стягнення штрафних санкцій в сумі 2658131 грн. 39 коп. задоволені в повному обсязі.

Відповідач, Державне підприємство «Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області, з прийнятим рішенням не згоден, вважає, що рішення господарського суду Донецької області прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2007 року скасувати частково та прийняти нову постанову про стягнення заборгованості в сумі 8968986 грн. 00 коп., штрафу та пені із застосуванням розстрочки виконання рішення.

Позивач по справі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Східенерго», м. Донецьк, надав судовій колегії відзив на апеляційну скаргу, яким зазначив, що відмова від виконання Продавцем зобов»язань в натурі та вимога сплатити штрафні санкції є правами Покупця, які можуть бути як пов»язані між собою, так і заявлятися як окремі вимоги, не пов»язані між собою. Зазначає, що ним вимога про повернення грошових коштів, перерахованих у якості попередньої оплати не заявлялась. Тому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області - без змін.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки відповідно до ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч. 2 ст. ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом її прав, юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини, які виникають у державі. Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій», суд здійснює правосуддя у відповідності із принципом верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України і законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 Закону України «Про судоустрій»встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.04.04 р. між ТОВ «Східенерго», м. Донецьк та ДП «Добропіллявугілля», м. Добропілля було укладено договір № 23у/300404-2к15, що за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та ст. ст. 264-271 ГК України, та в частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються ст.ст. 655-697 ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу.

У відповідності до умов вищенаведеного договору відповідач зобов’язався на умовах поставки FREE CARRIER (... named place) (Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року) поставити позивачеві продукцію, визначену специфікаціями до Договору, що є його невід’ємною частиною, а відповідач, в свою чергу, зобов’язався прийняти продукцію та сплатити її вартість.

Сторонами 01.07.04 р. та 08.07.04 р. були підписані додаткові угоди до договору № 23у/300404-2к15 від 30.04.04 р., якими узгоджені терміни поставки попередньо оплаченої позивачем вугільної продукції, у визначеній в специфікаціях кількості, у попередні місяці поставки.

Згідно укладених між сторонами специфікацій №№1,2,3,4,5 та 6 з урахуванням додаткових угод від 01.07.04 р. та від 08.07.04 р. відповідач зобов’язався поставити на адресу позивача вугілля марки “Г” в кількості, передбаченої цими додатками до договору.

Оплата вартості поставленого вугілля здійснюється протягом 20 банківських днів з моменту оформлення та надання актів приймання-передачі продукції (п.п. 6.6 договору ).

ТОВ «Східенерго», м. Донецьк зобов»язання за договором виконав, здійснив оплату вартості поставленого вугілля та перерахував попередню оплату в рахунок оплати вугільної продукції згідно специфікацій та додаткових угод від 01.07.04 р. та 08.07.04 р. на загальну суму 48265200 грн. 00 коп. Факт оплати підтверджено платіжними дорученнями.

Але відповідач, ДП «Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області, свої обов’язки за договором належним чином на виконав, а саме: поставив обумовлену договором продукцію лише частково у кількості 234287,30 т. на загальну суму 39029035 грн. 32 коп., що підтверджено актами приймання-передачі та не заперечується відповідачем.

ТОВ «Східенерго», м. Донецьк листом № 7/10-1574 від 14.09.05 р., звернувся до ДП «Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області з вимогою про виконання зобов’язань за договором.

ДП «Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області проти факту недопоставки продукції не заперечував, у зв»язку з чим повернув позивачеві попередню оплату, але частково на загальну суму лише у розмірі 161717 грн. 40 коп.

Отже, за відповідачем залишилося не виконане зобов’язання з поставки вугільної продукції в кількості 57493,50 т. на загальну суму 8998986 грн. 28 коп.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, позивач мав право або вимагати виконання зобов’язання в натурі та передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Судовою колегією не прийняті до уваги доводи заявника апеляційної скарги щодо наявності у позивача права вимагати лише повернення грошових коштів відповідно до умов додаткової угоди від 08.07.04 р. до договору, оскільки умовами цієї додаткової угоди сторони не змінили порядок та спосіб виконання ними договірних зобов»язань і прав (відповідач зобов»язався поставити вугілля на умовах договору, а позивач зобов»язався прийняти та оплатити його згідно розділу 1 договору).

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовною вимогою про зобов’язання ДП “Добропіллявугілля” м. Добропілля виконати договірні зобов’язання поставити у власність ТОВ “Східенерго” м. Донецьк вугільну продукцію марки “Г”(сорт ГСШ), розмір шматків 0-13 у кількості 57 493, 50 т. в натурі, що є його невід’ємним правом на підставі ст.ст. 16, 670, 693 ЦК України.

На момент прийняття судом першої інстанції рішення, обов’язок відповідача поставити продукцію у кількості 57493,50т. залишився невиконаним, що є порушенням вимог ст.ст. 525 та 526 ЦК України, якими передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідачем доказів поставки обумовленої договором продукції до суду першої інстанції надано не було, у зв»язку з чим місцевий господарський суд позовні вимоги ТОВ “Східенерго” м. Донецьк в цій частині правомірно визнав такими, що підтверджені матеріалами справи та відповідачем не спростовані, а позов в цій частині правомірно задовольнив.

Додатковою угодою до договору від 01.07.04 р. передбачено, що за невиконання або неналежне виконання сторонами своїх договірних зобов»язань, у тому числі щодо поставки продукції, винна сторона зобов’язана сплатити іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленого вугілля за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 20% від вартості недопоставленого вугілля.

Нормами ст. ст. 6, 627 ЦК України передбачений принцип свободи договору, сторони при укладанні договору вправі встановлювати міру відповідальності за порушення умов договору на власний розсуд.

З огляду на порушення відповідачем взятих на себе зобов»язань за договором щодо своєчасної поставки продукції, суд першої інстанції правомірно визнав та задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за період з 01.09.04 р. по червень 2005 р. у сумі 551545 грн. 60 коп. і штрафу у розмірі 1238269 грн. 66 коп.

Позивач також просив суд першої інстанції стягнути з відповідача відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 868316 грн. 13 коп.

Пунктом 3 ст. 693 ЦК України передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Але, як вбачається з умов договору сторонами відповідних умов не передбачено, у зв»язку з чим, при визначені розміру процентів суд першої інстанції правомірно виходив з положень ст. 625 ЦК України.

Тобто, при застосуванні норм ст. 693 ЦК України у позивача виникає право нараховувати відсотки як плату за користування чужими грошовими коштами відповідно до вимог ст. 536 ЦК України.

Проценти за користування чужими грошовими коштами за період з травня 2004 р. по серпень 2007 р. складають 868316 грн. 13 коп., що перевірено місцевим господарським судом при винесені рішення та є арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині судом першої інстанції правомірно були задоволені.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд Донецької області правомірно дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог позивача про зобов»язання до виконання зобов»язань за договором та стягнення штрафних санкцій в сумі 2658131 грн. 39 коп.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2007 року у справі № 39/281 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Добропіллявугілля», м. Добропілля Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2007 року у справі № 39/281 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2007 року у справі № 39/281 –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний термін та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий

Судді:

Надр. 5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ложка Н.Л.