ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.04.2008

Справа №2-27/8373-2007А

За позовом ДПІ в м. Алушта, м. Алушта, вул.. Леніна, 22а.

До відповідача Комунальне підприємство «Житлово – експлуатаційна ділянка №1», м. Алушта, вул. Таврійська, 2.

За участю третьої особи – Алуштинська міська рада, м. Алушта, пл. Советська, 1.

Про стягнення за рахунок активів заборгованості у розмірі 209767,19 грн.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від позивача – Патраш, дор. у справі.

Від відповідача - Митяєвська, дор. у справі.

Від третьої особи – не викликався.

Сутність спору:

Державна податкова інспекція у м. Алушті звернулась до Господарського суду АР Крим з позовом про стягнення з Комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна дільниця № 1” за рахунок його активів до Державного бюджету України суму податкового боргу в розмірі 209767,19грн., який виник за період з 20.07.2006р. по 21.05.2007р.

Вказана сума боргу складається з 161 111,45грн. заборгованості по податковим зобов’язанням з ПДВ, самостійно узгодженим КП „ЖЕД № 1” у податкових деклараціях з ПДВ за період з 20.07.2006р. по 21.05.2007р., в тому числі пені в розмірі 13 909,50грн., а також 48 655,74грн. заборгованості по вчасно не сплаченим штрафним санкціям за порушення граничних строків сплати самостійно узгоджених податкових зобов’язань з ПДВ згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № /0 від 28.08.2006р. на суму 4791,14грн., № /0 від 19.10.2006р. на суму 13982,03грн., № /0 від 21.11.2006р. на суму 2552,51грн., № /0 від 27.12.2006р. на суму 12177,02грн., № /0 від 22.01.2007р. на суму 3880,00грн., № /0 від 07.02.2007р. на суму 7299,52грн. та № /0 від 02.04.2007р. на суму 3973,52грн.

Ухвалою ГС АР Крим від 12.06.2007 р. було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Алуштинську міську раду, м. Алушта, пл. Советська, 1.

Відповідач проти позову заперечує та пояснив суду, що ним протягом спірного періоду здійснювалась оплата поточних зобов’язань, але платіжні доручення безпідставно не були враховані позивачем по справі. Крім того, протягом лютого – листопада 2007р. ним було здійснено погашення податкового боргу, який залишився несплаченим. Відповідач також надав суду акт звірки та контррозрахунок заборгованості, де відобразив оплату ПДВ за спірний період та пояснив, що податкового боргу з ПДВ не має, а має навіть переплату, оскільки за період з червня 2006р. по квітень 2007р. (включно) підлягало сплаті 150 736,00грн. ПДВ, а було сплачено 226 397,50грн..

Позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій з ПДВ в розмірі 48 655,74грн., застосованих до відповідача згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, покладеними в основу позову, відповідач вважає необґрунтованими у зв’язку з тим, що вказані податкові повідомлення-рішення визнані нечинними в судовому порядку.

Крім того, відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення нарахованої в автоматичному режимі пені за несвоєчасне погашення податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 13 909,50грн., оскільки не надано обґрунтованого розрахунку такої суми.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначив, що суми, які поступали від КП „ЖЕД № 1” на сплату поточних зобов’язань з ПДВ по деклараціям, відповідно до п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” № 2181-Ш від 21.12.2000р. спрямовувались на погашення податкових зобов’язань по тому ж самому платежу у порядку календарної черговості настання граничних термінів їх сплати. Вважає, що така черговість погашення діє незалежно від волі платників податків. Суми ж боргу та пені визначені в автоматичному режимі.

Ухвалою ГС АР Крим від 29.08.2007р. по справі № 2-27/8373-2007А провадження по справі зупинялось до розгляду по суті справи № 2-27/10996-2007А.

Від відповідача по справі надійшло клопотання від 03.12.2007 р. про поновлення провадження по справі. Вказане обґрунтовує тим, що постановою ГС АР Крим від 11.09.2007 р. по справі №2-27/10996-2007А позов КП «Житлово – експлуатаційна ділянка №1» до ДПІ в м. Алушта про визнання нечинними податкових повідомлень – рішень було задоволено.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.11.2007 р. постанову ГС АР Крим від 11.09.2007 р. по справі №2-27/10996-2007А було залишено без змін.

