ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2008 р.                                                                       Справа №4/89

за позовом Акціонерного Східно-Українського Банку "Грант" (61001, МСП - 1, м. Харків, вул. Данилевського, 19)

до Виробничо-комерційного приватного підприємства "Фелина" (38713, Полтавська область, Полтавський район, с. Гожули, вул. Леніна, 71)

про Стягнення грошових коштів

Суддя Білоусов С. М.

Представники:

від позивача: Пахомов В.О., довіреність № 186 від 28.07.2008 року;від відповідача: не з'явився;

Суть справи розглядається позовна заява про стягнення 28 058,36 грн. заборгованості по кредитному договору № 10 від 18.08.2006 року, ( з яких 24 000 грн., – основний борг, 2 833,33 грн., – заборгованість за відсотками, 1 225,03 грн., - пеня).

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 19.05.2008 року повернулася з відміткою пошти про відсутність адресату за вказаною адресою (Полтавський район, село Гожули, вул. Леніна, буд. 71). На запит суду ухвалою від 24.06.2008 року отримана відповідь Державного реєстратора Полтавської міської ради про те, що: ВКПП «Фелина» Ідентифікаційний код 21061566) зареєстроване за адресою Полтавський район, село Гожули, вул. Леніна, буд. 71. Станом на 03.06.2008 року відповідач з пакетом документів щодо зміни місцезнаходження не звертався, відомості про юридичну особу не підтверджено (відповідь від 03.06.2008 року № 525423 залучена до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд, в с т а н о в и в:

18 серпня 2006 року між Акціонерним Східно – Українським банком «Грант» (надалі в тексті - позивач) та Виробничо – комерційним приватним підприємством «Фелина» (надалі в тексті – відповідач) був укладений кредитний договір № 10 (надалі в тексті –договір). Згідно умов договору позивач зобов’язувався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії для здійснення поточної виробничо – господарської діяльності, а відповідач, в свою чергу, зобов’язувався повернути його у строк до 18 серпня 2007 року зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 19 % річних, а при простроченні – 50 % річних (піп 1.1,1.2,4.3 договору). Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі перерахувавши відповідачу 18.08.2006 року 25000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 932 від 18.08.2006 року (копія залучена до матеріалів справи).

18 серпня 2007 року між сторонами по справі укладено додаткову угоду до договору якою було продовжено строк повернення кредиту до 18 лютого 2008 року на умовах кредитного договору (копія додаткової угоди залучена до матеріалів справи).

Відповідач свої зобов’язання за договором та угодою виконав не в повному обсязі, розрахувавшись за користування кредитом та сплати процентів у розмірі 1000 грн., що підтверджується банківською випискою (копію залучено до матеріалів справи). Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем складає 24 000 грн.

У відповідності до вимог до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається. Згідно вимог ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 611 Цивільного Кодексу України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ...3) сплата неустойки (штрафу, пені). Пеня – це неустойка, яка обчислюється у процентному відношенні до суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Керуючись Законом України від 22.11.1996 року № 543/96 – ВР “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національно банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Здійсненні позивачем на підставі п. 1.1, 4.3, 4.5 договору нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 2 833,33 грн., та пені у розмірі 1 225,03 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (розрахунок залучено до матеріалів справи).

У відповідності до п. 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.

Як зазначається в частині першій ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 33, 43, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Виробничо – комерційного приватного підприємства «Фелина» (38713, Полтавська область, Полтавський район, с. Гожули, вул. Леніна, буд. 71, п/рах 026 у відділенні № 9 АСУБ «Грант» в м. Полтаві код банку 351607) на користь Акціонерного Східно – Українського банку «Грант» (61001,МСП – 1, м. Харків, вул.. Данилевського 19, рах. № 26 у відділенні № 9 АСУБ «Грант» в м. Полтаві код банку 351607 ) – 28 058,36 грн. заборгованості; 280,58 грн. - державного мита; 118,00 грн. - витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Суддя                                                            Білоусов С. М.