СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

04 серпня 2008 року

Справа № 2-13/11000-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна
О.А.,

суддів                                                                      Котлярової
О.Л.,

Лисенко В.А.,

за участю представників сторін:

представник позивача, Чукаткіна
Тетяна Вікторівна, довіреність №
б/н   від 01.09.07,  Приватне підприємство "Флора Плюс";

представник відповідача, Спіліоті
Ігор Ігорович, довіреність №  04-841   від 19.06.08,  Дочірнє підприємство Національної акціонерної
компанії "Надра України" "Кримгеологія";

представник відповідача, не
з'явився, Кримське Республіканське підприємство
"Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної
інвентаризації";

представник третьої особи, Соколов
Андрій Миколайович, довіреність №
70   від 21.05.08,  Національна акціонерна компанія "Надра
України";

представник третьої особи, Косарев
Олексій Миколайович, довіреність №
41/01.1-20   від 19.05.08,  Фонд державного майна України;

розглянувши апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра
України" "Кримгеологія" на рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя Жукова А.І. ) від 20 травня 2008 року, а
також клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження у справі №
2-13/11000-2007

за позовом           приватного підприємства "Флора Плюс"
(вул. Луначарського, 2, м.Сімферополь, 95011)

до
Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра
України" "Кримгеологія" (вул. Беспалова, 47, м.Сімферополь,
95007)

до
Кримського Республіканського підприємства "Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації і технічної інвентаризації" (вул. Некрасова, 11, м.Сімферополь,
95000)

3-ті особи:

1.
Національна акціонерна компанія "Надра України"  (пров. Повітрянофлотський, 54, м. Києв,
03151)

2.
Фонд державного майна України  (вул.
Кутузовська, 18/9, м.Київ 133, 01000)

про визнання
права спільної часткової власності

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Флора
Плюс»звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до
Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра
України»«Кримгеологія», та Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та
технічної інвентаризації про визнання права спільної часткової власності в
розмірі 92,7%  на нерухоме майно
-вбудовані нежитлові приміщення частини першого поверху площею 128,7 кв.м., які
розташовані  за адресою: м. Сімферополь,
вул. Луначарського, б. 2 та зобов'язання другого відповідача зареєструвати за
ним це право.

Під час судового розгляду позивач
уточнив позовні вимоги, просив суд визнати за ним право спільної часткової
власності на 62/100 нерухомого майна -вбудованих нежитлових приміщень частини
першого поверху площею 128,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Сімферополь,
вул. Луначарського, б. 2, та зобов'язати Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної інвентаризації зареєструвати це право.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим  від 20 травня
2008 року у справі № 2-13/11000-2007 (суддя Жукова А.І.) позов задоволено.

Суд визнав за позивачем право
спільної часткової власності на 62/100 нерухомого майна: вбудовані нежитлові
приміщення частини першого поверху площею 128,6 кв.м., які розташовані за
адресою: м.Сімферополь, вул. Луначарського, 2, зобов`язав Кримське
Республіканське підприємство "Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і
технічної інвентаризації" зареєструвати за приватним підприємством
"Фора Плюс" право власності.

При прийнятті рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно до частини 2 статті 776 Цивільного
кодексу України, частини 2 статті 18-1 Закону
України «Про оренду державного і комунального майна»та Договору оренди
від 01 липня 1998 р. в редакції рішення господарського суду Автономної
Республіки Крим від 11 червня 2002 року
у справі № 2-1/3404-2002
проведення капітального ремонту покладено на орендодавця -відповідача у
справі, якого позивач неодноразово повідомляв про необхідність проведення
такого ремонту, на підставі чого суд дійшов висновку, що позивача слід вважати
таким що має згоду Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії
«Надра України»«Кримгеологія»на здійснення капітального ремонту, а відтак й про
можливість застосування до спірних правовідносин правил частини 4 статті 778
Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим, Дочірнє підприємство
Національної акціонерної компанії «Надра України»«Кримгеологія»звернулось до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове
рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на  порушення судом першої інстанції правил
статті 778 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна», які, на думку заявника не підлягали
застосуванню з огляду на те, що
позивачем як орендарем не було отримано згоду орендодавця на здійснення
поліпшень орендованого майна.

