ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.08 р.                     Справа № 44/284

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С., суддів Джарти В.В., Левшина Г.В.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Державної екологічної інспекції в Донецькій області м. Донецьк

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецьк-Вторма” м. Донецьк

про стягнення 788 522 грн. 03 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Хоптяр В.С. – за довіреністю;

від відповідача: Кримко Н.В. – за довіреністю;

В судовому засіданні від 09.09.2008 р. відповідно

до ст. 77 ГПК України судом оголошено перерву

до 06.10.2008 р. об 11 год.30хв.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна екологічна інспекція в Донецькій області м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецьк-Вторма” м. Донецьк, про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в сумі 788 522,03 грн.

Справа розглядається відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 22.01.2008 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на акт результатів контролю викидів в атмосферу № 8/17 від 19.05.2006 р., припис № 8/17 від 19.05.2006 р., акт відбору проб викидів стаціонарних джерел №10 від 04.05.2006 р., протокол вимірювань змісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел № 8/17 від 19.05.2006 р., лист від 02.03.2007 р., розрахунок.

Відповідач надав відзив на позов та пояснення по справі, проти позовних вимог заперечував, з огляду на таке

-          заявлені позивачем до стягнення збитки по своїй суті є адміністративно-господарськими санкціями, щодо застосування яких позивачем пропущений строк;

-          розрахунок суми завданих збитків суперечить вимогам Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 18 травня 1995 року № 38, оскільки здійснений лише на підставі разової перевірки та періоду часу, наданого ТОВ “Донецьк-Вторма”, без урахування потужності дозволеного викиду, графіку роботи підприємства та фактичного його часу роботи, не вказано, які саме стаціонарні джерела враховувалися при визначенні показника часу роботи джерела в режимі наднормативних викидів та середньої арифметичної із визначених разових концентрацій серії проб;

-          Державним управлінням екології та природних ресурсів в Донецькій області при вдачі дозволу неправомірно застосоване Положення про порядок видачі дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, затвердженого Постановою КМУ від 29 травня 1995 р. N 364, що на 22.04.2004 р., втратив чинність, з огляду на положення Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою КМУ № 302 від 13.03.2002 р., дозвіл № 24461036 вважав таким, що виданий строком на 5 років;

-          ТОВ “Донецьк-Вторма” в повному обсязі здійснило оплату за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, згідно додатку до дозволу.

Позивач надав пояснення по справі та письмові заперечення на відзив відповідача, зазначив

-          факт порушення відповідачем вимог чинного законодавства в частині здійснення викидів в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу є доведеним, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами;

-          акт/припис підписані представниками ТОВ “Донецьк-Вторма” без заперечень і в подальшому ними не заперечувалися та не оскаржувалися;

-          шкода, заподіяна державі в наслідок порушення законодавства про атмосферне повітря нараховується з моменту виявлення і до кінця відповідного астрономічного року та не містить вимоги щодо необхідності здійснення повторних інструментальних вимірів, якщо відповідне підприємство не має дозвіл на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

-          сплата збору за забруднення атмосферного повітря не звільняє юридичних та фізичних осіб від відшкодування збитків, завданих порушенням природоохоронного законодавства;

Строк судового розгляду справи відповідно до ст. 69 ГПК України продовжено за клопотанням сторін.

Розпорядженням заступника голови господарського суду від 23.04.2008 р. справу призначено до колегіального розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

Відповідно до ст. 35 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюється Радами та їх виконавчими і розпорядчими органами, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органами на місцях та іншими спеціально уповноваженими державними органами.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони республіки, природних територій та об'єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища.

Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншим законодавством України.

Відповідно до п. 1. Положення про Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 р. N 1524, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України (Мінприроди) є центральним органом виконавчої влади, є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, екологічної безпеки, заповідної справи, поводження з відходами, формування, збереження та використання екологічної мережі, геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр, а також топографо-геодезичної та картографічної діяльності.

Положенням про Державну екологічну інспекцію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2001 р. N 1520 передбачено, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний контроль, зокрема, за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання, відтворення та охорони природних ресурсів, екологічну та в межах своєї компетенції радіаційну безпеку, у сфері поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) та небезпечними хімічними речовинами центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами і організаціями, громадянами (п.п. 1 п. 4 Положення).

Згідно з Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженою наказом Мінекобезпеки України від 18.05.95 № 38, факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється спеціалістами Державної екологічної інспекції під час перевірки підприємств. За результатами обстеження складається акт (пункт 5.1).

04.05.2006 р. відділом аналітичного контролю Державного управління охорони навколишнього середовища в Донецькій області була проведена інструментально-лабораторна перевірка відповідача на предмет дотримання дозволених нормативів викидів забруднюючих речовин із джерел викидів.

