ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.08

Справа №АС 12/721-07.

За позовом           Служби автомобільних доріг у Сумській області

до відповідача Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції

про скасування податкових повідомлень-рішень

СУДДЯ КОСТЕНКО Л. А.

Представники сторін:

Від позивача: Брага В.І. (довіреність б/н від 05.01.08р).

Від відповідача: Рибалко О.В.(довіреність №11295/10/10-018 від 24.12.2007р.)

За участю секретаря судового засідання Бардакової О.М.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції (Путивльське відділення) від 22.11.2007 року № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0 про застосування штрафних санкцій по земельному податку на загальну суму 3 910 грн., які винесені на підставі акту про результати невиїзної документальної перевірки з питання дотримання податкового законодавства відповідно до Закону України “Про плату за землю” від 03.07.1992 р.

Відповідач подав заперечення від 15.01. 2008р. № 326/10/10-018, в якому позов не визнає та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне:

Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту від 07.11.2007р. № 1647 про результати невиїзної документальної перевірки з питання дотримання податкового законодавства Службою автомобільних доріг у Сумській області. В ході документальної перевірки встановлені порушення, які зазначені в акті перевірки, а саме: встановлено, що позивачем несвоєчасно надані до Глухівської МДПІ податкові розрахунки з земельного податку на 2007р., термін подання до 01.02.2007р., а фактично надані 03.08.2007р., чим порушені вимоги ст.14 Закону України «Про плату за землю» № 2535-ХП від 03.07.1992р.

За неподання податкових декларацій у строки визначені законодавством або їх затримку відповідальність платника податку передбачена п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-Ш «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» із змінами та доповненнями, отже відповідачем до підприємства позивача була застосована штрафна санкція у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або його затримку, тобто в розмірі 3910,0 грн.

Позивач не погоджується з відповідачем та в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.13 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992р., відповідно до якої підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, які містять відомості про нормативну грошову оцінку земель. Наказом Держкомзему № 19/16/22/11/17/12 від 27.01.2006р. на обласні, міські управління та районні відділи земельних ресурсів покладено організацію робіт з проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення. Як стверджує позивач, Путивльським районним відділом земельних ресурсів до лютого 2007р. не було проведено нормативну грошову оцінку земель, що знаходяться під автомобільними дорогами загального користування. Таким чином, несвоєчасне подання податкової звітності до податкового органу, позивач пояснює тим, що в лютому 2007р. в області не було сформовано державного земельного кадастру та не проведено нормативної грошової оцінки землі, що унеможливило отримання позивачем відповідних даних для розрахунку суми земельного податку за 2007рік.

Також позивач вважає, що несвоєчасне подання ним розрахунків земельного податку не потягло за собою негативних наслідків для державного чи місцевого бюджетів, оскільки , як він стверджує, після 1 лютого звітного року даний податок все одно не підлягає сплаті, тому податкові зобов’язання не можуть бути задоволені, оскільки сума нарахованих штрафних санкцій підлягає перерахуванню з державного бюджету до місцевих бюджетів відповідних сільських рад, що є нецільовим використанням бюджетних коштів.

Суд не погоджується з позицією позивача з огляду на наступне.

Згідно інформації Путивльського районного відділу земельних ресурсів про наявність земельних ділянок у постійному користуванні на території сільських (селищних) рад Путивльського району, позивач станом на 18.07.2007р. має у постійному користуванні земельну ділянку загальною площею 781 га в межах населених пунктів та земельну ділянку площею 955,137 га за межами населених пунктів.

Згідно ст.2 Закону України "Про плату за землю" № 2535-Х11 від 03.07.1992 використання в Україні землі є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Як свідчать матеріали справи, станом на 18.07.2007 р. за позивачем рахуються земельні ділянки на території 23 сільських рад Путивльського району, що використовуються для транспорту (під дорогами).

Відповідно до ст.14 Закону України "Про плату за землю" №2535-Х11 від 03.07.1992 року платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 01 січня і до 01 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Платник податків має право подавати щомісячно нову звітну податкову декларацію, що не звільняє його від обов’язку подання податкової Декларації до 1 лютого поточного року, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, що не звільняє від обов’язку подання податкової декларації протягом місяця з дня виникнення права на нововідведену земельну ділянку, протягом 20 календарних днів місяця наступного за звітним.

Позивач пояснив, що не є платником податку на землю, але оскільки має в користуванні земельні ділянки то повинен подавати звітність з відповідними показниками в т. ч. враховувати факти перебування його як платника земельного податку.

Позивач повинен був подати податковий розрахунок земельного податку по кожній сільській (селищній) раді Путивльського району до 01 лютого 2007 року.

Таким чином, відповідно до п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000 р. №2181-111 «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» із змінами і доповненнями, за неподання звітності у строки, визначені законодавством, до підприємства правомірно відповідачем була застосована штрафна санкція у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або його затримку, тобто до позивача за кожне порушення були застосовані штрафні санкціі в розмірі по 170 х 23 = 3 910, 00 грн.

Отже, податкові повідомлення-рішення від 22.11.2007 року № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0 про застосування штрафних санкцій по земельному податку на загальну суму 3 910 грн., винесені відповідачем – Глухівською міжрайонною державною податковою інспекцією (Путивльське відділення) правомірно відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до п.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті, обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, оскільки позивач не довів правомірність своїх вимог , суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам закону, тому не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 94 - 98 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволенні адміністративного позову Служби автомобільних доріг у Сумській області (40002, м. Суми, вул. Роменська, 79/2,) про скасування податкових повідомлень–рішень Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції (Путивльське відділення) від 22.11.2007 року № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0 про застосування штрафних санкцій по земельному податку на загальну суму 3 910 грн. – відмовити.

2. Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Сумської області.

3. Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ Л.А. КОСТЕНКО