ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2008 р.

Справа № 7/181-08-3179

За позовом: ВАТ „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”, м.Одеса

до відповідача: Южненського міського комунального підприємства електричних мереж, м.Южне Одеської області

третя особа на боці відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд комунального майна Южненської міської ради Одеської області

про визнання договору недійсним та повернення безпідставно набутого майна

Суддя Лепеха Г.А.

Представники сторін:

Від позивача –Громова А.О., за довіреністю.

Від відповідача та третьої особи –не з’явились.

СУТЬ СПОРУ: Позивач ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Южненського міського комунального підприємства електричних мереж про визнання недійсним договору про спільне використання технологічних мереж №1/08 від 01.08.2006р., укладений між позивачем та відповідачем, з моменту укладання, посилаючись на те, що в порушення вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст договору суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, зокрема, Закону України „Про електроенергетику” та Правилам користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996р. №28 (надалі - Правила користування електричною енергією), у зв’язку з чим в порядку ст.215 ЦК України повинен бути визнаний недійсним з моменту укладення, та про стягнення з відповідача безпідставно набутого майна (грошових коштів) у розмірі 828 870, 26 грн. грн. та 3% річних за користування ними у розмірі 32 848,13 грн.

Ухвалою від 21.08.2008 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Фонд комунального майна Южненської міської ради Одеської області.

Відповідач - Южненське міське комунальне підприємство електричних мереж позовні вимоги не визнав повністю, просив залишити позовну заяву без задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Третя особа - Фонд комунального майна Южненської міської ради Одеської області, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з’явився, відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою від 25.09.2008р. за клопотанням сторін судом продовжувався строк вирішення спору на один місяць відповідно до частини 4 статті 69 ГПК України.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи та подані учасниками процесу докази, заслухавши представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, суд встановив:

Між ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” та Южненським міським комунальним підприємством електричних мереж було укладено договір про спільне використання технологічних мереж №1/08 від 01.08.2006р. (надалі - Договір), за умовами якого відповідач зобов’язався забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених споживачам позивача до використання, а позивач –своєчасно сплачувати обґрунтовані витрати за використання електричних мереж, згідно з кошторисом.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що власник мереж (Южненське міське комунальне підприємство електричних мереж) має право на відшкодування частини (відповідно до обсягу переданої споживачам ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” електричної електроенергії) витрат на утримання електричних мереж, якими здійснюється передача електричної енергії споживачам ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”, згідно з кошторисом, наведеним у додатку №7 „Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат Власника на передачу електричної енергії”.

На виконання умов договору в період з листопада 2006р. по вересень 2007р. позивач перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 828 870, 26 грн. Зазначені обставини підтверджуються актами здачі-приймання виконаних робіт за серпень 2006р. - грудень 2007р. та платіжними дорученнями.

Відносини, пов’язані з виробництвом, передачею, постачанням та використанням енергії, регулюються Законом України „Про електроенергетику” від 16.10.1997р. та іншими нормативно-правовими актами (ст.3).

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України „Про електроенергетику” органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є Національна комісія регулювання електроенергетики України, одним з основних завдань якої є розроблення та затвердження правил користування електричною енергією.

Пунктом 1.10 Правил користування електричною енергією передбачено, що електропередавальна організація забезпечує передачу електричної енергії розташованими в географічних межах закріпленої території здійснення ліцензованої діяльності технологічними електромережами інших власників, які не мають ліцензій на передачу електричної енергії.

Згідно з положеннями п.1.5 Правил користування електричною енергією (в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного Договору), у разі постачання споживачу електричної енергії в точці продажу на межі балансової належності цього споживача та власника електричних мереж, який не є постачальником електричної енергії, між споживачем та цим власником електричних мереж на основі типового договору (додаток №1) укладається договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, а між електропередавальною організацією та цим власником електричних мереж укладається договір про спільне використання технологічних електричних мереж споживача на основі типового договору (додаток №2).

У відповідності до типового договору про спільне використання технологічних мереж (додаток №2 до Правил користування електричною енергією), від змісту якого сторони не мають права відступати згідно ч.4 ст.179 ГК України, але мають право конкретизувати його умови, сторонами по договору в даному випадку можуть бути власник мереж та електропередавальна організація.

