Господарський суд Чернігівської області
м.Чернігів,пр.Миру,20 Тел.77-99-18
Р І Ш Е Н Н Я

19 лютого 2008р. справа №14/293/14

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство „Прилуки-Агропереробка”, вул. Дружби народів,34а, м. Прилуки, 17500

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Колос Ltd”, с.Березівка, вул. Слави,1, Талалаївський р-н, Чернігівська обл.

Про стягнення 86685грн. 69коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН

Від позивача: Гончар І.І. представник, довіреність №232 від 12.12.07р.

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 66046,24грн. по договору №1 від 01.03.07р., 20474,33грн. пені за період з 01.10.07р. по 31.10.07р. та 165,12грн. три проценти річних.

В судовому засіданні 18.12.07р. представником позивача подано уточнений розрахунок суми боргу 66046,24грн. Представник позивача в судовому засіданні 10.01.08р. подано письмові уточнення від 09.01.08р. щодо періоду нарахування відсотків річних.

Представник позивача в судовому засіданні 10.01.08р. надав мотивоване пояснення підстав перерахування позивачем відповідачу готівкових сум, в якому зазначив, що 01.03.07р. позивач та відповідач уклали договір №1 та доповнення до нього, яке є невід’ємною частиною договору, що п.1.2. договору врегульовано питання розміру передплати яка становить 50000грн., в той же час загальна сума договору визначена в п.4 Доповнення до договору №1 і становить 150000грн., що це положення є підставою того, що позивач мав право відповідно до п.2 Доповнення до договору крім розрахунку по передплаті на прохання відповідача у рахунок майбутньої чи поточної здачі худоби перераховувати відповідачу суми за ВРХ у межах загальної суми договору, що юридичною підставою для здійснення таких готівкових розрахунків є Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління НБУ від 15.12.04р. №637.

Представник позивача в судовому засіданні 24.01.08р. надав заяву про зміну предмету позову та зменшення суми позовних вимог, в якій навів правове обґрунтування позовних вимог та їх розрахунок, і просив суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати, на яку не було поставлено худобу у розмірі 66046,24грн. згідно договору №1 від 01.03.07р. та зазначив, що відповідач користувався грошовими коштами з 01.10.07р. по 24.01.08р. і 3% річних нараховані за вказаний період становлять 627,44грн., пеня за вказаний період становить 10567,40грн. Також позивач зазначив, що предметом позову є сума попередньої оплати за контрактацію великої рогатої худоби в розмірі 66046,24грн., а загальна сума позовних вимог становить 77241,08грн. Суд прийняв зміну позивачем предмету позову, збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення 3% річних на суму 462,32грн. та зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені на суму 9906,93грн. про що вказано в ухвалі від 24.01.08р.

Представником позивача в судовому засіданні 24.01.08р. подано копію довідки №6 від 21.01.08р. відділу статистики у Талалаївському районі, згідно якої станом на 21.01.08р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма „Колос” ЛТД, ідентифікаційний код 30866070, адреса –Чернігівська обл., Талалаївський р-н, с. Березівка, вул.Слави,1.

Відповідач відзив на позов не надав. Повноважного представника в судове засідання не направив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та участь своїх представників у судовому засіданні. Суд вважає, що дана обставина не перешкоджає розгляду справи, оскільки відповідач у справі належним чином повідомлений про час і місце її розгляду судом, ухвали про порушення провадження у справі, про відкладення розгляду справи надіслано відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві, що підтверджується матеріалами справи.

Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представників позивача, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

01.03.07р. між позивачем та відповідачем укладено договір №1. Відповідно до п.1.1 договору товаровиробник (відповідач по справі) зобов’язується продати, а переробник (позивач по справі) купити худобу, що відповідає по якості діючим стандартам і ветеринарним вимогам для забійних тварин. Відповідно до п.1.2. договору переробник проводить передпату за худобу 01.03.07р. в розмірі 50000грн., дата розрахунку –вересень 2007р., кількість голів, що підлягає передплаті - 180голів.

Крім того, 01.03.07р. між сторонами укладено доповнення до договору №1. Відповідно до п.1, 2 вказаного доповнення до договору сторони встановили, що передплата за худобу проводиться при умові співробітництва переробника і товаровиробника протягом 2007р., крім розрахунку по передплаті товаровиробник зобов’язується здавати переробнику ВРХ, що підлягає здачі протягом року з поточною оплатою за здану ВРХ.

Форма розрахунків згідно п.2.1 доповнення до договору визначена сторонами як готівкова та безготівкова. У пункті п.3.4 доповнення до договору сторони зазначили загальну кількість голів ВРХ, що підлягає здачі протягом року з розбивкою по кварталах: 1кв. –70гол., 2кв. –30гол., 3 кв. –40гол., 4 кв. –40гол., загальна сума договору 150000грн. (п.4 доповнення до договору).

