КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2008                                                                                           № 48/320

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Дикунської С.Я.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпресса"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.12.2007

у справі № 48/320

за позовом                               Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпресса"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 06.12.2007 р. по справі № 48/320 позов задоволено повністю : розірвано договір № 889 купівлі-продажу об’єкта незавешеного будівництва від 06.12.2006 р., укладений між Фондом та ТОВ “Імпресса”, посвідчений першою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 1-671, зобов’язано ТОВ “Імпресса” повернути Фонду за актом приймання-передачі об’єкт незавершеного будівництва – профілакторій на 200 місць в піонер таборі “Салют”, що розташований за адресою : м. Київ, 25-ий км Харківського шосе.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що місцевим судом при прийнятті рішення порушено норми процесуального права : відповідача не повідомлено належним чином про час і місце розгляду справи, адже ухвали надсилались на адресу, зазначену в позовній заяві й відповідач не мав можливості надати доказів на підтвердження своїх заперечень на позов. Крім цього, в оскарженому рішенні помилково зазначено присутність представника відповідача в судовому засідання під час оголошення рішення, адже останній присутнім не був, а перебував в цей час у відрядженні в господарському суді Івано-Франківської області. Крім цього, листом № 15 від 21.03.2007 р. відповідач повторно звертався до позивача з пропозицією продовжити строк дії договору, однак в порушення абз. 2 ст. 19 Конституції України жодної відповіді не одержав, тощо.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Представник позивача доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких обставин.

Так, 03.04.2007 р. Фонд звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ “Імпресса” про розірвання договору купівлі-продажу № 889 від 06.12.2002 р. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 06.12.2002 р. між Фондом та ТОВ “Імпресса” укладено договір купівлі – продажу № 889 об’єкта незавершеного будівництва - профілакторій на 200 місць в піонер таборі “Салют”, що розташований за адресою : м. Київ, 25-ий км Харківського шосе (далі договір), однак відповідач в строк зобов’язання за договором не виконав. 05.12.2006 р. ТОВ “Імпресса” звернулось до позивача з пропозицією продовжити термін дії договору на три роки (Лист № 13 від 01.12.2006 р.). Листом № 30-11/9847 від 06.12.2006 р. Фонд запропонував відповідачу в термін до 14.12.2006 р. надати копії документів на підтвердження вчинення дій по виконанню договору. Одночасно 06.12.2006 р. позивачем проведено поточну перевірку виконання умов договору й виявлено, що договір фактично не виконано, про що й складено акт № 187. 16.01.2007 р. на адресу відповідача позивачем надіслано пропозицію № 30-10/126 від 12.01.2007 р. про розірвання договору, яка залишилась без відповіді. З огляду на це та ненадання відповідачем будь-яких документів, договір підлягає розірванню на підставі ст. 611 ЦК України, тощо.

До матеріалів справи долучено відзив ТОВ “Імпресса” на позовну заяву, згідно якого відповідачем додатково надавались документи, в тому числі й позитивне рішення Постійної комісії Київради з питань власності (протокол № 21 від 16.02.2007 р.). Рішення про відмову у задоволенні звернення позивача не приймалось, натомість на адресу Постійної комісії Київради позивачем надіслано Листа № 30-11/2142 від 27.03.2007 р. про відсутність заперечень щодо продовження терміну закінчення будівництва об’єктів на три роки, тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази й положення чинного законодавства, дійшов висновку про підставність й обґрунтованість позовних вимог, а відтак їх задовольнив. Апеляційний суд не погоджується з висновками місцевого суду за таких обставин.

Так, задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд на підставі ст. ст. 526, 530, 611, 651 ЦК України, ст. 19 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” № 1953-III від 14.09.2000 р. (далі Закон № 1953) виходив лише з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено невиконання відповідачем зобов’язання, передбаченого п. 5.3 спірного договору – завершення будівництва об’єкта до 06.12.2006 р., це було встановлено позивачем шляхом проведення відповідної перевірки, тому у позивача виникло право на розірвання договору, тощо.

Разом з тим, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги ряду положень закону. Так, Фонд є державним органом приватизації, який діє на підставі Закону України “Про Фонд державного майна України”, цього Закону, інших законів України з питань приватизації (ч. 2 ст. 7 Закону України “Про приватизацію державного майна” № 2163-XII від 04.03.1992 р. (Закон № 2163).

При цьому, Фонд в межах своєї компетенції здійснює повноваження, зокрема: укладення угод щодо проведення підготовки об’єктів до приватизації та їх продажу, а також контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу державного майна.

Наказом Фонду № 2041 від 29.10.1998 р. розроблено Положення про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна (далі Наказ № 2041) й встановлено процедуру внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна, укладених органами приватизації.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем після одержання рішення Постійної комісії Київради з питань власності (протокол № 21 від 16.02.2007 р.) Фонду надіслано повторного листа № 15 від 21.03.2007 р. з пропозицією про продовження терміну закінчення будівництва об’єкту незавершеного будівництва, до якого долучено відповідні документи й зокрема: згадане рішення про згоду на продовження терміну завершення будівництва об’єкту.

Відповідно до п. 4.5 Наказу № 2041 у двадцятиденний термін після одержання від покупця всіх потрібних документів їх розглядає орган приватизації. Якщо зауваження відсутні, то додаткова угода підписується органом приватизації. За наявності зауважень щодо поданих документів або обґрунтованої незгоди з поданою інформацією про внесення змін до договору купівлі-продажу орган приватизації у двотижневий термін готує і направляє заявнику протокол розбіжностей. У відповідності до п. 4.6 повторний розгляд доопрацьованих документів здійснюється на підставі цього Порядку.

В окремих випадках рішення щодо внесення змін до договорів купівлі-продажу приймається комісією органу приватизації з цих питань (далі - Комісія). Персональний склад Комісії та регламент її роботи затверджуються наказом органу приватизації. Головою Комісії є керівник органу приватизації або його заступник. До виключної компетенції Комісії належить прийняття рішень, зокрема : у разі виникнення спірних питань у процесі розгляду пропозицій щодо внесення змін до договорів купівлі-продажу. Рішення Комісії оформлюється протоколом, який підписується членами Комісії та затверджується її головою (п. 5.1. згаданого Наказу).

Доказів розгляду таких документів у даній справі позивачем, прийняття за результатами їх розгляду відповідного рішення або ж надіслання вимоги щодо надання додаткових документів чи складення протоколу розбіжностей, й відповідно, повідомлення про наведене відповідача в порядку, встановленому Наказом Фонду № 2041 позивачем суду апеляційної інстанції не надано.

Натомість, відповідачем надано Листа позивача № 30-11/2142 від 27.03.2007 р. на адресу Голови Постійної комісії Київради з питань власності, згідно якого Фондом повторно розглянуто звернення ТОВ “Імпресса” № 15 від 21.03.2007 р. щодо продовження терміну будівництва об’єктів й, беручи до уваги додатково надані документи, що підтверджують наміри покупця завершити будівництво об’єкту незавершеного будівництва, а також позитивне рішення Постійної комісії Київради з питань власності (протокол № 21 від 16.02.2007 р.), Фонд не заперечує проти продовження терміну закінчення будівництва об’єктів на три роки.

Пояснення представника позивача в засіданні апеляційної інстанції про те, що повторна пропозиція ТОВ “Імпресса” не розглядалась на підставі п. 2.2 Наказу № 2041, т. як надійшла після виявлення факту невиконання умов договору, й відповідно, відповідач про це не повідомлявся спростовуються згаданим вище Листом № 30-11/2142 від 27.03.2007 р., тощо. Таким чином, дії Фонду суперечать положенням згаданого Наказу № 2041.

Апеляційним судом досліджено надані відповідачем на вимогу позивача документи, які свідчать про вчинення останнім ряду необхідних дій для виконання зобов’язань за договором, тощо.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає висновки місцевого суду щодо застосування в цьому випадку ст. 611 ЦК України помилковими, залишення поза увагою спеціального нормативного регулювання порядку внесення змін до договорів купівлі-продажу об’єктів приватизації, де однією з сторін є Фонд, який в межах визначеної законом компетенції здійснює повноваження по укладенню угод та зміни їх істотних умов є грубим порушенням чинного законодавства.

Крім цього, заслуговує на увагу факт участі представника відповідача в судовому засіданні 06.12.2007 р. згідно оскарженого рішення, коли це заперечує відповідач й у відповідності до протоколу судового засідання від 06.12.2007 р. представник відповідача був відсутній в суді.

Посилання апелянта на неодержання позовних матеріалів, як і ухвал місцевого суду, отже розгляд справи за відсутності сторони не повідомленої належним чином про час і місце розгляду справи, не заслуговує на увагу, т. як факт їх надіслання підтверджується долученим до матеріалів справи описом вкладення до позовної заяви (а.с. 24), де зазначено місцезнаходження відповідача: м. Київ, проспект Воз’єднання, 19 та наявними в матеріалах справи Довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, клопотаннями про відкладення розгляду справи, а також присутністю представника відповідача в судовому засіданні 16.10.2007 р.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, скарга – підлягає задоволенню, судове рішення скасуванню з прийняттям нового - про відмову в задоволенні позовних вимог за наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 99, 101-104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Імпресса” задовольнити, рішення господарського суду м. Києва від 06.12.2007 р. по справі № 48/320 скасувати.

Прийняти нове рішення : в позові Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю “Імпресса” про розірвання договору відмовити.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченко, 50-г, р/р 0001, Управління Державного казначейства в м. Києві, МФО 820019, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Імпресса” (02160, м. Київ, пр-т Воз’єднання, 19, р/р 260065593 в АППБ “Аваль” м. Києва, МФО 300335, ) 42 (сорок дві) грн. 50 коп. держмита, сплаченого квитанцією № 46 від 14.12.2007 р. за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Матеріали справи № 48/320 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді

22.02.08 (відправлено)