У судовому засіданні
представник  Дочірнього підприємства
Національної акціонерної компанії "Надра України"
"Кримгеологія" підтримав апеляційну скаргу, надав суду додаткові
пояснення, згідно яких вважає, що суд першої інстанції протиправно задовольнив
позовні вимоги й помилково не застосував до спірних правовідносин правила
частини 3 статті 776 Цивільного кодексу України, за якою якщо наймодавець не
провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до
призначенню та умов договору, наймач має право відремонтувати річ, зарахувавши
вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати
відшкодування вартості ремонту та вимагати розірвання договору та відшкодування
збитків, а не вважається таким, що отримав згоду наймодавця на здійснення
ремонту.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги заперечував з мотивів, викладених у письмовому
відзиві, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим й
частина 3 статті 776 Цивільного кодексу не виключають можливості застосування
частини 4 статті 778 Цивільного кодексу України у випадку, якщо здійснення
орендарем (наймачем) капітального ремонту призвело до створення нової речі.

Представник Національної
акціонерної компанії «Надра України»просив апеляційну скаргу задовольнити,
посилаючись, зокрема, на неврахування судом першої інстанції того, що
відповідач у справі Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії
«Надра України»«Кримгеологія»користується відповідним майном лише на праві
повного господарського відання й відповідно належним відповідачем у справі є
саме Національна акціонерна компанія «Надра України», яку держава уповноважила
на управління спірним державним майном.

Представник Фонду майна
України пояснив, що Фонд державного майна України не є належним органом, що
здійснює розпорядження спірним майном, такою особою є  Національна
акціонерна компанія  «Надра
України».

На підставі розпорядження
першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського
суду  від 04.08.2008 у зв'язку з  відпусткою судді Антонової І.В. та хворобою
судді Заплава Л.М. здійснено їх заміну на суддів Котлярову О.Л. та Лисенко В.А.

За клопотанням представників сторін
судочинство здійснювалось російською мовою.

У судове засідання, яке було
призначене на 04 серпня 2008 року
Кримське Республіканське підприємство "Сімферопольське міжміське
бюро реєстрації і технічної інвентаризації"  не з'явилось, про час та місце розгляду
справи було повідомлено належним чином.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх
участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній
мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду
справи не вбачається.

На підставі статті 101
Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, повторно
розглянувши  справу, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
липня 1998 року між Державним геологічним підприємством «Кримгеологія»,
правонаступником якого є Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії
«Надра України»«Кримгеологія»,  та
приватним підприємством «Флора Плюс»було укладено договір оренди б/н, за яким
Державне геологічне підприємство «Кримгеологія»передало, а приватне
підприємство «Флора Плюс»прийняло в користування вбудоване нежитлове приміщення
частини першого поверху площею 128,7 кв.м, що розташоване за адресою: м.
Сімферополь, вул. Луначарського, б. 2, вартість якого складала 17339,00
грн.  для використання під офіс.

За
рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 червня
2002 року у справі №2-1/3404-2002, яке залишено без змін постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2002 року у
зазначеній справі,  до договору внесено
зміни. Строк дії договору встановлений на 15 років до 01 серпня 2013 року.

18 червня 2006 року між позивачем та
товаприством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича компанія
«Моноліт»було укладено договір генпідряду б/н на проведення будівельних робіт
по ремонту та реконструкції офісного приміщення по вул. Луначарського, 2 у м.
Сімферополь.

Загальна вартість робіт за цим
договором склала 327735,00 грн., у тому числі ПДВ у сумі 54622,00 грн., що
підтверджується довідкою про вартість виконаних підрядних робіт та Акту
прийомки виконаних підрядних робіт за червень 2007 року.

Обсяг та вартість здійснених
підрядних робіт підтверджено також у висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 3182 від 27 лютого 2008 року, за якою вартість будівельних робіт
із зазначенням їх обсягу, виконаних в 2006-2007 рр. у вбудованих приміщення
першого поверху площею 128,6 кв.м, що розташовані за адресою: м. Сімферополь,
вул. Луначарського, б. 2 за переліком, що наведена  в дослідній частині висновку, складає
327735,00 грн. (з урахуванням ПДВ). Вартість будівельних робіт, які неможливо
відокремити від орендованого майна складає 306148,00 грн.

Вартість цих робіт повністю сплачена
позивачем платіжними дорученнями: № 1 від 16 липня 2007 р. на суму 150000,00
грн., в тому числі ПДВ -25000,00 грн., № 2 від 19 липня 2007 р. на суму
149000,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 24833,33 грн., № 3 від 24 липня 2007
р. на суму 1000,00 грн., в тому числі ПДВ -166,67 грн., № 13 від 09 серпня 2008
р. на суму 27735,00 грн., ПДВ -4622,50 грн., а разом на суму 327735,00 грн.,
ПДВ -54622,50 грн.