За результатами перевірки 19.05.2006 р. працівниками Державного управління екології та природних ресурсів Мінекоресурсів України в Донецькій області складено Акт, згідно якого відповідач на момент перевірки - 04.05.2006 р. - здійснює викид речовин у атмосферу без відповідного дозволу.

19.05.2006 р. складено припис за яким Товариство зобов’язано до 19.07.2006 р. усунути виявлені Актом порушення і, зокрема, отримати дозвіл.

Як зазначає позивач, станом на 31.12.2006 р. позивач вимог Припис у не виконав, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не отримав, у зв’язку з чим, ним у відповідності з Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 18 травня 1995 року № 38 розраховано розмір відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин, що здійснені ТОВ “Донецьк-Вторма” за період з 04.05.2006 р. по 31.12.2006 р.

Кількість роботи джерел викидів ЗР (труба, що відводить викиди забруднюючих речовин від котлів SВ-125 №1, SВ-125 №2), що за період з 04.05.06 року до 31.12.06 року (включно) становить 5300 годин, повідомлена відповідачем заступнику начальника Держуправління охорони навколишнього середовища в Донецькій області згідно листа від 02.03.2007 р.

З урахуванням цього листа та на підставі Акту від 19.05.2006 р. позивачем було нараховано збитки, заподіяні державі у розмірі 788 522, 02 грн.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначені Законом України “Про охорону атмосферного повітря” від 16.10.1992 р. № 2707-XII (зі змінами та доповненнями).

Згідно статті 10 Закону України “Про охорону атмосферного повітря” підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 цього Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Визначення терміну „дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря” наведений у Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, затвердженому постанові Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. N 302.

Так, п. 2 Порядку, визначає, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Пункт 3 наведеного вище Порядку встановлює, що дозвіл видається безоплатно територіальними органами Мінприроди за погодженням з установами державної санітарно-епідеміологічної служби.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.04.2004 р. Управлінням екології та природних ресурсів в Донецькій області було видано ТОВ “Донецьк-Вторма” дозвіл № 24461036 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Таким чином, ТОВ “Донецьк-Вторма” у встановленому законом порядку здобуло право на експлуатацію об’єктів, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші.

Згідно зі статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах відповідно до Законів України. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами п. 3 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, відповідний дозвіл видається територіальними органами Мінприроди за погодженням з установами державної санітарно-епідеміологічної служби на термін не менш як п’ять років.

З урахуванням положень наведених вище норм, строк на який видано дозвіл не може бути меншим від встановленого п. 3 Порядку п’ятирічного терміну.

За змістом позовної заяви, предметом позовних вимог позивач визначив стягнення збитків у вигляді прямої матеріальної шкоди, завданої державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин, тобто, застосування одного з правових наслідків порушення цивільних прав, передбаченого статтею 22 Цивільного кодексу України.

Положеннями наведеної вище статті передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та визначено збитки як втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна.

Умовами застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків є необхідність доведення наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника.

Підставою нарахування заподіяних державі збитків згідно акту результатів контролю викидів в атмосферу від 19.05.2006 р. є порушення відповідачем ст. 10, 11 Закону України “Про охорону атмосферного повітря”, зокрема, здійснення відповідачем викидів у атмосферу без відповідного дозволу.

Однак сукупність наведених вище обставин вказує на той факт, що строк дії отриманого відповідачем дозволу в силу положень п. 3 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, затвердженому постанові Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. № 302 не може бути меншим від встановленого 5-ти річного терміну, тобто на час здійснення перевірки та визначеного позивачем розрахункового періоду здійснення відповідачем викидів у атмосферне повітря проводилося згідно вимог закону.

На зазначений висновок вказує, зокрема, і те, що Розрахунок дозволених обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (додаток до дозволу № 24461036) по роках здійснений з урахуванням п’ятирічного терміну.

Крім того, як вбачається з представлених суду Державною податковою інспекцією у Калінінському районі м. Донецька відомостей, відповідач своєчасно та в повному обсязі протягом 2006 року здійснював сплату екологічного збору за забруднення навколишнього природного середовища, саме з урахуванням лімітів, визначених згідно Таблиці дозволених обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (додаток до дозволу № 24461036).

Існування зазначеного збору зумовлено необхідністю часткової компенсації негативного впливу на природу різного роду шкідливих та небезпечних факторів, що виникають у процесі господарської діяльності.

Згідно зі ст. 44 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.1991 р. № 1264-XII вказаний збір установлюється на підставі фактичних обсягів викидів, лімітів скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище та розміщення відходів.

За таких обставин, в позовних вимогах Державної екологічної інспекції в Донецькій області м. Донецьк слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4, 22, 29, 33, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Державної екологічної інспекції в Донецькій області м. Донецьк – відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 13.10.2008 р.

Головуючий суддя Морщагіна Н.С.

Судді Джарти В.В.

Левшина Г.В.

Суддя Морщагіна Н.С.