ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2008 року Справа № 20/206(6/493)-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М.

при секретарі: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

позивача – Руденко Валерій В’ячеславович, підприємець-правник, довіреність № б/н від 16.01.08;

відповідачів (1, 2) - не з’явились; про час та місце судового засідання повідомлені належним чином;

відповідача (3) –Камінський Ігор Леонідович, довіреність № Юр-20 від 16.01.08;

відповідача (3) – Галкіна Ірина В’ячеславівна, довіреність № бух-715 від 24.09.07;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Агора” м.Київ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2007 року

у справі № 20/206 (6/493)-07

за позовом товариством з обмеженою відповідальністю “Агора”, м.Київ

до В/1 –державного науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади, м.Дніпропетровськ

В/2 –державного підприємства “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади”, м.Дніпропетровськ

В/3 –державного підприємства “Дніпропетровський завод прецизійних труб”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 150 143 грн. 37 коп.

В судовому засіданні 22.01.2008р. було оголошено перерву до 05.02.2008р. (ст..77 ГПК України).

За згодою представників сторін, присутніх в судовому засіданні, було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2007р. (суддя Пархоменко Н.В.) по справі № 20/206-07 (6/493-06) за позовом товариством з обмеженою відповідальністю “Агора” м.Київ (далі –ТОВ “Агора”) до державного науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади, м.Дніпропетровськ (перший відповідач), державного підприємства “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади”, м.Дніпропетровськ (другий відповідач), державного підприємства “Дніпропетровський завод прецизійних труб” м.Дніпропетровськ (третій відповідач) про стягнення 150 143 грн. 37 коп. було здійснено процесуальне правонаступництво – замінено відповідача-1 державний науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади, м.Дніпропетровськ його правонаступником відповідачем-2 –державним підприємством “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади”, м.Дніпропетровськ, а також замінено відповідача-2 –державне підприємство “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади”, м.Дніпропетровськ його правонаступником –відповідачем-3 державним підприємством “Дніпропетровський завод прецизійних труб” м.Дніпропетровськ; в задоволенні позову було відмовлено.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2007р. по цій справі мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, але позивач звернувся з позовом поза межами строків позовної давності, клопотання про відновлення строків позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки причини пропуску строку позовної давності не є поважними; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст.256, 267, 526, 530 ЦК України; щодо процесуального правонаступництва, то господарський суд мотивував свої дії ст..25 ГПК України.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач по справі –ТОВ “Агора м.Київ, посилається на невідповідність оскаржуваного рішення господарського суду на предмет невідповідності висновків, викладених в рішенні господарського суду, матеріалам, обставинам справи, оскільки господарським судом не було взято до уваги поважні причини пропуску строків позовної давності, які не залежали від позивача, так як позивач до набуття чинності судовим рішенням по справі № 34/54 не знав про існування позадоговірних відносин між сторонами та цей факт було встановлено саме рішенням господарського суду Дніпропетровської області та постановою Верховного Суду України по справі № 34/54.

Перший та другий відповідачі відзиви на апеляційну скаргу не надали, правом, передбаченим ст..96 ГПК України, не скористались, також правом, передбаченим ст..22 ГПК України, щодо участі в судовому засіданні перший та другий відповідачі не скористались; про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (поштові повідомлення про вручення ухвал суду апеляційної інстанції (а.с.108-111, т.2)).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід змінити в частині відмови в позові по відношенню до третього відповідача, виходячи з наступних підстав.

17.08.2006р. позивач звернувся з позовом до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з відповідача –державного науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади, м.Дніпропетровськ 100 164 грн. боргу за поставлену продукцію, 39 104 грн. 03 коп. суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 10 875 грн. 34 коп. річних. В якості норм матеріального права позивач обґрунтовував свої вимоги ст.ст.55, 174, 175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.530, 610-612, 625 ЦК України (а.с.2-4, т.1). При цьому позивач посилався на факт відвантаження продукції за накладною № 1/12 від 10.12.2002р. поза межами договору поставки № 38 від 24.07.2002р. на суму 100 164 грн., що підтверджено рішенням господарського суду Дніпропетровської області та постановою Верховного Суду України по справі № 34/54.

10.12.2002р. по накладній № 1/12, на підставі довіреності Дослідного заводу державного науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади, м.Дніпропетровськ від 10.12.2002р. ЯЕН № 813670, дослідний завод отримав продукцію на загальну суму 349 544 грн. 04 коп. (а.с.11-12, т.1). Факт отримання продукції підтверджується вищевказаними матеріалами справи, не спростовується жодною із сторін будь-якими доказами відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

15.05.2006р. господарським судом Дніпропетровської області було прийнято рішення по справі № 34/54 за позовом ТОВ “Агора” м.Київ до Державного науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади, м.Дніпропетровськ про стягнення 384 498 грн. 44 коп. вартості поставленої по накладній № 1/12 від 10.12.2002р. за договором № 38 від 24.07.2002р. продукції вищезазначений договір № 38 було розірвано та стягнуто з Державного науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади, м.Дніпропетровськ на користь ТОВ “Агора” 249 380 грн. 04 коп. боргу, 88 654 грн. 60 коп. суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 22 464 грн. 70 коп. річних (а.с.16-17, т.1).

Постановою Верховного Суду України від 23.01.2007р. по справі № 34/54 зазначене судове рішення від 15.05.2006р. було залишено без змін (а.с.169, т.1; ксерокопію постанови від 23.01.2007р. по справі № 34/54 залучено до матеріалів справи). Отже, факти, встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2006р., постановою Верховного Суду України від 23.01.2007р. по справі № 34/54 не доводяться знов при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони у відповідності до ч.2 ст.35 ГПК України, мають преюдиційне значення.

