ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.08 р.                     Справа № 22/326а

Суддя господарського суду Донецької області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання Настич Л. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку

про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення від 04.10.2006 р. № /0/27594/10/15-16-23/5

за участю

прокурора:

представників сторін:

від позивача: Панкова Г. С.– за довір.

від відповідача: Штангрет О. М., Кримчак М. А. – за довір.

третя особа

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення від 04.10.2006 р. № /0/27594/10/15.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на безпідставність висновку податкового органу щодо порушення підприємством вимог п. п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та п. 5 перехідних положень Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 01.07.2004 р. в частині надмірного включення до складу валових витрат за період з 01.07.2003 р. по 31.12.2005 р. витрат на утримання об’єкта соціальної інфраструктури (їдальні) на суму 361 083 грн., оскільки спірна їдальня не є об’єктом соціальної інфраструктури.

Позивач наполягає на тому, що спірна їдальня обслуговує не лише працівників підприємства. Вартість товару визначається з урахуванням націнки, тобто зазначена їдальня отримує прибуток від своєї діяльності. Таким чином, їдальня є невід’ємною частиною господарської діяльності підприємства, яка систематично одержує доход.

15.04.2008 р. позивач звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову і просить визнати недійсним податкове повідомлення – рішення від 04.10.2006 р. № /0/27594/10/15-16-23/5.

Відповідач проти позову заперечує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

04.10.2006 р. Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку було прийняте податкове повідомлення – рішення № /0/27594/10/15-16-23/5, яким Відкритому акціонерному товариству “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк було визначене податкове зобов’язання з податку на прибуток підприємств в сумі 91 746 грн. та застосовані передбачені п. п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафні (фінансові) санкції в сумі 44 003 грн.

Підставою для прийняття зазначеного податкового повідомлення – рішення став акт планової документальної перевірки Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2003 р. по 31.03.2006 р. від 25.09.2006 р. № 186/15-16-23/5-00158741, яким зафіксований факт порушення вимог п. п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, п. 16 розділу 11 “Перехідні положення” Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 24.12.2002 р. № 349- IV, п. 5 Перехідних положень Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 01.07.2004 р. № 1957-IV.

Зазначене порушення, на думку податкового органу, полягає в тому, що підприємство протягом 2003 р. – 2005 р. до складу валових витрат включало 100 % витрат на придбання продуктів для харчування працівників підприємства в їдальні, яка є об’єктом соціальної інфраструктури.

За результатами розгляду матеріалів справи суд вважає, що позов Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до п. п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” в редакції Закону від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями) до валових витрат відносяться витрати платника податку на утримання, експлуатацію та забезпечення основної діяльності таких об'єктів соціальної інфраструктури, що перебували на балансі та утримувалися за рахунок такого платника податку на момент набрання чинності цим Законом (крім капітальних затрат, які підлягають амортизації):

дитячих ясел або садків;

закладів середньої та середньої професійно-технічної освіти та закладів підвищення кваліфікації працівників такого платника податку;

дитячих, музичних та художніх шкіл, шкіл мистецтв, у разі якщо вони не надають платних послуг та не займаються іншою комерційною діяльністю;

закладів охорони здоров'я, пунктів безоплатного медичного обстеження, профілактики та допомоги працівникам;

спортивних залів і площадок, що використовуються безоплатно для фізичного оздоровлення та психологічного відтворення працівників, клубів і будинків культури, в разі якщо вони не використовуються для надання платних послуг та іншої комерційної діяльності (крім будинків відпочинку, туристичних баз та інших подібних закладів);

приміщень, що використовуються платником податку для організації харчування працівників такого платника податку;

багатоквартирного житлового фонду, включаючи гуртожитки, одноквартирного житлового фонду в сільській місцевості та об'єктів житлово-комунального господарства, які перебувають на балансі юридичних осіб, щодо яких платником податку прийнято документально оформлене рішення про передачу на баланс місцевих рад;

дитячих таборів відпочинку за умови, що вони не здаються в оренду, не використовуються для надання платних послуг або іншої комерційної діяльності.

Відповідно до п. 16 розділу ІІ “Перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 24.12.2002 р. № 349-IV у 2003 році витрати, пов'язані із забезпеченням основної діяльності об'єктів соціальної інфраструктури, визначених у підпункті 5.4.9, та пунктів медичного огляду, передбачених підпунктом 5.4.10 пункту 5.4 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” (у редакції цього Закону), включаються до складу валових витрат платника податку у розмірі 50 відсотків від суми понесених витрат.

Статтею 96 Закону України “Про Державний бюджет на 2004 рік” строк дії положень пункту 16 розділу II “Перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” був продовжений до 1 січня 2005 року.

Частиною 5 розділу ІІ “Перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 01.07.2004 р. № 1957-IV були про дубльовані положення п. 16 розділу ІІ Закону України від 24.12.2002 р. № 349-IV щодо можливості включення до складу валових витрат платника лише 50 відсотків витрат, пов’язаних із забезпеченням основної діяльності об'єктів соціальної інфраструктури, визначених у підпункті 5.4.9 пункту 5.4 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, до моменту передачі таких об'єктів і пунктів на баланс відповідного бюджету або їх приватизації згідно із законом.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки від 30.10.2006 р. № 12/04-5514 (арк. справи 2, т. 2), спірна їдальня розташована на четвертому поверсі інженерно – виробничого корпуса, який станом на 22.05.1997 р. по теперішній час знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.12.2006 р. з метою перевірки правильності обчислення податковим органом суми валових витрат позивача, понесених у перевіряємому періоді у зв’язку з забезпеченням діяльності спірної їдальні, а також визначення структури доходів та витрат, пов’язаних з утриманням спірної їдальні, була призначена судово – бухгалтерська експертиза.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи висновку від 14.02.2008 р. (арк. справи 92-111, т. 2), експертом в межах призначеної експертизи досліджене питання, чи відповідає спірна їдальня ознакам об’єкту соціальної інфраструктури, наведеним в п. п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Зі стор. 30 висновку судово – бухгалтерської експертизи (арк. справи 105 – зворотній бік, т. 2) вбачається, що спірна їдальня не є відокремленим підрозділом, не перебуває на балансі Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк, є складовою частиною інженерно – виробничого корпусу, як об’єкту основних фондів позивача, що використовуються у господарській діяльності, не утримується за рахунок позивача, відповідно до колективного договору Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк надання соціального харчування робітникам інституту не передбачено. Той факт, що послуги з харчування надавались лише працівникам інституту під час дослідження первинних документів позивача експертом не підтверджений. Експертом було встановлено, що діяльність спірної їдальні спрямована на отримання доходу у грошовій формі.

Відповідно до висновків судового експерта в результаті дослідження наданих первинних документів та регістрів бухгалтерського і податкового обліку підприємства, висновки акту перевірки про порушення п. п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, яке пов’язане з надмірним включенням витрат на утримання їдальні в сумі 361 083 грн. до складу валових витрат, не підтверджуються.

В ході проведення дослідження документів бухгалтерського та податкового обліку експертом встановлено, що структура витрат їдальні включає витрати на придбання продуктів харчування, фонд оплати праці: оклад, винагорода за вислугу років, матеріальна допомога, нарахування на оплату праці, забезпечення найманих працівників продуктами спеціального харчування.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача про те, що спірна їдальня не є об’єктом соціальної інфраструктури у розумінні п. п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, а є одним з напрямків діяльності Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк, спрямованим на одержання прибутку.

Суд вважає, що відсутність у Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк патенту на здійснення діяльності в сфері громадського харчування та послуг свідчить лише про порушення останнім вимог Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, але не може бути єдиним підтвердженням того факту, що спірна їдальня повинна бути віднесена до об’єкту соціальної інфраструктури, визначеного п. п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

За таких обставин суд вважає, що позов Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17-20, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення від 04.10.2006 р. № /0/27594/10/15-16-23/5 задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення – рішення від 04.10.2006 р. № /0/27594/10/15-16-23/5.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства “Інститут “ЮЖНІІГІПРОГАЗ” м. Донецьк судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова підписана 16.04.2008 р.

Суддя Волошинова Л.В.