При таких обставинах, суд дійшов висновку клопотання відповідача задовольнити та поновити провадження по справі, про що було винесено ухвалу від 06.12.2007 р.

Суд у виконання п. 2 – 1 Прикінцевих та Перехідних Положень КАСУ, здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ст.. 41 КАСУ.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство „Житлово-експлуатаційна ділянка № 1” зареєстроване виконавчим комітетом Алуштинської міської Ради 15.10.2002р. за реєстраційним номером 04055736Ю0010340.

Підприємство поставлено на податковий облік у ДПІ у м. Алушті 06.02.2001р. за № 1-Ж та є платником податків і зборів, передбачених Законом України „Про систему оподаткування”.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законами строки.

Як вбачається з матеріалів справи, сума заборгованості відповідача в розмірі 209767,19грн., яка виникла за період з 20.07.2006р. по 21.05.2007р., складається з 147201,95грн. - суми заборгованості по податковим зобов’язанням з ПДВ, самостійно узгодженим КП „ЖЕД № 1” у податкових деклараціях з ПДВ за період з 20.07.2006р. по 21.05.2007р., 13 909,50грн. пені, а також 48 655,74грн. заборгованості по вчасно не сплаченим штрафним санкціям за порушення граничних строків сплати самостійно узгоджених податкових зобов’язань з ПДВ згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № /0 від 28.08.2006р. на суму 4791,14грн., № /0 від 19.10.2006р. на суму 13982,03грн., № /0 від 21.11.2006р. на суму 2552,51грн., № /0 від 27.12.2006р. на суму 12177,02грн., № /0 від 22.01.2007р. на суму 3880,00грн., № /0 від 07.02.2007р. на суму 7299,52грн. та № /0 від 02.04.2007р. на суму 3973,52грн.

Так, постановою Господарського суду АР Крим від 11.09.2007 р. по справі № 2-27/10996-2007А, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.11.2007р., позов КП «ЖЕД № 1» про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних санкцій з ПДВ, в тому числі на суму 48655,74грн.: № /0 від 28.08.2006р. на суму 4791,14грн., № /0 від 19.10.2006р. на суму 13982,03грн., № /0 від 21.11.2006р. на суму 2552,51грн., № /0 від 27.12.2006р. на суму 12177,02грн., № /0 від 22.01.2007р. на суму 3880,00грн., № /0 від 07.02.2007р. на суму 7299,52грн. та № /0 від 02.04.2007р. на суму 3973,52грн., було задоволено і оскаржені за позовом податкові повідомлення-рішення, включаючи вищевказані, визнано нечинними.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 48655,74грн. заборгованості по штрафним санкціям є необгрунтованими та не підлягають задоволенню

З матеріалів справи також вбачається, що у податкових деклараціях з ПДВ за період з 20.07.2006р. по 21.05.2007р. (червень 2006р. – квітень 2007р.) КП „ЖЕД № 1” самостійно визначені податкові зобов’язання з ПДВ в розмірі 150 736,00грн.

Наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та вказаними в них призначеннями платежів, а також контррозрахунком відповідача, актом звірки підтверджується перерахування відповідачем в рахунок сплати зобов’язань та боргу за вказаний період коштів в сумі 226397,50грн., у зв’язку з чим суд доходить висновку, що визначені за вищевказаний період податкові зобов’язання з ПДВ сплачені відповідачем в повному обсязі, включаючи нараховану позивачем пеню та заборгованості з ПДВ за спірний період не має.

Дослідивши надані відповідачем платіжні доручення та вказані в них призначення платежів, суд вважає їх належними доказами сплати зобов’язань за спірний період, з наступних підстав.

П. 11.4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України № 276 від 18.07.2005р. та зареєстрованої в Мінюсті України 02.08.2005. за № 843/11123, визначає, що під погашенням податкового боргу за певним видом платежу слід розуміти зменшення абсолютного значення від'ємного сальдо розрахунків платника з бюджетом та пені, підтверджене відповідним документом.

Таким чином, доказом самостійної сплати податкового боргу платником податку може бути лише його документи (в т.ч. платіжні доручення) з відповідним призначенням платежу.