Фінансування вищезазначених
будівельних робіт за рахунок власних коштів приватного підприємства  «Флора Плюс»підтверджується також
висновком  судової економічної експертизи
№ 3183 від 20 грудня 2007 року.

Дослідивши матеріали справи, судова
колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що у
2006 році  виникла ситуація, за якою
спірне майно потребувало здійснення капітального ремонту, без якого його
подальше використання було неможливим, що об'єктивно слідує з висновку
Національної академії природоохоронного та курортного будівництва щодо оцінки
технічного стану нежитлового приміщення частини першого поверху в житловому
будинку по вул. Луначарського, 2  м.
Сімферополя від 17 липня 2006 року про те, що стан приміщень є незадовільним не
відповідає технічним та санітарно-гігієнічним вимогам, припису Держпожежнагляду  від 16 травня 2006 року, який зобов'язував
здійснити невідкладні заходи  з метою
усунення виявлених при обстеженні порушень
вимог пожежної безпеки, а також Актом перевірки схеми обліку
Сімферопольської міської електромережі відкритого акціонерного товариства  «Крименерго»від 23 березня 2006 року, згідно
якому під час перевірки дотримання Правил користування електричною енергією
було висунуто вимоги  про усунення порушень,
зокрема з проведення робіт щодо реконструкції електропроводки, виносу електрошафи,
проведення пломбування. при цьому, судова колегія також виходила з того, що
призначена місцевим господарським судом судова будівельно-технічна експертиза у
висновку № 3182 від 27 лютого 2008 р. також дійшла висновку, що нерухоме майно,
орендоване приватним підприємством «Флора Плюс»- вбудовані нежитлові приміщення
першого поверху площею 128,7 кв.м, розташовані за адресою: м Сімферополь, вул.
Луначарського, б. 2 станом на 2006 р. потребували проведення наступних робіт з
капітального ремонту:

- розробка конструктивних рішень,
які дозволяють підвищити жорсткість будівлі та міцність його відповідальних
конструктивних елементів відповідно до рекомендацій, які передбачені у Висновку
Національної академії природоохоронного та курортного будівництва Міністерства
освіти та науки України за результатами оцінки технічного стану нежилого
приміщення частини першого поверху в жилому будинку по вул. Луначарського, б. 2
в м. Сімферополі;

- виконання капітального ремонту
приміщень із заміною столярних виробів підлог, сантехнічного обладнання,
облаштування кондиціонування приміщені, підвищення теплотехнічних характеристик
зовнішніх стін (внутрішня обшивка сучасними тепло ізолюючими матеріалами,
наприклад MILLTERM, ROCKWOOL та ін.)

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої інстанції, за умовами п. 2.3  вищезазначеного договору оренди б/н від 01
липня 2008 року в редакції рішення господарського суду Автономної Республіки
Крим від 11 червня 2002 року у справі № 2-1/3404-2002 обов'язок щодо здійснення
капітального ремонту покладено на Дочірнє підприємство Національної акціонерної
компанії  «Надра України»«Кримгеологія».

З урахуванням того, що  відповідно до частини 2 пункту  4
Перехідних положень Цивільного кодексу України положення  цього кодексу застосовуються до тих прав та
обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним сили й
аналогічне правило міститься в п. 4 розділу ІХ «Прикінцеві
положення»Господарського кодексу України щодо господарських правовідносин,
зважаючи на те, що поліпшення, на підставі здійснення яких виник судовий спір,
було здійснено позивачем у 2006 році, отже після набуття чинності Цивільним та
Господарським кодексами України, судова колегія вважає обґрунтованим посилання
місцевого під час вирішення спору на правила статті 776 Цивільного кодексу
України щодо того, що  капітальний ремонт
речі, переданої у найм провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не
встановлене договором або законом.

Як підтверджують матеріали справи,
позивач неодноразово звертався до Дочірнього підприємства Національної
акціонерної компанії «Надра України «Кримгеологія»як орендодавця  з проханням здійснити капітальний ремонт
орендованих приміщень, що підтверджується листами б/н від 01 березня 2006 року
та від 21 квітня 2006 року, в яких позивач посилається на те, що проведення
капітального ремонту є обов'язком Дочірнього підприємства Національної
акціонерної компанії «Надра України»«Кримгеологія»й наводить мотиви
необхідності проведення такого ремонту.

