ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

05.02.08р.

Справа № А10/575-07

За позовом Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора-2" ( м. Нікополь Дніпропетровської області )

до Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області( м. Дніпропетровськ )

про визнання недійсним та скасування рішення

Суддя Кощеєв І.М.

Представники сторін:

від позивача :Балтян С.С. (дов№897 від 26.11.07 р.) - представник

від відповідача: Рівна В.В.(дов.№ 4/3-18/76 від 12.01.08р.)-спеціаліст -юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про визнання недійсним та скасування рішення № 306 від 09.08.2007 р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Підстави з якими Позивач пов’язує свої позовні вимоги : Розрахунки безпідставно стягнутих зі споживачів грошових сум, наведені в Акті, не грунтуються на документах первинного бухгалтерського обліку та не підтверджені відповідачем. Висновок про необгрунтовано отриману виручку відповідачем зроблено лише на підставі узагальнених даних оборотно-сальдових відомостей по нарахуванню та отриманню коштів на розрахунковий рахунок, які не відображають фактичних даних щодо суми, яка пред’являлась до оплати, періоду оплати, суми, яка фактично сплачена мешканцями та отримання її КП “ЖЕК-2”. Крім того, жодних додатків до Акту підприємству надано не було, що унеможливлює розгляд його по суті і прийняття обгрунтованого висновку щодо його законності.

Також Позивач вказує на те, що відповідно до чинного законодавства, єдиною підставою зменшення споживачу розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі ( проведення перерахунку плати ) є саме акт-претензія, складений відповідно до вимог Закону. За перший квартал 2007 року ні одного акту-претензії про ненадання послуг будь-кому з споживачів послуг КП “ЖЕК-2” складено і подано на розгляд підприємства не було.

Позивач вважає, що невитрачені суми на дезинсекцію та дератизацію у зимовий період, повністю витрачаються підприємством протягом року, тому піднімати питання щодо невитрачення підприємством коштів на проведення заходів, передбачених рішенням виконкому від 26.04.2006 року № 243 взагалі безпідставно. Також, Позивач зазначає на тому, що рішення складене з порушенням процесуальних вимог, а саме: в ньому лише зазначено, що було проведено перевірку КП “ЖЕК-2”, але не вказано яким документом ця перевірка задокументована та в Рішенні не має посилання на цей документ, тому і підстав для винесення Рішення Державною інспекцією з контролю за цінами не має. Враховуючи підпорядкованість підприємства Нікопольській міській раді, Позивач вважає, що у разі порушення КП “ЖЕК-2” законодавства про ціни та ціноутворення, суми виручки повинні стягуватися з підприємства в дохід не державного (як вказано у Рішенні), а місцевого бюджету.

Відповідач проти задоволення позовних вимог Позивача заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки існує рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 26.04.2006 р. № 243 “Про встановлення тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій”. Відповідно до вимог чинного законодавства ( п. 3 Постанови КМУ № 560 ) рішенням виконкому визначена та встановлена вартість кожної окремої роботи ( послуги ). Додатком № 2 до вказаного рішення є перелік послуг та тариф на послуги з утримання будинків та прибудинкової території, з визначенням вартості кожної окремої послуги. До вказаних послуг входить дератизація та дезінсекція. Виходячи з наведеного, керівництво ЖЄК-2 повинно було зробити перерахунок - вилучити зі складу тарифу витрати по проведенню дератизації та дезінсекції, якщо такі роботи не виконувались. Таким чином, Держінспекція наполягає на тому, що ЖЄК-2 стягувало плату з мешканців за послуги, які не надавались.

Також Держінспекція зазначає, що в акті міститься висновок про необгрунтовано отриману виручку на підставі оборотно-сальдових відомостей по нарахуванню та отриманню коштів на розрахунковий рахунок від мешканців багатоквартирних будинків.

По справі оголошувалася перерва з 29.01.2008 р. по 05.02.2008 р.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судової постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державна інспекція з контролю за цінами у Дніпропетровській області здійснила перевірку КП “ЖЕК-2” з питання додержання державної дисципліни цін за період 2006 –2007 рік. За результатами проведеної перевірки складено Акт б/н від 31.07.2007 р. перевірки порядку встановлення і застосування цін, тарифів. Відповідно до висновків, зазначених в акті “... при застосуванні затверджених тарифів встановлено порушення вимог вищезгаданого Закону (“Про житлово-комунальні послуги”), постанови КМУ від 12.07.2005 року № 560, рішення виконкому від 26.04.2006 року № 243, а саме: за 1 кв. 2007 року мешканцям нарахована плата за проведення робіт по дератизації, дезінсекції в сумі 3 357,60 грн., фактично сплачено за цей період 86,5% від нарахованих платежів, отже суму 2 904,32 грн. стягнуто зі споживачів безпідставно за невиконані роботи. Договір з КП “Профдезінфекція” укладено з 01.04.2007 року. За 1 кв. 2007 року ці роботи взагалі не виконувались та не сплачені виробнику”.

