ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 р.

№
5/208-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Кравчука
Г.А.,

суддів:

Мачульського
Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Агробудпереробка ЛТД"

на
рішення

господарського
суду Київської області від 19.07.2007 р.

у
справі

№
5/208-07

за
позовом

суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Агробудпереробка ЛТД"

про

стягнення
8 452,41 грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:

- не
з'явились;

відповідача:

- не
з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У
травні 2007 р. суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 (далі
-Підприємець) звернувся до господарського суду Київської області з позовною
заявою, у якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю
"Агробудпереробка ЛТД" (далі -Товариство) заборгованість за надані
послуги у розмірі 8 200,00 грн. та 3 % річних у розмірі 232,41 грн., усього -8
452,41 грн.

Позовні
вимоги Підприємець обґрунтовував тим, що він на виконання укладеного з
Товариством договору № 05/27-05 від 11.04.2005 р. про перевезення вантажів
автомобільним транспортом (далі -Договір № 05/27-05) надав Товариству
відповідні послуги, проте Товариство, в порушення умов вказаного договору та
норм Цивільного кодексу України у повному обсязі цих послуг не оплатило, у
зв'язку з чим має заборгованість у розмірі 8 200,00 грн., яка підлягає
стягненню з урахуванням 3 % річних.

Рішенням
господарського суду Київської області від 19.08.2007 р. (суддя Подоляк Ю.В.)
позовні вимоги Підприємця задоволено у повному обсязі. Рішення прийнято з
посиланням на норми Господарського кодексу України та Цивільного кодексу
України з мотивів, наведених Підприємцем у позовній заяві.

Товариство
звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій
просить рішення господарського суду Київської області від 19.08.2007 р.
скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог
Підприємця. Викладені у касаційній скарзі вимоги Товариство обґрунтовує тим, що
господарський суд першої інстанції при прийнятті рішення, яке оскаржується,
порушив ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, надав
неправильну оцінку доказам по справі та не надав оцінки окремим обставинам
справи.

Підприємець
не скористався правом, наданим ст. 1112 Господарського
процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Товариства до
Вищого господарського суду України не надіслав, що не перешкоджає касаційному
перегляду судового акту, якій оскаржується.

За
розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від
12.02.2008 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим  господарським судом України у складі колегії
суддів Кравчука Г.А. -головуючого, суддів Мачульського Г.М. та Шаргала В.І.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність
юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування
господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права
при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів Вищого господарського суду
України вважає, що касаційна скарга Товариства не підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Місцевим
господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

-
11.04.2005 р. між Підприємцем та Товариством укладено Договір № 05/27-05,
відповідно до умов якого Підприємець (виконавець) зобов'язувався виконати
роботи з перевезення вантажів на об'єктах Товариства, а Товариство (замовник)
зобов'язувалось здійснювати оплату виконаних робіт;

-
01.12.2005 р. між Підприємцем та Товариством укладено додаткову угоду № 2 до
Договору № 05/27-05, згідно якої Підприємець виконує роботи вантажопідйомною
технікою -краном (на базі КАМАЗ 5320) на об'єктах Товариства;

- на
виконання Договору № 05/27-05 та додаткової угоди № 2 до нього Підприємець
надав Товариству послуги на загальну суму 23 220,00 грн., що підтверджується
актом здачі-прийому виконаних робіт від 05.05.2006 р., підписаним Підприємцем
та Товариством та скріпленому їх печатками;

-
Товариство здійснило часткову оплату наданих Підприємцем послуг, а саме -у
розмірі 15 000,00 грн.;

-
претензія Підприємця, надіслана на адресу Товариства щодо сплати залишкової
суми боргу, була залишена без відповіді та без задоволення.

Частина
перша ст. 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст.
ст. 525 та 526 Цивільного кодексу України встановлюють, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно
з частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором або законом.

Беручи
до уваги зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України
погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про
обґрунтованість позовних вимог Підприємця.

Твердження
Товариства у касаційній скарзі про те, що Підприємець на надав доказів, які б
свідчили про наявне у нього право на надання послуг, про які йдеться у Договорі
№ 05/27-05, не впливає на обов'язок Товариства оплатити надані за вказаним
договором послуги.

Посилання
Товариства на те, що місцевим господарським судом було дано невірну оцінку
доказам по справі (Договору № 05/27-05 та додатковій угоді до нього) не можуть
бути прийняті до уваги колегією суддів Вищого господарського суду України,
оскільки, виходячи із наданих господарському суду касаційної інстанцій ст. ст.
1115 та 1117 Господарського процесуального кодексу
України повноважень, він не може давати оцінку доказам, а повинен на підставі
вже встановлених фактичних обставин справи перевірити застосування судом першої
чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

На
підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України
рішення господарського суду Київської області від 19.07.2007 р. ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають
значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального
права, доводи касаційної скарги Товариства не спростовують висновків місцевого
господарського суду, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудпереробка ЛТД"
залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від
19.07.2007 р. у справі № 5/208-07 -без змін.

Головуючий
суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя
В.І. Шаргало