За таких умов судова колегія вважає,
що судом першої інстанції надано вірну правову оцінку бездіяльності відповідача
Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії  «Надра України»«Кримгеології», а саме:
зроблено правильний висновок про ухилення Дочірнього підприємства Національної
акціонерної компанії  «Надра
Україна»«Кримгеологія»від здійснення обов'язкового капітального ремонту.

Суд апеляційної інстанції перевіривши
доводи Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра
України»«Кримгеологія»про необхідність застосування до спірних правовідносин
правил частини 3 статті 776 Цивільного кодексу України, за якою якщо
наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню
відповідно до призначення та умов договору, наймач має право відремонтувати
річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або
вимагати відшкодування вартості ремонту або вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків, вважає, що ця норма права дійсно підлягає застосуванню
під час правової оцінки спірних правовідносин. При цьому, судова колегія
виходить з того, що капітальний ремонт є різновидом поліпшенням орендованого
майна, з урахуванням чого частина 3 статті 776 Цивільного кодексу України
фактично передбачає, що на поліпшення орендованого майна, які полягають в
капітальному ремонті, обов'язок здійснення якого покладено на наймодавця
(орендодавця)  й без проведення якого
неможливе використання орендованого майна, окремої згоди орендарю не потрібно.

За таких обставин,  суд апеляційної інстанції погоджується з
висновком місцевого господарського суду про те, що юридичний склад в вигляді
необхідності проведення капітального ремонту й ухилення орендодавця, на якого
покладено проведення такого ремонту від його проведення, є фактичною згодою
орендодавця, в даному випадку Дочірнього підприємства Національної акціонерної
компанії «Надра України»«Кримгеологія», на
проведення такого капітального ремонту орендарем,  яким є приватне підприємство «Флора Плюс».

При цьому судова колегія виходить з
того, що матеріали справи об'єктивно підтверджують, що орендовані вбудовані
приміщення по вул. Луначарського, 2 в м. Сімферополі дійсно потребували
проведення такого ремонту й їх подальше використання без здійснення
вищезазначених ремонтних робіт було неможливим.

Також судова колегія бере до уваги,
що надаючи роз'яснення щодо порядку застосування правил статті 23 Закону
України «Про оренду державного та комунального майна»Президія Вищого
арбітражного суду України в своєму роз'ясненні «Про деякі питання практики
застосування Закону України «Про оренду державного та комунального майна»від
25.05.2000 року № 02-5/237 із наступними змінами  підкреслює, що абзац четвертий частини третьої
статті 23 Закону надає орендареві право здійснювати за власні кошти
реконструкцію, технічне переоснащення чи поліпшення орендованого майна за
погодженням з орендодавцем й вирішуючи спори, пов'язані з використанням
орендарем цього права, господарський суд повинен мати на увазі, що згода
орендодавця на реконструкцію, переоснащення чи поліпшення орендованого майна
має бути втілена у певну документальну форму, якщо ці дії не передбачені у
самому договорі оренди.

Але в даному випадку, пункт 1.5 договору
оренди від 01 липня 1998 року., укладеного між сторонами у справі, передбачає
використання вбудованих приміщень під офіс, що розцінюється судовою колегією як
належним чином оформлений дозвіл на відповідне переоснащення (поліпшення)
вбудованих нежилих приміщень по вул. Луначарського, б. 2 в м. Сімферополі для
використання під передбачену договором оренди мету, а отже й капітальний
ремонт, за наслідками якого відбувається зміна функціонального призначення
вбудованих нежилих приміщень.

З врахуванням всього вищенаведеного,
судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість висновку місцевого
господарського суду про те, що окремої згоди відповідача -Дочірнього
підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України»«Кримгеологія»для
переобладнання спірних приміщень під офіс не вимагалося й заперечення
відповідача з цього приводу щодо відсутності в позивача письмової згоди на
здійснення капітального ремонту не можуть бути взяти до уваги.

Щодо тверджень відповідача про
неправильність застосування судом першої інстанції правил частини 4 статті 778
Цивільного кодексу України, судова колегія не може погодитися з ними з огляду
на таке.

Частина 4 статті 778 Цивільного
кодексу України встановила правило  щодо
тих випадків, якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця,
створена нова річ, за яким наймач стає співвласником такої нової речі. При
цьому, частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на
поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

На думку судової колегії, це є
особливе правило, яке може застосовуватися як до випадків коли такі поліпшення,
пов'язані із проведенням капітального ремонту, так і поточного ремонту, іншими
поліпшеннями орендованого майна, отже воно не виключається частиною 6 статті
776 Цивільного кодексу України, а навпаки доповнює його й підлягає застосуванню
під час вирішення спору як спеціально по відношенню до правил частини 6 статті
776 Цивільного кодексу України.