Вищезазначеними судовими рішеннями встановлено, що поставка продукції по накладній № 1/12 від 10.12.2002р. на суму 100 164 грн. 00 коп. здійснювалась поза межами договору № 38 від 24.07.2002р. (а.с.5-10, т.1, а.с.16-17, т.1).

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2006р. листом № 26-07/06 позивач звернувся до відповідача – Державне підприємство “Науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім..Я.Ю.Осади”, м.Дніпропетровськ з вимогою про оплату продукції на суму 100 164 грн. (з ПДВ), поставленої по накладній № 1/12 від 10.12.2002р. (а.с.13, т.1 –докази отримання зазначеного листа містяться в матеріалах справи –поштове повідомлення від 03.08.2006р. про вручення – а.с.13 на звороті, а.с.53, т.1).

Докази оплати 100 164 грн. заборгованості відсутні в матеріалах справи, як відсутні докази оплати вартості поставленої продукції в повному обсязі по накладній № 1/12 від 10.12.2002р., такі докази відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГШПК України не надавались судам обох інстанцій при розгляді справи жодною із сторін по справі.

Будь-які докази звернення позивача з вимогою в порядку ч.2 ст.530 ЦК України або ст..165 ЦК УРСР (що діяв до 01.01.2004р.) відсутні в матеріалах справи, не надавались жодною із сторін відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України. Будь-які докази, підтверджуючи факт повернення продукції на суму 100 164 грн. позивачеві, докази звернення з будь-якими претензіями до позивача щодо якості, кількості, вартості поставленої по накладній № 1/12 продукції відсутні, не надавались відповідно до ст..33 ГПК України.

Відповідно до ст..174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, внаслідок подій, з якими закон пов’язує настання певних правових наслідків.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних у мовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України регламентовано, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов’язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов’язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред’явити вимогу про виконання зобов’язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Отже, враховуючи факти, встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області, постановою Верховного Суду України по справі № 34/54, факт того, що продукцію на суму 100 164 грн. було поставлено поза межами договору № 38, то відсутні правові підстави розповсюдження умов договору № 38, зокрема, п.п.5.1-5.2 договору на правовідносини сторін, які виникли внаслідок поставки товару по накладній № 1/12 від 10.12.2002р. на суму 100 164 грн. не в асортименті, передбачені специфікаціями № 1, 2 до договору № 38.

Правило абзацу 2 частини 5 ст.261 ЦК України застосовується з урахуванням ч.2 ст.530 ЦК України. Коли строк чи термін виконання зобов’язання не визначений або визначений моментом зажадання виконання, кредитор має право вимагати виконання зобов’язання в будь-який час. При цьому боржникові надається пільговий строк тривалістю сім днів. Зі спливом цього строку починається перебіг строку позовної давності.

Враховуючи викладене, господарським судом було зроблено помилковий висновок щодо початку перебігу позовної давності від дня отримання продукції –10.12.2002р. та відмовлено в задоволенні позову на підставі ст..267 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, до участі у справі були залучені три відповідачі: Відповідач-1 Державний науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади,

Відповідач - 2 Державне підприємство науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади та Відповідач 3 Державне підприємство "Дніпропетровський завод прецизійних труб” (а.с.56, т.1).

Відповідно до листа Державного підприємства науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади від 16.10.06р. № ППО/1403 змінена назва відповідача - 1 на Державне підприємство науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади яке залучено до справи в якості 2-го відповідача (а.с.57-58, т.1).

Розглянувши клопотання Відповідача -2 Державного підприємства “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади” про заміну Відповідача-2 Державного підприємства “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади” відповідачем 3 –Державним підприємством "Дніпропетровський завод прецизійних труб” (а.с.27, т.1) на підставі статті 25 ГПК України, оскільки відповідно до наказу Міністерства Промислової політики України №11 від 13.01.2006 року на базі відокремленого структурного підрозділу (філії) Дослідного заводу державного підприємства науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади) створено Державне підприємство "Дніпропетровський завод прецизійних труб шляхом його виділення та відповідно до розподільчого балансу від 31.05.2006 року є правонаступником прав і обов’язків інституту щодо дебіторської заборгованості (а.с.26-27, т.1), то суд дійшов правильного висновку щодо передачі спірної заборгованості третьому відповідачеві, що підтверджується розподільним балансом (а.с.29-30, т.1, а.с.33-34, т.1), розшифровкою до нього, а також визнається третім відповідачем.

Відповідно до ст..625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що вимогу про оплату продукції на суму 100 164 грн. було заявлено лише 26.07.2006р. (а.с.13, 53, т.1), то вимоги позивача на підставі ст..625 ЦК України слід задовольнити в частині стягнення з відповідача-3 на користь позивача річних –3433 грн. (з 11.08.2006р. за 407 днів), суму боргу з урахуванням індексу інфляції 15 535 грн. 23 коп. (з 11.08.2006р. по 19.09.2007р. (а.с.30, т.2)).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99, 101, 103-105ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Агора” м.Київ –задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2007р. по справі № 20/206 (6/493)-07 –змінити в частині відмови в позові до третього відповідача.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства “Дніпропетровський завод прецизійних труб”, м.Дніпропетровськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Агора” м.Київ 100 164 грн. боргу, 3433 грн. річних, 15 535 грн. 23 коп. суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 1191 грн. 32 коп. витрат по держмиту, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 595 грн. 66 коп. витрат по держмиту, сплачених при подачі апеляційної скарги.

В решті –рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2007р. по справі № 20/206 (6/493)-07 –залишити без змін.

Видачу наказів відповідно до вимог ст.ст.116-118 ГПК України здійснити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий                               О.М. Виноградник

Судді                               О.В. Джихур

О.М.Лисенко