П. 1.8 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов’язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженої наказом Головної ДПІ України № 37 від 12.05.1994р. (в редакції наказу ДПА України № 342 від 03.09.2001р.) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.05.1994р. за № 114/323 (далі – Інструкція), визначає, що облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, проводяться органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи (далі - АІС). Засобами АІС забезпечується автоматизоване виконання всіх операцій на робочому місці працівників підрозділу обліку і звітності, у тому числі ведення особових рахунків платників, формування довідкової інформації та складання звітності.

В силу п. 5.3 Інструкції дані про надходження платежів до бюджету повинні бути відображені органом державної податкової служби в особових рахунках платників і у реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державного казначейства України (фінансових органів) відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

При обробці розрахункових документів про сплату платежів до бюджету в автоматичному режимі з використанням даних електронного реєстру розрахункових документів відповідальною особою, яка проводить їх обробку, за зовнішніми ознаками перевіряються дані заповнення реквізиту "Призначення платежу" на відповідність необхідним вимогам та на його паперовій копії проставляється дата та підпис відповідальної особи.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» від 05.04.2001р. №2346-Ш з наступними змінами і доповненнями при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Дата прийняття розрахункового документу на виконання фіксується банком. При цьому, під переказом розуміється рух певної суми грошових коштів з метою їх зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі (ст. 1 Закона).

Надані суду платіжні доручення про сплату зобов’язань у 2006-2007р.р. оформлені належним чином, містять посилання на призначення платежів та прийняті банком до виконання та свідчать про погашення відповідачем спірного податкового боргу і пені.

В той же час, як свідчить акт звірки, наданий ДПІ у м. Алушті та пояснив позивач, сума податкового боргу відповідача та пені визначені ним за даними особового рахунку в автоматичному режимі.

Проте, всупереч ч. 1 ст. 71 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, будь-якими первинними документами податкового і бухгалтерського обліку відповідача суму спірного боргу позивач не підтверджує.

Крім того, позивач пояснив, що заборгованість утворилась внаслідок того, що вищевказані перераховані відповідачем кошти спрямовувались ДПІ у м. Алушті в рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше (2004, 2005р.р.) на підставі п. 7.7 ст. 7 Закону України № 2181-Ш від 21.12.2000р., у зв’язку з чим позовні вимоги підтримує в повному обсязі та вважає, що податковий борг відповідача не зменшився.

Суд вважає, що вказані дії відповідача не грунтуються на вимогах чинного законодавства України з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України № 2181-Ш від 21.12.2000р. активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу.

Право податкових органів на стягнення в судовому порядку податкової заборгованості платників податків передбачена також і ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

Проте, будь-яких доказів того, що відповідач мав податковий борг за 2004-2005р.р. та позивач звертався до суду з позовом про його стягнення, суду ДПІ у м. Алушті не надано.

Крім того, дослідивши положення п. 7.7 ст. 7 Закону України № 2181-Ш від 21.12.2000р., якою встановлена рівність бюджетних інтересів та передбачено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях, суд доходить висновку, що вказана норма стосується платників податків, адже податкові зобов’язання та податковий борг згідно з вимогами ст. 1 даного Закону погашає саме він, і п. 7.7 ст. 7 Закону не дає права податковим органам направляти кошти підприємства на свій розсуд, всупереч призначенням платежів, зазначених платником у платіжних дорученнях.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення нарахованої в автоматичному режимі пені за несвоєчасне погашення податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 13 909,50грн., суд вважає їх необґрунтованими також з наступних підстав.

П. 1.4 ст. 1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” визначає, що пеня – це плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання.

Згідно з п.п. 16.1.1 п. 16.1 ст. 16 Закону України № 2181-Ш після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Як встановлено судом, розрахунок пені здійснено позивачем в автоматичному режимі виходячи з даних про відсутність оплати зобов’язань у зв’язку з тим, що оплата 2006-2007рр. зараховувалась ним в рахунок погашення боргу 2004-2005р.р., що не відповідає фактичним обставинам та фактичним данним про сплату відповідних зобов’язань 2006-2007р.р, у зв’язку з чим є необґрунтованим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено і підписано складом суду 14.04.08 р.

Постанову було виготовлено у повному обсязі 17.11.2008 р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.