Оскільки в даному випадку вбудовані
нежилі приміщення набули нового функціональне призначення згідно меті оренди
-використання під офіс, суд апеляційної інстанції, знайшов обґрунтованим
висновок суду першої інстанції щодо того, що в результаті поліпшення,
капітального ремонту вбудованих приміщень по вул. Луначарського, 2 в м.
Сімферополі позивачем було створено нову річ -офіс.

З урахуванням вищенаведеного, судова
колегія вважає, що  господарський суд
Автономної Республіки Крим правильно застосував під час вирішення спору частину
4 статті 778 Цивільного кодексу України
й виходячи з того, що за висновком судової будівельно-технічної
експертизи № 3182 від 27 лютого 2008 року ринкова вартість вбудованих нежилих
приміщень частини першого поверху загальною площею 128,6 кв.м по вул.
Луначарського, б. 2 в м. Сімферополі, визначена методом прямої капіталізації
доходів, складає на дату оцінки на 25 лютого 2008 без ПДВ - 492850,00 грн., а
вартість поліпшень, які неможливо відокремити від орендованого майна (без ПДВ)
дорівнює 305567 грн., що складає в ринковій вартості 62/100,  правомірно визнав що в позивача виникло право
спільної часткової власності на 62/100 вбудованих приміщень по вул.
Луначарського, 2 в м. Сімферополі.

Судова колегія також перевірила
заперечення  Національної акціонерної
компанії «Надра України»щодо того, що за пунктом 24 Статуту Національної
акціонерної компанії «Надра України»в редакції, затвердженій постановою
Кабінету Міністрів України № 886 від 26 червня 2007  Національна акціонерна компанія  «Надра України»є власником спірного майна, як
майна, переданого дочірньому підприємству, в даному випадку -Дочірньому
підприємству Національної акціонерної компанії «Надра України»«Кримгеологія»на
праві повного господарського відання, й вважає, що вони є недоведеними з
урахуванням такого.

Відповідно до статті 33
Господарського  процесуального кодексу
України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 статті 34 Господарського
процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно Роз'яснень Вищого арбітражного
суду України,  інформаційний  лист № 01-8/98 від 31 січня 2001 року із
наступними змінами «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання,
пов'язані із здійсненням права власності та його захистом», вирішуючи спори,
пов'язані з визнанням права власності чи усуненням перешкод у користуванні
майном, арбітражні суди повинні мати на увазі, що підтвердженням наявності
такого права можуть бути насамперед правовстановлювальні документи. Перелік
таких документів наведено у додатку № 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про
реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07 лютого 2002 р. № 7/5 у редакції наказу Міністерства
юстиції України від 28 січня 2003 р. №
6/5.

Але,
Національна акціонерна компанія «Надра України»не надало суду належних
доказів того, що спірне майно належить до майна державної власності, яке
передано ним в повне господарське відання своєму дочірньому підприємству
Національної акціонерної компанії «НадраУкраїни» «Кримгеологія».

Також судова колегія виходить з того,
що спірні правовідносини за своїми ознаками є не відносинами власності, а
орендними правовідносинами й спір вирішується на підставі спеціальних норм
матеріального права, які регулюють відносини оренди, що склалися між позивачем
та Дочірним підприємством Національної акціонерної компанії «Надра
України»«Кримгеологія»,  а не з
Національної акціонерної компанії  «Надра
України», право власності якого в будь-якому випадку за рішенням суду не
припиняється. При цьому, з урахуванням того, що рішення суду може вплинути на
права Національної акціонерної компанії «Надра України», її було правильно
залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, що відповідає приписам статті 27 Господарського
процесуального кодексу України.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що господарський суд Автономної Республіки Крим правомірно
задовольнив позовні вимоги приватного підприємства «Флора Плюс».

З урахуванням викладеного судова
колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим
прийнято згідно чинному законодавству, є законним та обґрунтованим, а
вимоги  Дочірнього  підприємства Національної акціонерної
компанії «Надра України»«Кримгеологія», викладені в апеляційній скарзі,
задоволенню не підлягають, підстави для скасування рішення місцевого
господарського суду відсутні.

Керуючись статтею 101,
пунктом 1 статті 103, статтею  105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра
України" "Кримгеологія" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 20 травня 2008 року у справі №
2-13/11000-2007  залишити без змін.

Головуючий суддя
О.А.Латинін

Судді
О.Л. Котлярова

В.А. Лисенко