На підставі вказаного Акту перевірки порядку встановлення і застосування цін, тарифів –09.08.2007 р. Інспекцією було винесено рішення № 306 про застосування до КП “ЖЕК-2” економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Відповідно до вказаного рішення з КП “ЖЕК-2” підлягають стягненню в дохід державного бюджету грошові кошти в сумі 2 420,27 грн. та 4 840,54 грн.

Підставою для застосування до підприємства економічних санкцій стало “безпідставне стягнення плати зі споживачів за невиконані роботи з дератизації та дезинсекції житлового фонду”, чим були порушені вимоги Закону України “Про житлово-комунальні послуги” та рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 26.04.2006 року № 243.

Компетенція адміністративних судів, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на спори юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

П. 1. ч. 3 ст. 105 КАС України передбачає, що адміністративний позов може містити вимоги про скасування рішення суб”єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно з п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 19 ГК України передбачає, що органи державної влади і посадові особи зобов'язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб'єктів господарювання неупереджено, об'єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання. Дії та рішення державних органів контролю та нагляду, а також їх посадових осіб, які проводили інспектування і перевірку, можуть бути оскаржені суб'єктом господарювання у встановленому законодавством порядку.

Оспорюване Позивачем рішення - це юридична форма рішення Відповідача, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для Позивача.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Згідно з пунктом 2.1. Інструкції про порядок застосування економічних санкцій та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України від 03.12.2001 р. № 298/319, при порушенні порядку встановлення і застосування цін (тарифів), що регулюються уповноваженими органами, необґрунтовано одержана суб’єктом підприємницької діяльності сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету, обчислюється як різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) та її вартістю за цінами і тарифами, сформованими згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до Акту перевірки порядку встановлення і застосування цін , тарифів від 31.07.2007 р. розмір необґрунтовано отриманої виручки Позивачем склав 2 904,32 грн.

При складанні акту перевірки Позивачем не дотримані вимоги п. 3.2 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України від 03.12.2001 року № 298/519.

Так, відповідно до п. 3.2 цієї Інструкції в актах перевірок визначається сума необґрунтовано одержаної виручки, з доданням розрахунків, на яких ґрунтується обчислення зазначеної суми з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими вони здійснюються.

В Акті міститься загальне посилання на оборотні відомості в частині виявлення в період дії тарифів з 15.05.2006 р. по 01.07.2007 р. того, що фактична вартість окремих видів робіт (послуг) нижче ніж встановлена рішенням виконкому, тобто роботи виконані не в повному обсязі. Посилання на документи первинного бухгалтерського обліку в Акті відсутні. Висновок про необгрунтовано отриману виручку відповідачем зроблено лише на підставі узагальнених даних оборотно-сальдових відомостей по нарахуванню та отриманню коштів на розрахунковий рахунок, які не відображають фактичних даних щодо суми, яка пред’являлась до оплати, періоду оплати, суми, яка фактично сплачена мешканцями та отримання її КП “ЖЕК-2”.

Отже, розрахунки, наведені в акті перевірки на суму додаткової виручки, одержаної Позивачем за перевіряє мий період не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського обліку та не підтверджені Відповідачем. Не доведено Відповідачем факт отримання Позивачем саме за перевіряємий період плати в завищеному розмірі. Висновок про необґрунтовано отриману виручку Відповідачем зроблено лише на підставі узагальнених даних оборотно-сальдових відомостей по нарахуванню та отриманню коштів на розрахунковий рахунок, які не відображають фактичних даних щодо суми, яка пред’являлась до оплати, періоду оплати, суми, яка фактично сплачена мешканцями та отримання її Позивачем.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що оспорюваний Позивачем акт був прийнятий Відповідачем необґрунтовано, тобто з без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, суд вважає позовні вимоги Позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно вищезазначеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 87, 94, 98, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов – задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області № 306 від 09.08.2007 р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Стягнути з державного бюджету на користь Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора-2" ( м. Нікополь Дніпропетровської області ) –3 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.М. Кощеєв

Дата підписання постанови, оформленої у відповідності

до ст.163 КАС України –07.02.2008 р.