Як свідчать матеріали справи та надані письмові пояснення позивача, на час підписання договору №1 від 01.03.07р. між позивачем та відповідачем існували господарські відносини щодо поставки ВРХ відповідачем позивачу. У поданій суду заяві про зміну предмету позову та зменшення суми позовних вимог від 24.01.08р. позивачем наведено детальний розрахунок, надані відповідні документи з господарських відносин які виникли між сторонами до підписання договору №1 від 01.03.07р., та визначено, що на день підписання договору борг відповідача становив 13837,16грн., що після прийняття позивачем здійсненої відповідачем 02.03.07р. поставки ВРХ на суму 14767,08грн. по накладній №80 та корінцю прийомної квитанції №002894 від 02.03.07р. сальдо взаємних розрахунків сторін становило на користь відповідача - 929,92грн.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу 50000,00грн. передплати, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 02.03.07р. на суму 8333,33грн. та платіжним дорученням №5 від 02.03.07р. на суму 41666,67грн.

Матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем від позивача готівки на суму 2000,00грн. по квитанції до прибуткового касового ордеру від 02.03.07р., з яких 929,92грн. враховано позивачем як оплату боргу, а решту 1070,08грн., як передоплату для поставки ВРХ.

Крім того, позивачем передано відповідачу готівкою згідно квитанціям до прибуткового касового ордеру від 05.03.07р. - 3000,00грн. та від 26.03.07р. - 15000,00грн. Таким чином, сума здійсненої позивачем відповідачу попередньої оплати становить - 69070,08грн.

Відповідач на виконання умов договору передав позивачеві ВРХ на суму 3023,84грн., що підтверджується накладною №110 та корінцем прийомної квитанції №002171 від 30.03.07р., копії яких подані позивачем до матеріалів справи.

У відповідності до ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов’язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не подано суду на час розгляду справи доказів, щодо поставки позивачу ВРХ на всю суму попередньої оплати.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідачем виконані зобов’язання по договору №1 від 01.03.07р. щодо поставки ВРХ частково –на суму 3023,84грн. і сума непоставленої ВРХ становить 66046,24грн.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами підписаний та скріплений печатками двосторонній акт звірки взаємних розрахунків за період з 02.01.07р. по 31.03.07р., відповідно до якого борг відповідача становив 66046,24грн.

До спливу терміну поставки ВРХ, передбаченого у додатку до договору позивачем 06.08.07р. рекомендованим листом направлено відповідачу претензію №142 від 02.08.07р. з вимогою повернути передплату в сумі 66046,24грн., яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Як свідчать матеріали справи, відповідач (продавець по договору) в порушення умов договору та ст.530, 663 Цивільного кодексу України не передав позивачеві (покупцеві по договору) решти ВРХ в частині здійсненої попередньої оплати на суму 66046,24грн.

Згідно п.2 ст.693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч.ч 2, 3 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом. Так відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог , що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов’язання щодо поставки ВРХ на суму 66046,24грн. в добровільному порядку не виконав, а тому сума попередньої оплати 66046,24грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивача ( з урахуванням збільшення розміру позовних вимог) просить стягнути з відповідача 627,44грн. три проценти річних за період з 01.10.07р. по 24.01.08р.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, згідно договору №1 від 01.03.07р. та доповнення до договору відповідач зобов’язаний був поставити позивачу ВРХ, тобто виконати майнові зобов’язання, а не сплатити грошові кошти, а 3% річних згідно приписів ст.625 Цивільного кодексу України передбачено до сплати за невиконання грошового зобов’язання, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 3% річних у сумі 627,44грн. задоволенню не підлягають.

Позивач просить стягнути з відповідача 10567,40грн. пені за період з 01.10.07р. по 24.01.08р., посилаючись на п.2.3. договору.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України –штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання.

Згідно ст. 547 Цивільного кодексу України правочин, щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється в письмовій формі.

У п.2.3. договору сторони передбачили, що за несвоєчасне проведення розрахунків винна сторона сплачує іншій пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно приписів ст.1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.96р. №543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Дослідивши текст договору №1 від 01.03.07р., доповнення до договору від 01.03.07р.р. суд доходить висновку, що умовами договору не визначеного з боку товаровиробника (відповідача у справі) грошового зобов’язання перед позивачем (переробником), а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Оскільки відповідач в порушення ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, взяті на себе зобов’язання виконав частково, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення попередньої оплати у сумі 66046,24грн. В решті позову відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита в сумі 660,46грн. та судові витрати в сумі 118,00грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.525, 526, 530, 547, 549, 663, 693 Цивільного кодексу України, ст.193, 230 Господарського кодексу України, ст. 22, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИ Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Колос Ltd”, (с.Березівка, вул. Слави,1, Талалаївський р-н, Чернігівська обл., р/р 260085299 в ЧОД РФБ „Аваль” МФО 353348 код 30866070) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство „Прилуки-Агропереробка” (вул. Дружби народів,34а, м. Прилуки, р/р 257 в Прилуцькому відділенні №221 ВАТ „Державний ощадний банк України” МФО 343154 код 31429413) 66046грн.24коп. попередньої оплати, 660грн.46коп. державного мита, 118грн.00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовити.

Суддя Н.Ю.Книш

Рішення підписано 25.02.2008р.

Суддя Н.Ю.Книш