СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

Справа №

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання                              Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: Антонов Анатолій Олександрович (повноваження перевірені), протокол зборів 1 від 20.09.04, товариство з обмеженою відповідальністю "Морській берег";

відповідача: Чомак Юлія Олександрівна, довіреність № 7/61 від 14.01.08, Державна Азово-Чорноморська екологічна інспекція Міністерства охорони навколишнього природного середовища України;

третьої особи: Кушнир Анатолій Ілліч, посвідчення № б/н від 26.03.06, Голова, Молочненська сільська рада;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Морській берег" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П.) від 04 жовтня 2007 року по справі № 2-5/6975-2007А

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Морській берег" (вул. Шкільна, 2б,Молочне, Сакський р-н,96552)

до           Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (вул. Ширяєва, 5,Ялта,98612)

3-тя особа: Молочненська сільська рада (вул. Піонерська, 7,Молочне, Сакський р-н,96552)

про визнання протиправним та нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю „Морський берег”, звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідача, Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції, третя особа –Молочненська сільська рада про визнання протиправним, нечинним та скасування рішення від 13.03.2007 за № 11/533 про відмову в погодженні проекту землевпорядкування з відведення в оренду земельної ділянки, зобов’язання відповідача надати позитивний висновок про погодження проекту відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю „Морський берег” для будівництва об’єктів суспільної забудови. Також позивач просив визнати за ним право на розроблення проекту землевпорядкування з відведення в оренду земельної ділянки площею 8, 900 га пасовищ із земель, не наданих у власність чи постійне користування в межах населеного пункту, розташованого в північно-західній частині села Вітіне для будівництва й обслуговування спортивного комплексу зі стрілецьким тиром, ігровими атракціонами, басейном з відкритою ванною, танцювальною і концертною площадками згідно з генеральним планом розвитку села Вітіне Молочненської сільської ради Сакського району Автономної Республіки Крим.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 04 жовтня 2007 року у справі № 2-5/6975-2007 А (суддя Гаврилюк М.П.) у задоволенні позовних відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, товариство з обмеженою відповідальністю „Морський берег” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, а також неповним з’ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи.

Як твердить апелянт, оскаржуваним рішенням відповідач як суб’єкт власних повноважень, перевищив надані йому повноваження в частині погодження проекту землевпорядкування по відведенню в оренду земельної ділянки під будівництво, мотивуючи відмову цільовим призначенням зазначеної земельної ділянки, тобто взяв на себе функцію контролю за використанням земельної ділянки.

Апелянт стверджує, що ним були надані всі передбачені законом документи, необхідні для отримання спірної земельної ділянки в оренду, розроблені землевпорядною організацією із зазначенням складу угідь земельної ділянки, що вилучається, та умови її відводу, зокрема, в пункті 2 Акту обстеження земельної ділянки, у виконання пункту 15 статті 151 Земельного кодексу України, були розраховані і приведені попередні розміри втрат сільськогосподарського виробництва, що підлягають відшкодуванню у зв'язку з вилученням сільськогосподарських угідь (пасовищ) для несільськогосподарських потреб у розмірі 61330 грн., які недоодержала Молочненська сільська рада Сакського району.

Після оголошеної перерви сторони у судове засідання, призначене на 16 січня 2008 року, не з’явились.

З урахуванням присутності всіх учасників процесу у судовому засіданні 15 січня 2008 року, судова колегія вважає можливим закінчити розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю „Морський берег” у відсутності нез’явившихся представників сторін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Рішенням Молочненської сільської ради Сакського району Автономної Республіки Крим від 23 травня 2006 ркоу № 41 товариству з обмеженою відповідальністю „Морський берег” наданий дозвіл на складання проекту землеустрою з відведенню земельної ділянки площею 8, 900 га пасовищ із земель, не наданих у власність чи постійне користування в межах населеного пункту для будівництва й обслуговування спортивного комплексу зі стрілецьким тиром, ігровими атракціонами, басейном з відкритою ваною, танцювальною і концертною площадками у селі Вітіне на території Молочненської сільської ради Сакського району на відстані 400 м від зрізу води Чорного моря, яке знаходиться в межах північно-західної частини населеного пункту села Вітіне, і відводиться під забудову об’єктів, що класифікуються в розробленій містобудівній документації як „Будинки суспільного призначення”.

