ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.03.08 Справа №7/122-10/283

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді Колодій Н.А. , Кагітіна Л.П. , Яценко О.М.

при секретарі Соколові А.А.,

за участю представників:

від позивача: Зубенко В.І., дов.№2 від 25.04.06;

від відповідача: Олійник Ю.В., дов.№28/14-юр від 14.11.08;

від ВДВС Токмацького РУЮ: Рудєва О.І., дов.№20610/02 від 03.10.07;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Хлібна база №74», м. Молочанськ Запорізької області,

на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.01.2008р. у справі №7/122-10/283

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Дружба», с. Новомиколаївка Запорізької області, (далі – ТОВ «СВК «Агрофірма «Дружба»)

до відповідача: Державного підприємства «Хлібна база №74», м. Молочанськ Запорізької області, (далі – ДП «Хлібна база №74»)

про стягнення 4582,17грн.

за скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Токмацього районного управління юстиції Запорізької області, м. Токмак Запорізької області, (далі – ВДВС Токмацького РУЮ),

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №394 від 04.03.2008 року справу передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя – Колодій Н.А. (доповідач), судді – Кагітіна Л.П., Яценко О.М., якою справу прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.05.2004р. у справі №7/122-10/283 було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 58 803 грн. основного боргу, 588,03 грн. держмита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. 24.05.2004р. на виконання цього рішення було видано наказ.

ДП «Хлібна база №74» було подано скаргу на дії ДВС у Токмацькому районі, в якій відповідач просив визнати недійсними постанови ДВС від 30.01.07 вих. №2471 та від 31.01.07 вих.№2543.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.03.2007р. скаргу ДП «Хлібна база №74» на дії ДВС було задоволено, визнано недійсними постанови ДВС у Токмацькому районі від 30.01.07 вих. №2471 та від 31.01.07 вих.№2543.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 13.06.2007р. ухвалу господарського суду скасовано частково, скаргу задоволено частково. Постанову начальника ДВС у Токмацькому районі від 30.01.2007р. про спонукання заступника начальника ДВС у Токмацькому районі провести виконавчі дії в частині виконання наказу №7/122-10/283 відносно боржника – ДП «Хлібна база №74» визнано недійсною. Постанову заступника начальника відділу ДВС у Токмацькому районі від 31.01.2007р. про поновлення виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Запорізької області №7/122-10/283, виданого 24.05.2004р., визнано недійсною.

Вказані судові рішення по даній справі за скаргою на дії ДВС були скасовані Вищим господарським судом України, а справа №7/122-10/283 передана на новий розгляд господарському суду Запорізької області.

При новому розгляді справи №7/122-10/283 за скаргою на дії ДВС господарським судом Запорізької області (суддя Гончаренко С.А.) 08.01.2008р. винесено ухвалу про відмову в задоволенні скарги ДП «Хлібна база №74».

Ухвала суду мотивована положеннями п. 8 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1, ч.4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Не погоджуючись із прийнятим судовим актом, ДП «Хлібна база №74», відповідач у справі звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду від 08.01.2008р., скаргу на ДВС задовольнити, посилаючись на невідповідність ухвали вимогам закону. Заявник зазначає, що в період дії мораторію стягнення з боржника не провадиться незалежно від того, чи поширюється дія мораторію на вимоги кредитора чи не поширюється, мотивуючи приписами ч.4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 34, 36 Закону України «Про виконавче провадження».

ТОВ «СВК «Агрофірма «Дружба», позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що зобов’язання боржника ДП «Хлібна база №74» виникли після введення мораторію, тому позивач є поточним кредитором і дія мораторію на задоволення вимог ТОВ «СВК «Агрофірма «Дружба» не розповсюджується. Просить залишити ухвалу суду від 08.01.2008р. без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

ВДВС Токмацького РУЮ у запереченнях на апеляційну скаргу також зазначає, що ТОВ «СВК «Агрофірма «Дружба» є поточним кредитором, на вимоги якого не розповсюджується дія мораторію, посилаючись при цьому на п.8 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» із відповідними змінами. Просить в задоволенні скарги ДП «Хлібна база №74» відмовити.

В судовому засіданні 05.03.2008р. представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях.

За заявою представників сторін судове засідання проводилось без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. За їх згодою в судовому засіданні 05.03.2008р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Запорізької області від 11.05.2004р. у справі №7/122-10/283 (суддя Алейнікова Т.Г.) позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто 58 803 грн. основного боргу. На виконання вказаного рішення 24.05.2004р. видано відповідний наказ (а.с.34).

Постановою начальника Державної виконавчої служби у Токмацькому районі від 30 січня 2007р. (а.с.42) зобов’язано заступника начальника Державної виконавчої служби у Токмацькому районі провести виконавчі дії по виконавчим провадженням боржника - ДП „Хлібна база №74” у зв’язку із набранням чинності Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003р., розділом ІХ якого внесено зміни, зокрема, до п. 8 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

На виконання цієї постанови заступник начальника відділу Державної виконавчої служби у Токмацькому районі постановою від 31 січня 2007р. (а.с.43) поновив виконавче провадження по примусовому виконанню наказу №7/122-10/283, виданому 24.05.2004р. господарським судом Запорізької області.

Зазначені дії ДВС стали предметом оскарження їх до господарського суду.

Статтею 124 Конституції України та 115 ГПК України встановлено, що судові рішення є обов’язковими до виконання на всій території України та виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 8 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов’язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

З наведеної статті закону випливає, що виконавче провадження зупиняється у разі поширення на вимогу стягувача дії мораторію.

В розумінні Закону України (стаття 1) «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів – зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду (абз.1 ч.4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Виходячи з наданого в ст. 1 вказаного Закону визначення терміну «мораторій на задоволення вимог кредиторів», з моменту введення мораторію зупиняється виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Грошові зобов’язання, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами (абз. 6 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Виходячи з вищенаведеного, можна зробити висновок, що дія мораторію розповсюджується на конкурсну заборгованість і не поширюється на поточну.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.07.2003р. у справі №5/3/499(99) про банкрутство ДП «Хлібна база №74» введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Вимоги позивача (стягувача) виникли в 2004 році, тобто після введення мораторію.

Таким чином, господарський суд дійшов вірного висновку про те, що постанови виконавчої служби не суперечать вимогам чинного законодавства, а тому підстав для визнання їх недійсними немає. Колегія суддів підстав для скасування ухвали господарського суду не вбачає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст. 25 ГПК України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається з наданої позивачем нової редакції Статуту, утворилось Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Дружба» в результаті реорганізації «Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Дружба».

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне провести процесуальне правонаступництво відповідно до ст. 25 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 25, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Здійснити процесуальне правонаступництво позивача - Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Дружба» с. Новомиколаївка Запорізької області, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Дружба», с. Новомиколаївка Запорізької області.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Хлібна база №74», м. Молочанськ Запорізької області, залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.01.2008р. у справі №7/122-10/283 залишити без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді Колодій Н.А.

Кагітіна Л.П. Яценко О.М.