СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.08                                                                                 Справа № 4/5

Суддя Батюк Г.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства " Донбасантрацит ", м. Красний Луч Луганської області

до Міського комунального підприємства " Міськтеплокомуненерго ", м. Красний Луч Луганської області

про стягнення 18880 грн. 06 коп.

Представники сторін:

від позивача - Магденко Т.П., довіреність № 1-7/62 від 14.01.08;

від відповідача - не прибув (явка обов’язкова).

Суть спору: заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлене вугілля у сумі 18880 грн. 06 коп.

У судовому засіданні 21.01.08 по справі, згідно ст. 77 ГПК України, була оголошена перерва до 28.01.08.

Рішення господарського суду Луганської області виноситься 28.01.08.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 11.01.08 №8, зданого до суду 28.01.08, розмір позовних вимог визнав у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, суд –

в с т а н о в и в:

Згідно наказів ДП «Донбасантрацит»№191 від 23.09.05 «Про створення відокремлених підрозділів ДП «Донбасантрацит», №192 від 23.09.05 «Про порядок включення в склад ДП "Донбасантрацит" підприємств, що реорганізуються шляхом приєднання до складу ДП "Донбасантрацит", ДВАТ «Шахта»Міусинська»ДХК «Донбасантрацит»реорганізовано в Відокремлений підрозділ без права юридичної особи, а правонаступником прав та обов’язків згідно наказу №191 п.3 від 23.09.05 є ДП «Донбасантрацит».

Між ДВАТ «Шахта»Міусинська»ДХК «Донбасантрацит»(«Продавець») (позивач у справі) та Міським комунальним підприємством "Міськтеплокомуненерго" (Покупець») (відповідачем у справі) був укладений договір на поставку вугільної продукції марки АС №114/02 від 20.02.04 ( далі - Договір).

Згідно п.1.1 Договору, «Продавець»(позивач у справі) зобов'язаний поставити в 2004р., а «Покупець»(відповідач у справі) прийняти і оплатити продукції за цінами діючого на момент відвантаження прейскуранта оптових, врегульованих цін на вугільну продукцію.

Згідно п.1.2 Договору сума договору з ПДВ складає 93600 грн. 00 коп.

Відповідно до п.2.1 Договору відвантаження вугілля здійснюється шляхом самовизову.

Відповідно до п2.6 Договору Покупець оплачує товар на протязі 10 банківських днів з моменту отримання документів згідно п.3.3 даного договору.

Згідно умов Договору на поставку вугільної продукції марки АС №114/02 від 20.02.04 позивач поставив відповідачу продукцію у кількості 69 тон на суму 18880 грн. 06 коп., що підтверджується: податковою накладною №373 від 31.12.04, транзитним платіжним дорученням №003324 від 31.12.04, актом про відпуск вугілля споживачам, рахунком №3324 від 31.12.04. (а.с.7-9).

Позивач свої зобов’язання за договором виконав у повному обсязі, але відповідач оплату за поставлений товар не провів.

Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлене вугілля складає 18880 грн. 06 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву розмір позовних вимог визнав у повному обсязі.

Оцінивши доводи представника позивача у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення повністю, з наступного.

Позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлене вугілля у сумі 18880 грн. 06 коп.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та відповідачем був укладений був укладений договір на поставку вугільної продукції марки АС №114/02 від 20.02.04.

Згідно умов договору на поставку вугільної продукції марки АС №114/02 від 20.02.04 позивачем, на виконання п.3.1 договору, було поставлено вугілля марки АС, оскільки відповідач оплату за поставлене вугілля не провів, заборгованість відповідача перед позивачем становить 18880 грн. 06 коп., що підтверджено матеріалами справи.

У зв’язку з порушенням договірних зобов’язань позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №1/1389 від 07.12.07, але відповідь відповідач не надав.

Сума заборгованості за поставлене вугілля у сумі 18880 грн. 06 коп. нарахована позивачем обґрунтовано, підтверджена матеріалами справи, у тому числі актом звірення розрахунку станом на 01.12.07, який підписаний сторонами по справі без доповнень та зауважень, та підлягає задоволенню в повному обсязі і стягненню з відповідача.

Суд вважає, вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за поставлене вугілля у сумі 18880 грн. 06 коп., такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки вони підтверджені матеріалами справи, підлягають стягненню з відповідача, відповідачем не оспорені.

Згідно ч.5 ст.78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що дії відповідача не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Як було встановлено при розгляді справи, станом на день її слухання заборгованість відповідача не змінилась. Розмір суми боргу відповідачем не оспорюється.

За таких обставин позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню повністю та стягнення з відповідача, з віднесенням судових витрат на відповідача.

За таких обставин, позов слід визнати обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні 28.01.08 за згодою представників сторін судового процесу була оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України витрати по держмиту та судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 611 ЦК України, ст.ст. 173,193 ГК України, ст.ст.44, 49,77,ч.5 ст. 78, ст.ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Міського комунального підприємства "Міськтеплокомуненерго ", м. Красний Луч Луганської області, вул. Васильченко, 19, на користь Державного підприємства " Донбасантрацит ", м. Красний Луч Луганської області, вул. Касіора, 10, заборгованість у сумі 18880 грн. 06 коп., витрати по держмиту у сумі 188 грн. 80 коп. та 118 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення –04.02.08

Суддя                                                                       Г.М.Батюк