У подальшому позивачем були отримані позитивні висновки відповідних органів для відведення вказаної земельної ділянки для будівництва спортивного комплексу в с.Вітіне на території Молочненської сільської ради Сакського району, що підтверджується:

- актом вибору і обстеження земельної ділянки в натурі для проектування к відведенню в довгострокову оренду товариством з обмеженою відповідальністю „Морський берег” для будівництва та обслуговування спортивного комплексу від 16 жовтня 2006 року;

- висновком відділу містобудування, архітектури і ЖКГ Сакської райдержадміністрації про можливість цільового використання земельної ділянки № 1719 від 15.11.2006 року;

- висновком Сакського районного відділу земельних ресурсів про узгодження проекту землеустрою по відводу земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю „Морський берег” для будівництва та обслуговування спортивного комплексу в селі Вітіне на території Молочненської сільської ради Сакського району № 10-20-11/6998 від 01.12.2006 року;

- висновком Республіканського комітету з охорони культурної спадщини АР Крим про можливість відводу земельної ділянки від 14.12.2006 року № 12061;

- висновком Управління екологічної інспекції Західно-Кримського регіону про попереднє узгодження проекту відведення земельної ділянки № 04-13 від 11.12.2006 року за умови отримання позитивного висновку Азово-Чорноморської екологічної інспекції;

- висновком Сакської районної санепідемстанції щодо вибору (відведення) земельної ділянки для будівництва спортивного комплексу товариством з обмеженою відповідальністю „Морський берег” № 39 від 25.01.2007 року.

Оскільки Управління екологічної інспекції Західно-Кримського регіону Республіканського комітету охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим погодило попереднє погодження проекту відведення земельної ділянки за умови отримання позитивного висновку Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції, товариство з обмеженою відповідальністю „Морський берег” звернулось до останньої з відповідним клопотанням.

На вказаний запит Державна Азово-Чорноморська екологічна інспекція листом 3 11/533 від 13 березня 2007 року відмовила у погодженні міста розташування та розміру земельної ділянки з тих підстав, що вказана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, у зв’язку з чим відсутня можливість її використання для комерційного призначення.

Вказане з’явилось підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю „Морський берег” до господарського суду Автономної Республіки Крим із даною позовною заявою.

Перевіривши матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин і додержання норм матеріального і процесуального права при прийнятті судом першої інстанції судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю „Морський берег” підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 123 Земельного кодексу України встановлено, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Умови і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Форма типового договору, нормативи та строки розробки проектів відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України. Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, що узгоджується позивачем для будівництва й обслуговування спортивного комплексу у відповідності до відповідності до висновку Сакського районного відділу земельних ресурсів № 10-20-11/6998 від 01.12.02 по угіддям значиться як пасовище, за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Віднесення спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення з використанням під пасовища стало підставою для відмови Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції в погодженні проекту землевпорядкування по її відведенню позивачу.

Надаючи правову оцінку висновку Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 Закону України „Про державний контроль за використання та охороню земель” державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи.

Державний контроль за додержанням вимог законодавства про охорону земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів здійснює Державна екологічна інспекція та її територіальні органи.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну Азово-Чорноморську екологічну інспекцію, затвердженого наказом № 526 від 06 грудня 2006 року Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Інспекція в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення й охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами й агрохімікатами, екологічної і, у межах свої компетенції, радіаційної безпеки.

У даному випадку спірним є питання щодо віднесення спірної земельної ділянки до певної категорії цільового призначення.

У зв`язку з цим, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до пункту 1 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури або призначені для цих цілей.

Згідно з пунктом 3 статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства.

Статтею 23 Земельного кодексу України встановлено, що для будівництва промислових підприємств, об'єктів житлово-комунального господарства, залізниць і автомобільних шляхів, ліній електропередачі та зв'язку, магістральних трубопроводів, а також для інших потреб, не пов'язаних з веденням сільськогосподарського          виробництва, надаються переважно несільськогосподарські угіддя або сільськогосподарські угіддя гіршої якості.

Відповідно до статті 10 Закону України „Про планування та забудову територій” планування територій на місцевому рівні забезпечується відповідними місцевими радами та їх виконавчими органами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями відповідно до їх повноважень, визначених законом, і полягає у розробленні та затвердженні генеральних планів населених пунктів, схем планування територій на місцевому рівні та іншої містобудівної документації, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень про дотримання містобудівної документації.

Статтею 19 Закону України „Про планування та забудову територій” також встановлено, що на території населеного пункту відповідною радою встановлюється режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб. Режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів або місцевих правилах забудови. Режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб, враховується при розробленні землевпорядної документації.

Аналіз вказаних положень чинного законодавства дозволяє зробити висновок про те, що Державна Азово-Чорноморська екологічна інспекція не наділена повноваженнями з віднесення земель до тієї чи іншої категорії, а лише має право вирішувати питання, які безпосередньо відносяться до раціонального використання, відтворення й охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами й агрохімікатами, екологічної і, у межах свої компетенції, радіаційної безпеки.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку Державною Азово-Чорноморською екологічною інспекцією не доведено суду наявності у неї повноважень на вирішення тих питань, посилання на які з`явились підставою для відмови позивачеві в узгодженні матеріалів попереднього погодження місцерозташування земельної ділянки.

