ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2008 р. Справа № 17/473/08

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Чернявській Я.А.,

з участю представників сторін:

від позивача – не з”явився;

від відповідача –не з”явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/473/08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Матадор», м. Київ, вул. Волинська, 48/50 (фактична адреса: м. Київ, вул. л.Толстого, 51/102),

До товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія - Інвест», м. Миколаїв, вул. Південна, 31-А (фактична адреса: м. Миколаїв, 69-А),

про: стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 1455 від 18.02.2005 року, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Матадор»(надалі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія - Інвест»(надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 1455 від 18.02.2005 року.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, посилаючись на те, що станом на 01.10.2008 року відповідач частково оплатив суму основного боргу і остання становить 6 900 грн. 04 коп.

Зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення пені та 3% річних також зменшені і розмір їх відповідно складає 3 465 грн. 59 коп. та 207 грн.

При цьому позивач обгрунтовує позовні вимоги наступним:

18 лютого 2005 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу товарів на умовах товарного кредиту № 1455, згідно якого позивач продав, а відповідач купив з відстрочкою кінцевого розрахунку на строк 60 днів мастила моторні торгової марки «Віzol»на загальну суму 14 404 грн. 95 коп.

Позивач передав вказаний товар відповідачу, що підтверджують иидаткові накладні № м 27282 від 02.08.2006 року –630 грн., № м 27675 від 05.10.2006 року –3 709 грн. 06 коп., № м 28374 від 20.11.2006 року –5 613 грн. 21 коп., № м 28375 від 20.11.2006 року – 4 452 грн. 68 коп.

Відповідач свої зобов’язання щодо оплати товару виконав частково, а саме перерахував на рахунок позивача кошти в розмірі 420 грн.

Позивач зазначає, що відповідач, порушуючи умови договору, оплату товару у зазначений строк не здійснів, і на момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становила 13 984 грн. 95 коп.

16.07.2008 року на адресу відповідача було направлено претензію (вих. № 16/07/01) з вимогою погасити заборгованість, яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, відповідач порушив умови договору, не здійснив оплату товару отриманого за договором.

В процесі розгляду справи позивач зазначив, що відповідач перерахував на його рахунок суму у розмірі 7 084 грн. 91 коп.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 10.2 договору позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 207 грн. та на підставі п. 10.1 договору –пеню у розмірі 3 465 грн. 59 коп.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, у судове засідання не з‘явився, відзив на позов не надав. Про день, час і місце розгляду справи всі учасники процесу були належним чином повідомлені, але відповідач в судове засідання не з'явився та не скористався своїм правом на участь в розгляді справи. Таким чином, в порядку ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є його порушенням.

Відповідно до ст. 629 Договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а згідно ч. 2 ст. 218 учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Позивачем на підставі зазначеної статті правомірно нараховано 3% річних у розмірі 207 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 10.1 договору, за порушення строків оплати товару, відповідачу нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума пені становить 3 465 грн. 59 коп., яка підлягає задоволенню за рахунок відповідача.

Таким чином зменшені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до 2 ст. 49 Господарського процесального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, господарський суд має право покластим на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Зменшені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Матадор» задовольнити повністю.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія - Інвест», м. Миколаїв, вул. Південна, 31-А (фактична адреса: м. Миколаїв, 69-А) (код 25377214) суму основної заборгованості у розмірі 6 900 грн. 04 коп., пеню у розмірі 3 465 грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 207 грн., держмито у розмірі 198 грн. 56 коп. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Матадор», м. Київ, вул. Волинська, 48/50 (фактична адреса: м. Київ, вул. л.Толстого, 51/102) (код 30177411).

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М.Коваль