ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 р.

№
9/100

Доповідач -суддя Мележик
Н.І.

Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Козир
Т.П. - головуючого,

Мележик
Н.І.,

Подоляк
О.А.

розглянувши
у відкритому

судовому
засіданні касаційну

скаргу
Чернівецького
національного університету

імені
Юрія Федьковича

на
рішення           господарського суду Чернівецької
області від 24.09.2007 року

та
на постанову           Львівського апеляційного

господарського суду від 05.12.2007
року

у
справі
№ 9/100

господарського
суду                              Чернівецької
області

за
позовом
Приватного
підприємця ОСОБА_1

до          Регіонального відділення Фонду державного майна України
по Чернівецькій області

за
участю третьої особи                    Чернівецького національного
університету

імені
Юрія Федьковича

про          визнання чинним договору оренди та
спонукання відповідача до його переукладання

за
участю представників:

позивача
-          не з»явились

відповідача
-          не з»явились

третьої
особи -           Романиця В.В.

ВСТАНОВИВ:

У
червні 2007 року Приватний підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського
суду Чернівецької області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного
майна України по Чернівецькій області про визнання чинним до 01.03.2008 року
договору оренди нежитлового приміщення №3/01 від 01.03.2001 року, площею 482,55
кв.м., розташованого у гуртожитку студмістечка Чернівецького національного
університету ім. Ю. Федьковича за адресою: м. Чернівці, вул. Стасюка, 2, а
також про зобов"язання відповідача переукласти договір оренди вказаного
приміщення на умовах, визначених договором №3/01 від 01.03.2001 року.

Рішенням
господарського суду Чернівецької області від 24.09.2007 року (суддя Чорногуз
М.Г.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського
суду від 05.12.2007 року (судді: Новосад Д., Михалюк О., Мельник Г.), позов
задоволено частково; визнано чинним до 01.03.2008 року договір оренди №3/01 від
01.03.2001 року нежитлового приміщення, площею 482,55 кв.м., розташованого у
гуртожитку студмістечка Чернівецького національного університету ім. Ю.
Федьковича за адресою: м. Чернівці, вул. Стасюка, 2, а в задоволенні позовних
вимог про зобов"язання відповідача переукласти договір оренди вказаного
приміщення на умовах, визначених договором №3/01 від 01.03.2001 року,
відмовлено.

Не
погоджуючись з постановленими у справі судовими актами,  Чернівецький національний університет імені
Юрія Федьковича звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просить рішення та постанову попередніх інстанцій в частині
визнання чинним договору оренди до 01.03.2008 року скасувати, а в іншій частині
рішення суду першої та постанову апеляційної інстанцій залишити без змін. В
обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами першої та
апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та порушені
норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових актів.

Колегія
суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника третьої особи, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до Роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови
від 29.12.1976 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або, виходячи із загальних засад законодавства
України.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення
для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими у судовому засіданні.

Рішення
місцевого суду та постанова суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним
вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так,
судами встановлено, що спірні правовідносини виникли з укладеного між
Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича та Приватним
підприємцем ОСОБА_1 договору оренди нежитлового приміщення від 01 березня 2001
року №3/01, площею 482,55 кв.м., розташованого у гуртожитку студмістечка
Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича за адресою: м. Чернівці,
вул. Стасюка, 2. Вказане приміщення знаходиться на балансі Чернівецького
національного університету ім. Ю. Федьковича.

Згідно
п.10.6. цього договору сторони домовились про те, що у випадку відсутності
заяви однієї із сторін після закінчення терміну дії договору протягом одного
місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Станом
на день розгляду судом першої інстанції даної справи термін дії договору
продовжувався, про що свідчить відсутність заяви жодної із сторін про його
припинення та здійснення орендарем щомісячних платежів.

Чернівецький
національний університет імені Юрія Федьковича повідомив позивача про
відсутність згоди Міністерства науки і освіти України на продовження терміну
дії вказаного договору, в зв»язку з чим Приватний підприємець ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про визнання його чинним.

Задовольняючи
позовні вимоги в частині визнання чинним договору оренди нежитлового приміщення
№3/01 від 01.03.2001 року, місцевий господарський суд, з висновками якого
погодилась апеляційна інстанція, встановив факт чинності  договору, оскільки жодна із сторін у термін,
встановлений п.10.6 договору, не заперечила його продовження. При цьому, суд
першої інстанції вказав, що чинність договору виключає необхідність одержання
згоди Міністерства науки і освіти України на його переукладення або
продовження, оскільки одержання такої згоди, відповідно до ст.9 Закону України
«Про оренду державного та комунального майна», передбачено лише у випадку
первинного оформлення орендних відносин щодо державного майна.

До
спірних правовідносин господарськими судами попередніх інстанцій застосовано
норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яким
врегульовано організаційні відносини, пов'язані
з  передачею  в  оренду майна
державних   підприємств   та
організацій.

Згідно
статті 17 вказаного Закону у разі відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця  після закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий термін і
на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічні
норми щодо врегулювання орендних відносин майна, що перебуває у державній
власності, закріплені у статтях 763, 764 ЦК України.

З
огляду на встановлення судами попередніх інстанції чинності договору  від 01 березня 2001 року №3/01, відповідає
вимогам закону висновок господарського суду Чернівецької області та Львівського
апеляційного господарського суду щодо виключення необхідності одержання згоди
Міністерства науки і освіти України на його переукладення або продовження.

Згідно
ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На
підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України рішення місцевого та постанова
апеляційного господарських судів ґрунтуються на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення
спору, відповідають нормам матеріального та процесуального права, а доводи
касаційної скарги не спростовують висновку господарських судів першої та
апеляційної інстанцій, у зв'язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича залишити
без задоволення.

Рішення
господарського суду Чернівецької області від 24.09.2007 року та постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2007 року у справі №
9/100 залишити без змін.

Головуючий
суддя

Т.П.
Козир

Судді

Н.І.
Мележик

О.А.
Подоляк