Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" березня 2008 р.

Справа № 5/2415

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Соболь В.П. - начальник, Мельник С.Г., довір. №152 від 29.10.07.

від відповідача Остапчук О.Г., доруч. №1 від 02.01.08., Гарбуз В.О, селищний головапосадові особи: Ілларіонова В.І., Жданов А.О.

Розглянув справу за позовом Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району (смт. Озерне, Житомирського району)

до Новогуйвинської селищної ради Житомирської області (смт.Новогуйвинськ, Житомирського району )

про стягнення 86 451,33 грн.

У засіданнях суду оголошувались перерви, а саме: 26.02.08. до 04.03.08. і 04.03.08. до 11.03.08. на підставі ст.77 ГПК України.

Спір розглядається у більш тривалий строк за погодженням сторін у відповідності до ч.4 ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь 86451,33грн. збитків.

Представники позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснили, що в кінці 2004 року звернулися до голови виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради з проханням розглянути та погодити тарифи на користування гарячою водою і опаленням для населення та тарифи на квартирну плату і плату за утримання будинків. До листа були додані розрахунки вартості гарячої води і опалення та вартості житлової площі. Вважають, що відповідач повинен був погодити тарифи напротязі місяця, хоча не заперечували, що порядок погодження нових тарифів для підприємств, які не належать до комунальної власності, відсутній. Крім того, пояснили, що відповідач перевищив свої повноваження, так як умисно не затверджував тарифи, а ініціював всілякі перевірки щодо їх правильності, виносив це питання на сесію. Тому, в зв'язку із несвоєчасним затвердженням тарифів, позивачеві причинені збитки на загальну суму 86451,33грн.

Представники відповідача у засіданні суду позов не визнали. Пояснили, що відповідач не причинював збитків позивачеві, і доказів, що підтверджували би причинення збитків позивачеві, останній не надав. Крім того, пояснили, що тарифи були завищені, оскільки в процесі перевірки виявлені численні порушення, зокрема: в розрахунки неправомірно були включені витрати на капітальний ремонт дахів будинків, позивачем незаконно виплачувалась заробітна плата п'яти працівникам та інші. А серед депутатів немає спеціалістів, тому необхідно було перевірити нарахування тарифів за комунальні послуги для населення, в зв'язку з чим зверталися до Державної інспекції з контролю за цінами в Житомирській області та до Управління житлово-комунального господарства. Зазначили, що строки погодження тарифів не встановлені, оскільки положення про порядок погодження тарифів відсутній. Тому, після перевірки тарифів Державною інспекцією з контролю за цінами в Житомирській області рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради були погоджені тарифи. Крім того, пояснили, що позивач отримує субвенції від держави.

Посадові особи Ілларіонова В.І. та Жданов А.О., викликані для дачі пояснення у справі, пояснили, що позивач відмовлявся надавати первинні документи для перевірки розрахунків позивача щодо нових тарифів, тому була сформована комісія, з метою перевірки економічного обгрунтування тарифів. Ілліріонова В.І. додала, що вона як голова комісії, а також відповідач зверталися до спеціальних установ з метою перевірки наданих позивчаем тарифів. Вважають, що відповідач і так погодив завищені тарифи, про що вони не один раз заявляли.

Заслухавши пояснення представників сторін, посадових осіб, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.п.2, 10 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.04. №1875-ІУ з відповідними змінами, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, а також здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 28 ч.1 п.2 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; п о г о д ж е н н я в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які н е н а л еж а т ь до комунальної власності.

Позивач не належить до комунальної власності, що підтверджується Положенням про позивача, довідкою ЄДРПОУ і не заперечується представниками сторін.

З врахуванням приписів п.п.2, 3 ст.31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в у с т а н о в л е н о м у законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Отже, відповідачеві належать повноваження щодо погодження е к о н о м і ч н о обгрунтованих тарифів.

Дійсно, 29 листопада 2004 року позивач звернувся до голови Новогуйвинської селищної ради з листом за №95, яким надав на розгляд та погодження тарифи по планових показниках на 2004 рік за користування гарячою водою і опаленням для населення та організацій і тарифи квартирної плати і плати за утримання будинків: гаряча вода - 7,72грн., опалення 1 куб. м. для населення - 0,84грн., а для організацій 1,76грн., квартплата - 0,40грн.(а.с.8).

Як вбачається із додатку до даного листа позивач надав голові Новогуйвинської селищної ради тільки розрахунки вартості гарячої води на 1 чоловіка і вартості 1 куб. м. опалення та розрахунок вартості 1 куб м житлової площі, а не первісні документи, які підтверджують ці розрахунки.

Слід зазначити, що із зазначеного листа позивача неможливо встановити, ні з якого періоду, ні на який період позивач просить затвердити нові тарифи, а зазначає - по планових показниках на 2004 рік.

Крім того, позивач не звертався до виконавчого комітету позивача, який вправі погоджувати тарифи відповідно до ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування".

З метою встановлення економічної обґрунтованості витрат на виробництво житлово-комунальних послуг відповідачем було створено комісію. За результатами перевірки комісією складено акт від 17.03.05, яким встановлено, що запропоновані позивачем нові тарифи є завищеними.

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо умисного затягування погодження тарифів, оскільки відповідно до п.3 ст.18 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування можуть виступати з ініціативою щодо перевірок, а також організовувати проведення перевірок на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади.

На вимогу органів місцевого самоврядування, установи організації, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, надають відповідну інформацію (п.2 ст.18 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Як зазначив суд вище, згідно ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідачеві делеговані повноваження щодо погодження тарифів на комунальні послуги для підприємств, що не належать до комунальної власності.

Тому суд приходить до висновку, що відповідач правомірно вимагав від позивача документи для економічного обгрунтування тарифів, а також правомірно звертався до Державної інспекції з контролю за цінами в Житомирській області та до Управління житлово-комунального господарства з метою перевірки тарифів, оскільки погоджувати необхідно економічно обгрунтовані тарифи.

Крім того, відсутній порядок погодження (затвердження) тарифів для підприємств, установ, що не належать до комунальної власності, а також відсутні строки щодо їх погодження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач не вчиняв дій і не займався бездіяльністю із часу звернення позивача до прийняття рішення, яким погоджено тарифи, хоча дійсно, відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Матеріали справи свідчать, що відповідач також не приймав рішення, яким би була причинена шкода позивачеві.

Не надав позивач доказів, що підтверджували би причинення йому збитків та їх розмір.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи - шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок.

Шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Позивач не надав доказів, в підтвердження причинного зв'язку дій, бездіяльності чи прийняття незаконних рішень відповідачем та завданою йому шкодою і такі докази відсутні у матеріалах справи.

А тільки за наявності усіх перелічених вище підстав відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачеві.

Наданий розрахунок позивача щодо розміру причинення йому збитків суд не приймає як належний доказ, оскільки він складений в односторонньому порядку і не підтверджується первинними документами.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна строна повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не надав належних доказів, що підтверджували би викладені в позові обставини.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

На підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 1166 ЦК України, ст.ст.33,34,43,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя

Брагіна Я.В.

Дата підписання рішення: 14.03.08.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позив.

3-відп.