КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2008                                                                                           № 17/105

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Севастопольліфтсервіс-2" Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліфткомфорт-ЛК"

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.06.2008

у справі № 17/105

за позовом                               Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Севастопольліфтсервіс-2" Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліфткомфорт-ЛК"

до                                                   Севастопольська міська державна адміністрація

Севастопольська міська рада

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення сум різниці у розмірі 373230,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 02.06.2008 року позов ДП „Севастопольліфтсервіс” до Севастопольської міськради, Севастопольської МДА про стягнення 373230 грн. залишений без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, просить його скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач 1 у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Представники позивача, відповідача 2 та третій особи в судове засідання не з’явилися та не повідомив суд про причини неявки, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін що не з’явилися.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення, в зв’язку з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, Постановою Кабінету Міністрів України №939 від 22.06.1998 „Про удосконалення системи державного регулювання розміру квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій” Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям надано право встановлювати плату за користування житлом (квартирну плату) та за утримання житла.

Вищезазначена постанова втратила чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України №560 від 12.07.2005р.

Севастопольська міська державна адміністрація розпорядженням №349-р від 01.03.2001 „Про затвердження тарифів на послуги з експлуатації і утримання житлового фонду (квартирна плата)” затвердила розмір квартплати, в тому числі, тариф за утримання ліфтів (надання послуг з технічного обслуговування, ремонту ліфтів і диспетчерських систем) у розмірі 0,1 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири. Даний розмір квартплати, а також тариф розрахований з мінімального розміру заробітної плати -118 грн.

Позивач, основним видом діяльності якого є надання послуг з технічного обслуговування ліфтів, вважає, що у зв'язку зі збільшенням встановленого законом мінімального розміру заробітної плати, а також інфляційними процесами і дорожчанням комплектуючих матеріалів, зросла фактична собівартість з технічного обслуговування ліфтів на 1 кв.м. загальної площі, що завдає позивачу збитків.

Так, згідно розрахунку позивача різниця між затвердженим тарифом на технічне обслуговування, ремонт ліфтів, диспетчерських систем та фактичні витрати на їх утримання за період з 01.01.2005 по 31.12.2006 і за період з 01.01.2008 по 31.03.2008 (з урахуванням єдиного податку) становить 385770 грн. (в тому числі за 2005р. - 92290,00 грн.. за 2006р. - 280940,00 грн., за 1-квартал 2008р. - 12540,00 грн.).

Позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогою про відшкодування різниці. Відповідач 1 листом вих.№ 9008/33/1-06 від 27.09.2006р. повідомив позивача, що на покриття різниці в ціні до кінця 2006року буде передбачена дотація з міського бюджету підприємствам, обслуговуючим ліфтове господарство житлового фонду, проте, відповідачі вимог позивача не задовольнили.

Згідно п. 4 ст. 18 ЗУ „Про місцеві державні адміністрації” місцева державна адміністрація здійснює фінансування підприємств, установ та організацій освіти, культури, науки, охорони здоров'я, фізичної культури і спорту, соціального захисту населення, переданих у встановленому законом порядку в управління місцевій державній адміністрації вищими органами державної та виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад, а також заходів, пов'язаних із розвитком житлово-комунального господарства, благоустроєм та шляховим будівництвом, охороною довкілля та громадського порядку, інших заходів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 31 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги” органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. У разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді (п.6 ст. 31 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги”).

Пунктом 6 ст.191 ГК України встановлено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування при встановлені фіксованих цін, застосування яких унеможливлює одержання прибутку суб’єктам підприємництва, зобов’язані надати цим суб’єктам дотацію відповідно до закону.

Також слід зазначити , що згідно рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007р Закон про державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України – він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101, 103 – 105 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Севастопольліфтсервіс-2”– задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду м. Києва від 02.06.2008р. у справі № 17/105 скасувати.

Позов задовольнити повністю - Стягнути солідарно з Севастопольської міської державної адміністрації, Севастопольської міської ради на користь Дочірнього підприємства „Севастопольліфтсервіс-2” 385770 (триста вісімдесят п’ять тисяч сімдесят сім ) грн. основного боргу, 5793,34 грн. судових витрат пов’язаних зі сплатою державного мита за подачу позову та державного мита сплаченого при подачі апеляційної скарги, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Матеріали справи № 17/105 повернути та доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді

29.10.08 (відправлено)