ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

№ 17/51

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:

Кота О.В.,

суддів:

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.2008р.

та рішення

господарського суду Рівненської області від 21.05.2008р.

у справі

№17/51

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Мегаполіс"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі"

про

стягнення заборгованості у сумі 51700,58грн.,

за участю представників:

-          позивача: не з’явився;

-          відповідача: не з’явився;

В С Т А Н О В И В:

У травні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Мегаполіс" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" про стягнення 50721,24грн. основної суми боргу з урахуванням індексу інфляції по договору поставки №121 від 01.01.2008р., 850,71грн. пені, 128,63грн. 3% річних, всього 51700,58грн.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 21.05.2008р. у справі №17/51 (суддя Петухова М.Г.) позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Мегаполіс" 50721,24грн. основного боргу з урахуванням інфляційних втрат, 850,71грн. пені, 128,63грн. 3% річних, 517грн. витрат по сплаті державного мита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору №121 від 01.01.2008р. щодо оплати поставленого товару на підставі договору та настанням відповідальності за вказане порушення з посиланням на ст.ст.509, 525-527, 530, 610, 612, 625, 692, 712 ЦК України, ст.ст.193, 198 ГК України.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.2008р. у справі №17/51 (колегія суддів у складі головуючого судді Давид Л.Л., суддів Кордюк Г.Т., Мурської Х.В.) рішення господарського суду Рівненської області від 21.05.2008р. у даній справі залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" –без задоволення, з підстав обґрунтованості та правомірності позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просило рішення господарського суду Рівненської області від 21.05.2008р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.2008р. у справі №17/51 скасувати.

В судове засідання 30.10.2008р. представники сторін не з’явилися. Враховуючи, що про час, дату та місце розгляду справи сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, Вищий господарський суд України вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутності представників сторін.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому в порядку ст.1112 ГПК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Мегаполіс" просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.2008р. та рішення господарського суду Рівненської області від 21.05.2008р. у справі №17/51 залишити без змін, а в задоволенні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" відмовити.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на неї, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 01.01.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Мегаполіс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" (покупець) був укладений договір №121, згідно умов якого постачальник зобов'язувався передати у власність покупця товар, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п. 5.2 договору остаточний термін оплати покупцем партії товару складає 30 календарних днів з моменту одержання товару покупцем за накладною.

На виконання взятих на себе зобов’язань позивач з 02.02.2008р. по 15.03.2008р. по накладним поставив відповідачу товар на суму 46401,1грн.

Останню поставку відповідачем було здійснено 15.03.2008р., оплату Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" зобов’язано було здійснити в повному обсязі до 15.04.2008р.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем зобов’язання щодо оплати поставлених товарів, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 46401,1грн.

Задовольняючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі суттєві обставини, що мають значення для вирішення даного спору, правильно встановив, і виходив з того, позивач взяті на себе зобов’язання по поставці товару виконав, а відповідач доказів здійснення в повному обсязі розрахунків з позивачем не надав.

Висновки суду про невиконання відповідачем умов договору №121 від 01.01.2008р. щодо своєчасного розрахунку з позивачем за поставлений товар відповідають вимогам ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши невиконання відповідачем умов договору щодо оплати поставлених товарів, суд першої інстанції виклав в оскаржуваному рішенні правильні висновки щодо виникнення у відповідача обов'язку погасити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу, 3% річних, та пені за несвоєчасне внесення платежів, визначеної сторонами в п.8.1 договору №121 від 01.01.2008р. у розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожний день прострочення розрахунків.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з викладеними в ньому висновками, та зазначив, що позивачем доведена наявність вказаного зобов’язання відповідача перед позивачем та наявності вказаних боргових зобов’язань, та залишив без змін рішення місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача на користь позивача основного боргу, пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Згідно п.2 ч.2 ст.11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо: справу розглянуто судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду.

Посилання в касаційній скарзі на те, що судами попередніх інстанцій розглянута справа без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" у зв’язку з чим порушено його процесуальні права на рівність учасників процесу, що є підставою для скасування оскаржуваних судових актів, є надуманими, оскільки суди попередніх інстанцій належним чином повідомили Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" про час і місце розгляду справи.

Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі необмежено будь-яким певним колом осіб, при цьому сторона у справі, відповідно до ст. 22 ГПК України, не позбавлена права направити на адресу суду письмові заперечення по справі та подати докази на підтвердження обґрунтувань таких заперечень, тоді як відповідачем не надано судам попередніх інстанцій доказів, спростовуючих заявлені позовні вимоги.

Згідно ст. 1117 ГПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази; у касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Обґрунтованих доводів про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при оцінці доказів заявником касаційної скарги не наведено.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що відсутні підстави для скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.2008р. та рішення господарського суду Рівненської області від 21.05.2008р. у справі №17/51.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.2008р. та рішення господарського суду Рівненської області від 21.05.2008р. у справі №17/51 залишити без змін.

Головуючий суддя:

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук