КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2008                                                                                           № 31/559

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря судового засідання:

представників сторін:

позивача: Головко П.В. (дов. від 03.03.08 № 421-06-1);

відповідача 1: Рябко Є.О. (дов. від 05.02.08 б/н);

відповідача 2: Рябко Є.О. (дов. від 06.03.08 № 06-03/2),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві тапрофесійних захворювань України

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.01.2008

у справі № 31/559

за позовом                               Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві тапрофесійних захворювань України

до                                                   1. Дочірнього підприємства "Санаторно-курортний реабілітаційний центр"Сло"янський курорт" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця";

2. Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

про                                                  стягнення 171700 грн.,

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.08 в задоволенніпозову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі-позивач) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме - стягнути 171, 7 тис. грн. з відповідача 1.

Скарга мотивована тим, що висновки суду є помилковими, оскільки судом першої інстанції не врахувано, що Дочірнє підприємство “Санаторно-курортний реабілітаційний центр”Слов’янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” (далі-відповідач 1) звільнений від сплати ПДВ і повинен був зменшити вартість путівок та повернути кошти у розмірі сплаченого позивачем ПДВ.

Дочірнє підприємство “Санаторно-курортний реабілітаційний центр”Слов’янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” (далі-відповідач 2) подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначили, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України “Про закупівлю товарів, робіт, послуг за державні кошти” визначався порядок проведення тендерів на закупівлю товарів, робіт, послуг за державні кошти.

28.02.06 за результатами проведеного тендеру на закупівлю послуг санаторно-курортних закладів для лікування потерпілих з ушкодженням спинного мозку між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір № 5 “М” про придбання путівок для санаторно-курортного лікування м. Київ.

Пунктом 1.2. вищевказаного договору передбачено, що виконавець продає, а замовник придбає путівки для санаторно-курортного лікування та оздоровлення потерпілого, інваліда за цінами та терміном перебування в кількості і строки, узгоджені згідно з додатком до цього договору, підписаним замовником і виконавцем, який є невід’ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору ціни на послуги при укладанні договору встановлюються в національній валюті України згідно з фінансовою частиною, поданою відповідачем 1 у тендерній пропозиції на 2006 рік.

Згідно з п. 2.3. договору позивач сплачує вартість путівок за цінами, вказаними відповідачем 1 у додатку, передбаченому пунктом 1.2. договору.

28.02.06 було укладено додаток до договору № 5”М”, що вартість однієї доби перебування особи в санаторії в чотиримісному номері складає 123, 00 грн. Загальна вартість послуг за договором становить 1 660 500 грн. з ПДВ. (копія є у матеріалах справи).

Між позивачем та відповідачем 1 тільки 07.08.06 було укладено зміни № 2 до додатку до договору, якими було змінено загальну суму послуг за договором у зв‘язку зі збільшенням витрат на санаторно-курортне лікування інвалідів через зростання цін і тарифів на енергоносії та комунальні послуги, продукти харчування, підвищення мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 14.03.06 по 20.09.06 позивачем було перераховано відповідачу 1 кошти за придбані путівки на санаторно-курортне лікування інвалідів в сумі 1381200 грн., копії платіжних доручень знаходяться в матеріалах справи.

Пунктом 3 ст. 6 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено в ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. (ст.629, ч. 1 ст. 638 ЦК України)

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 6.2 договору від 28.02.06 № 5 “М” сторони передбачили, що умови договору можуть бути змінені за погодженням сторін з обов’язковим письмовим повідомленням.

Отже, договором не передбачено можливості зміни його умов інакше, як за наявності згоди на те обох сторін договору, тобто, позивача і відповідача 1.

Матеріали справи свідчать, що зміни в договір від 28.02.06 № 5 “М” щодо ціни закупівлі позивачем у відповідача 1 путівок на санаторно-курортне лікування та оздоровлення інвалідів до 07.08.06 не вносились.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 грошових коштів у розмірі 171 700 грн. є необґрунтованими та безпідставними.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до правильного висновку, що договір від 28.02.06 № 5 “М” є дійсним та таким, що породжує для сторін відповідні права та обов‘язки. Отже, грошові кошти на придбання путівок було перераховано позивачем на користь відповідача 1 правомірно та у відповідності до умов договору.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому не дають підстав для скасування прийнятого у справі судового рішення.

За таких умов рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.08 у справі № 31/559 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.08 у справі №31/559 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

2. Матеріали справи №31/559 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді