ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2008 р. Справа № 45/313-07 (н.р. 47/721-06)

вх. № 9602/5-45 (н.р. 14607/5-47)

Суддя господарського суду Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Люшня Н.А

за участю представників сторін:

позивача - Жилевський В.В. за довіреністю №2 від 09.01.2007 р.

відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом ТОВ "Украгрозапчастина" м. Харків

до ДП "Племінний завод Курганський" АТ "Харімпекс", с. П'ятигірське

про стягнення 7934,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" (позивач)звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача - Дочірнього підприємства "Племінний завод Курганський" Акціонерного товариства "Харімпекс" заборгованості у розмірі 6181,68грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань на підставі договору купівлі-продажу №64 від 14.04.2006р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 102,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.01.2007 р. по справі № 47/721-07 позов було задоволено повністю та стягнуто з Дочірнього підприємства "Племінний завод Курганський" Акціонерного товариства "Харімпекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" заборгованість у розмірі 6181,68 грн., держмито у розмірі 102,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. 05.02.2007 р. було видано відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. апеляційна скарга була залишена без задоволення, рішення господарського суду Харківської області без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2007 р. рішення господарського суду Харківської області від 23.01.2007 р. та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. було скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

22.08.2007 р. справа надійшла до суду першої інстанції. Новий номер справи 45/313-07.

Під час нового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримує. 27 вересня 2007 р. надав до матеріалів справи № 45/313-07 заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 6181,68 грн. основного боргу, 634,24 грн. інфляційних та 175,80 грн. річних. Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 жовтня 2008 р. заява позивача про збільшення позовних вимог була прийнята судом, відповідно до ст. 22 ГПК України. 03 березня 2008 року позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 6181,68 грн., а також інфляційні в розмірі 1514,51 грн. та річні в розмірі 238,29 грн. Суд, розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог за № 89 від 27.02.2008 р., дослідивши матеріали справи та докази, додані позивачем при збільшенні розміру позову, відповідно до ст. 22 ГПК України, прийняв збільшення позовних вимог позивача.

Згідно до ст. 55 ГПК України ціна позову визначається суддею та становить 7934,48 грн.

В судовому засіданні 12 березня 2008 р. позивач підтримав позов з врахуванням уточнень та просить суд його задовольнити.

Відповідач в призначене судове засідання 12 березня 2008 р., як і у попередні засідання суду не з’явився, відзив на позов та документи судом суду не надав, про причини неявки суду не повідомив, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарсько процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено, що за домовленістю сторін позивач поставив відповідачу товар згідно накладних № УА-0003446 від 14.04.2006 р. на суму 5000 грн., № УА-0003447 від 14.04.2006 р. на суму 8789,7 грн., № УА-0003624 від 19.04.2006 р. на суму 891,98 грн. Отримання товару відповідачем підтверджено дорученням серія ЯЛЛ № 344722 від 14.04.2006 р. Вартість переданого товару відповідачу становить всього 14681,68грн.

Відповідач отримав товар, але його вартість сплатив лише частково у сумі 8500,00 грн.

15 червня 2006 р. відповідач направив позивачеві лист за яким просив надати йому відстрочення платежу до 30 червня 2006 р. у зв’язку із важким фінансовим становищем.

Позивач в порядку досудового врегулювання спору направив на адресу відповідача 10.10.2006 р. вимогу щодо оплати заборгованість у сумі 6181,68 грн., яка залишилась без відповіді відповідачем, а сума боргу - без оплати. Одержання вимоги відповідачем підтверджено його відміткою на поштовому повідомленні про вручення від 12.10.2006 р.

При цьому, боржник відповідно до ч. 2 статті 530 Цивільного кодексу України повинен виконати таке зобов'язання у семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Більш того, в матеріалах справи наявний акт звіряння розрахунків між сторонами станом на 24 жовтня 2006 р., підписаний їх повноважними особами, за яким відповідач визнав заборгованість перед позивачем в розмірі 6181,68 грн.

Згідно зі ст. 193, 198 ГК України, ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк до умов договору і порядку, встановленого законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума інфляційних та річних підтверджена наданим розрахунком є обґрунтованою і підлягає задоволенню в сумі 1514,51 грн. та 238,29 грн. відповідно. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем з урахуванням основної суми боргу, суми збитків від інфляції та річних становить 7934,48 грн.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги позивача в сумі 7934,48 грн. обґрунтованим, підтвердженими наданими суду доказами та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Суд відхиляє твердження позивача щодо передачі товару в рамках договору, оскільки загальна сума договору та загальна вартість переданого товару не співпадають між собою, згідно листування між сторонами в порядку ст. 530 ЦК України сторони вказували на наявність боргу на підставі саме накладних, що вбачається також і з акту звіряння розрахунків між сторонами.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 102,00 грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 55, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Племінний завод Курганський" Акціонерного товариства "Харімпекс" (64252, Харківська область, Балаклійський район, с. П’ятигірське, вул. Перемоги, 26, в тому числі з р/р260043665 в ВАТ "Мегабанк" м. Харків, МФО 351629, ОКПО 33020778) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" (61035, м. Харків, вул. Матросова, 1-А, р/р 2300 в АКІБ "Укрсиббанк", м. Харкова, МФО 351005, код 25188223) заборгованості у розмірі 6181,68 грн., 1514,51 грн. інфляційних 238,29 грн. річних, держмито у розмірі 102,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 13 березня 2008 р.

Суддя Калініченко Н.В.