Перевіряючи позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Морський берег” на предмет їх обґрунтованості, судова колегія з’ясувала, що спірна земельна ділянки розташована на відстані 400 м від зрізу води Чорного моря та знаходиться в західній частині населеного пункту села Віті не і відводиться під забудову об’ктів, що класифікуються в в розробленій містобудівній документації як „Будинки суспільного призначення”.

Стаття 151 Земельного кодексу України передбачає, що юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, зобов'язані до початку проектування погодити із власниками землі і землекористувачами та сільськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України і Верховною Радою України місце розташування об'єкта, розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів, умови проживання населення і охорону довкілля.

Судовою колегією приймається до уваги отримання позивачем позитивних висновків відповідних органів для відведення земельної ділянки для будівництва спортивного комплексу в с.Вітіне на території Молочненської сільської ради, Сакського району, про що було зазначене вище.

Наведені вище обставини надають судовій колегії підстави погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що своїм рішення відповідач перевищив надані йому повноваження в частині погодження проекту землевпорядкування з відводу в оренду земельної ділянки під будівництво та безпідставно взяв на себе функцію контролю за використанням земельної ділянки у відповідності з її цільовим призначенням.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова господарського суду Автономної Республіки Крим є такою, що винесена при неповному дослідженні обставин справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Морський берег" про визнання протиправним та скасування рішення Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції від 13.03.2007 року за № 11/533 про відмову в погодженні проекту землевпорядкування по відведенню в оренду земельної ділянці для будівництва та обслуговування спортивного комплексу та про зобов'язання Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекцію надати позитивний висновок про погодження проекту землевпорядкування по відведенню в оренду земельної ділянки площею 8, 900 га.

Що стосується позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю „Морський берег” про визнання за ним права на розробку проекту землевпорядкування з відводу земельної ділянки, судова колегія зазначає, що частина 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України не надає адміністративному суду право на прийняття постанови про визнання за особою певного права, зокрема, права на розробку проекту землевпорядкування з відведенню земельної ділянки.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Закони України можуть передбачати вирішення таких категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства, у тому числі господарського.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Між сторонами у даній справі існує спір про право, що виник в результаті погодження проекту відведення земельної ділянки в оренду, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

За даних обставин спір в частині позовних вимог про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Морський берег” права на розробку проекту землевпорядкування по відведенню в оренду земельної ділянки площею 8,900 га пасовищ із земель, не наданих у власність чи постійне користування в межах населеного пункту, розташованого в південно-західній частині сіла Вітіне для будівництва й обслуговування спортивного комплексу згідно з генеральним планом розвитку сіла Віті не Молочненської сільської ради Сакського району підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За даних обставин провадження у справі в частині позовних вимог про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Морський берег” права на розробку проекту землевпорядкування по відведенню в оренду земельної ділянки площею 8,900 га пасовищ із земель, не наданих у власність чи постійне користування в межах населеного пункту, розташованого в південно-західній частині сіла Вітіне для будівництва й обслуговування спортивного комплексу згідно з генеральним планом розвитку сіла Віті не Молочненської сільської ради Сакського району –підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 157, пунктом 4 частини 1 статті 198, 202, пунктом 4 статті 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Морський берег" задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 04 жовтня 2007 року у справі № 2-5/6975-2007 скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю „Морський берег” задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції від 13 березня 2007 року за № 11/533 про відмову в наданні товариству з обмеженою відповідальністю „Морський берег” погодження проекту землевпорядкування по відведенню в оренду земельної ділянки для будівництва і обслуговування спортивного комплексу площею 8,900 га, розташованої на землях Молочненської сільської ради Сакського району, село Вітіне.

Зобов’язати Державну Азово-Чорноморську екологічну інспекцію надати позитивний висновок про погодження товариству з обмеженою відповідальністю „Морський берег” проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування спортивного комплексу площею 8,900 га, розташованої на землях Молочненської сільської ради Сакського району, село Вітіне.

Провадження у справі в частині визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Морський берег” права на розробку проекту землевпорядкування по відведенню в оренду земельної ділянки площею 8,900 га пасовищ із земель, не наданих у власність чи постійне користування в межах населеного пункту, розташованого в південно-західній частині сіла Вітіне для будівництва й обслуговування спортивного комплексу згідно з генеральним планом розвитку села Вітіне Молочненської сільської ради Сакського району –закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили цією постанову та в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді