ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2008 р.

№ 13/289-04

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Бурякорадгосп "Шевченківський" на рішення господарського суду Сумської області від 13.12.2004 року у справі № 13/289-04 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС" до Відкритого акціонерного товариства "Бурякорадгосп "Шевченківський" про визнання права власності та стягнення штрафу,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2004 року позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на продукцію 3000 тонн цукрових буряків, які знаходяться у володінні відповідача і були вирощені у 2004 році та про зобов’язання останнього передати зазначене майно зі свого володіння, як таке, що належить позивачу на праві власності відповідно до умов договору №7 від 05.03.2004 року. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 261 000 грн. штрафу у зв’язку з невиконанням ним взятих на себе зобов’язань за договором.

Рішенням господарського суду Сумської області від 13.12.2004 року позов задоволено.

В апеляційному порядку зазначене рішення суду першої інстанції не переглядалось.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом неправильно застосовано і порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняте ним рішення скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняте в ній судове рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доповідач –Вовк І.В.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.03.2004 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу цукрових буряків № 7, за умовами якого відповідач зобов’язався продати, а позивач –купити цукрові буряки, що вирощені у 2004 році.

Обсяг продукції, що підлягала продажу, згідно п.2.1 договору становить 3 000 тонн цукрових буряків, вартість яких згідно п.7.2 договору складає 522 000 грн. з розрахунку : 174 грн. за 1 тонну, в т.ч. ПДВ - 87 000 грн.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про визнання права власності на продукцію 3000 тонн цукрових буряків, які знаходяться у володінні відповідача і були вирощені у 2004 році та про зобов’язання останнього передати зазначене майно зі свого володіння, як таке, що належить позивачу на праві власності відповідно до умов договору №7 від 05.03.2004 року, і стягнення з відповідача 261 000 грн. штрафу у зв’язку з невиконанням ним взятих на себе зобов’язань за договором .

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обгрунтувати.

Оскаржене судове рішення цим вимогам не відповідає.

Так, судом першої інстанції не було з’ясовано правового змісту заявлених вимог і правової природи спірних правовідносин та які норми матеріального права підлягають застосуванню до цих правовідносин.

За вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Задовольняючи позов про визнання права власності на майно та зобов’язання передати це майно власнику, суд першої інстанції не врахував, що даний спір виник внаслідок невиконання договірних зобов’язань, і в порушення вимог ст.43 ГПК України не встановив обставин, пов’язаних з виконанням зобов’язань щодо поставки та оплати цукрових буряків за умовами договору купівлі-продажу №7 від 05.03.2004 року, і не з"ясував змісту зобов’язань сторін за цим договором.

Згідно п.1 ч.1 ст.77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, і, зокрема, такою обставиною є нез’явлення в засідання представників сторін.

Проте, суд розглянув справу за відсутності відповідача, не з’ясувавши, чи повідомлений останній належним чином про час і місце засідання суду, і не зважаючи на те, що справа відкладалася у зв’язку з нез’явленням представника відповідача в судове засідання, і це нез’явлення та неподання останнім письмового відзиву на позов перешкоджало вирішенню спору по суті, оскільки явка сторін в засідання судом визнавалася обов’язковою.

За вимогами п.2 ч.2 ст.11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідача було повідомлено належним чином про час і місце засідання суду, оскільки в поштовому повідомленні № 297301 від 28.09.2004 року про вручення судової ухвали від 22.09.2004 року про призначення справи до розгляду на 11.10.2004 року відсутній підпис відповідача, а в ухвалі господарського суду Сумської області від 11.10.2004 року про відкладення розгляду справи на 08.11.2004 року, ухвалі господарського суду Сумської області від 08.11.2004 року про відкладення розгляду справи на 22.11.2004 року та в ухвалі господарського суду Сумської області від 22.11.2004 року про відкладення розгляду справи на 13.12.2004 року на звороті у лівому нижньому куті відсутні обов’язкові відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 року № 75, штампи суду з відміткою про відправку документа, що містять вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, яким вона здійснена.

Отже, судом першої інстанції справу було розглянуто за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час і місце засідання суду.

Водночас, розглянувши справу за відсутності відповідача, суд позбавив його можливості взяти участь в засіданні, подавати докази, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти доводів інших учасників судового процесу відповідно до ст.22 ГПК України, чим порушив принципи змагальності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом, що передбачені ст.ст. 42 та 43 ГПК України.

За таких обставин, оскаржене судове рішення не можна визнати законним й обгрунтованим, і тому воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Бурякорадгосп "Шевченківський" задовольнити.

Рішення господарського суду господарського суду Сумської області від 13.12.2004 року скасувати, і справу № 13/289-04 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя                                                             В.Перепічай

Судді                                                                                                    І.Вовк

П.Гончарук