Відповідно до ст.316 Цивільного Кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 зазначеного Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, Южненське міське комунальне підприємство електричних мереж не є власником електричних мереж, якими у відповідності до оспорюваного Договору відповідач зобов’язався забезпечити передачу електричної енергії споживачам позивача. Вказане підтверджується:

-          листом Комунального підприємства Южненське міське бюро технічної інвентаризації від 31.03.2008р. за №02-03-269 на запит державного виконавця про відсутність об’єктів нерухомості на праві приватної власності у Южненського міського комунального підприємства електричних мереж;

-          актом державного виконавця від 15.05.2008р., згідно якого при примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області № 5/99-06-2719 від 13.02.2008р. ним не виявлено майно належне Южненському міському комунальному підприємству електричних мереж;

-          листом Міського голови Южненської міськради Одеської області від 23.07.2008р. №1-11-273, в якому власником електричних мереж вказана Южненська міська територіальна громада.

В своїх запереченнях на позовну заяву та у судовому засіданні відповідачем не надано доказів підтвердження права власності Южненського міського комунального підприємства електричних мереж на вказані електричні мережі.

У відповідності до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу ст.34 ГПК України, докази повинні відповідати вимогам допустимості та належності.

Згідно з положеннями ч.1 ст.215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 207 господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст.236 Цивільного Кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Виходячи з аналізу норм та положень Закону України „Про електроенергетику” та Правил користування електричною енергією, суд дійшов до висновку, що під час укладання спірного Договору сторонами не дотримано положень Закону України „Про електроенергетику” та Правил користування електричною енергією, у зв’язку з чим, він підлягає визнанню недійсним з моменту укладення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов оспорюваного Договору в період з листопада 2006р. по вересень 2007р. позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 828 870, 26 грн., що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт за серпень 2006р. - грудень 2007р. та платіжним дорученнями від 27.11.2006р. №5548, від 30.11.2006 р. №5518, від 12.12.2006 р. №5954, від 14.12.2006р. №6074, від 19.01.2007 р. №384, від 25.01.2007 р. №564, від 13.02.2007 р. №1194, 26.04.2007 р. №3863, від 30.05.2007р. № №4879, від 16.07.2007 р. №6809, від 15.08.2007 р. №8093, від 17.09.2007 р. №9407.

Посилання відповідача у запереченнях на те, що позивач зарахував до цієї суми кошти отримані за іншим договором, не приймаються судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

У відповідності до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов’язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Оскільки у відповідача були відсутні правові підстави для отримання коштів за використання електричних мереж, які не є його власністю, сума коштів у розмірі 828 870,26 грн. підлягають поверненню, як безпідставно отримані.

Згідно із положеннями ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 ЦК України, згідно якої за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов’язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, суд вважає нарахування позивачем 32 848,13 грн. річних правомірним та таким, що підлягає стягненню.

Відповідно до ст.49 ГПК України державне мито за розгляд справи, а також витрати на ІТЗ судового процесу покладаються при задоволені позову на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір про спільне використання технологічних мереж №1/08 від 01.08.2006р., укладений між ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” та Южненським міським комунальним підприємством електричних мереж з моменту укладання.

3. Стягнути з Южненського міського комунального підприємства електричних мереж (Одеська область, м.Южне, пр. Григорівського десанту, 24, кв. 37. Код . Р/р №1 у ВАТ „МТБ”, м.Іллічівськ, МФО 328169) на користь відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” (м.Одеса, вул. Садова, 3. Код . П/р №0040 в Одеській філії ВАТ „Перший Інвестиційний Банк”, МФО 388476) 828 870 /вісімсот двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят/ грн. 26 коп., річних у розмірі 32 848 /тридцять дві тисячи вісімсот сорок вісім/ грн. 13 коп., державне мито –8 702 /вісім тисяч сімсот дві/ грн. 18 коп. та витрати по сплаті ІТЗ судового процесу –118 /сто вісімнадцять/ грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку

з дня його прийняття.

Наказ видати після прийняття рішенням законної сили.

Суддя Лепеха Г.А.