ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 11/82

10.10.08

За позовом

Колективного підприємства Торгово-виробнича фірма "Магазин 834"

до

Дарницької районної в місті Києві ради

третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Фонд приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва

про

визнання незаконним та скасування рішення

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача

Олійник К.А. –представник

від відповідача

Євтушок П.В. –представник

від третьої особи

Литовченко А.М. –представник

Рішення прийняте 10.10.2008 р., оскільки 19.09.2008 р. в судовому засіданні оголошувалась перерва відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Колективного підприємства Торгово-виробничої фірми "Магазин 834" до Дарницької районної в місті Києві ради про визнання незаконним та скасування рішення Дарницької районної в місті Києві ради “Про затвердження об’єктів комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва, які підлягають приватизації” від 25 червня 2008 року за № 23 в частині включення нежилого приміщення, що знаходиться в м. Києві, по пров. Руднєва, 1, до переліку об’єктів, які підлягають приватизації шляхом продажу їх за конкурсом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення, яке передбачає приватизацію нежитлового приміщення по вул. Руднєва, 1 у м. Києві за конкурсом, порушує вимоги чинного законодавства України з питань приватизації комунального майна, а саме: Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств”, Закону України “Про державну програму приватизації”, та право позивача приватизувати вказане нежитлове приміщення шляхом викупу.

Відповідач проти позову заперечує та вказує, що пропозиція покупця щодо способу приватизації не є обов’язковою для органів, які визначають або затверджують переліки об’єктів малої приватизації, за винятком випадків, передбачених статтею 11 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” та іншим законам. Включення підприємства до іншого, ніж пропонує покупець, переліку об’єктів приватизації, не може розглядатися як відмова у приватизації.

Третя особа проти позову заперечує з тих же підстав, що й відповідач.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У 1995 році Представництвом Фонду державного майна України в Дарницькому районі м. Києва проведено приватизацію цілісного майнового комплексу Колективного підприємства Торгово-виробнича фірма "Магазин 834", яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Руднєва, 1, шляхом викупу його організацією орендарів магазину № 834.

За результатами приватизації організація орендарів магазину № 834 на підставі договору купівлі-продажу комунального майна при викупі, укладеного 26.09.1995 р. з представництвом Фонду державного майна України в Дарницькому районів м. Києва і зареєстрованого в реєстрі за № 3273, придбала комунальне майно цілісного майнового комплексу магазину № 834 за адресою: м. Київ, пров. Руднєва, 1, яке включає в себе активи і пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно згідно з інвентаризаційним описом.

Після приватизації цілісного майнового комплексу організація орендарів магазину № 834 була реорганізована у Колективне підприємство Торгово-виробнича фірма "Магазин 834".

13.10.1997 р. Представництвом Фонду державного майна України в Дарницькому районів м. Києва на підставі договору купівлі-продажу № 3273 від 26.09.1995 р. позивачу видано Свідоцтво про власність № 62-ЦМК на майно цілісного майнового комплексу магазину “Продтовари” № 834.

Приватизований позивачем цілісний майновий комплекс знаходиться у нежитловому приміщенні, яке позивач орендував на підставі договору оренди від 01.09.2001 р. № 34-2.

25.06.2008 р. Дарницькою районною в м. Києві радою було прийнято рішення № 23 “Про приватизацію об’єктів комунальної власності територіальної громади Дарницького району міста Києва”, яким затверджено перелік об’єктів права комунальної власності територіальної Дарницького району міста Києва, дозволених до приватизації у 2008 році.

Згідно Додатку до рішення Дарницької районної в м. Києві ради від 25.06.2008 р. № 23 нежитлове приміщення за адресою м. Київ, пров. Руднєва,1 включено до переліку об’єктів приватизації шляхом продажу його за конкурсом.

18.05.2000 р. Верховною Радою України прийнято Закон України № 1723-ІІІ, яким затверджено Державну програму приватизації на 2000-2002 роки, що діє до затвердження чергової Державної програми приватизації. Оскільки чергова Державна програма приватизації на даний час Верховною Радою України не затверджена, основні цілі, пріоритети та способи приватизації визначаються Державною програмою приватизації на 2000-2002 роки.

Відповідно до вказаної програми придбаний позивачем цілісний майновий комплекс та споруда, у якій він знаходиться, відносяться до об’єктів приватизації групи А, продаж яких здійснюється відповідно до Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”.

17.03.2005 р. позивач подав до Фонду приватизації Дарницького району м. Києва, який, в силу ст. 4 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, є органом приватизації, заяву про приватизацію орендованого ним, згідно угоди № 34-2 від 01.09.2001 р., приміщення (м. Київ, пров. Руднєва, 1) шляхом викупу.

Вказана заява подана з метою реалізації права, наданого п. 49 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, відповідно до якого покупець, який став власником об’єкта приватизації групи А і не скористався на момент приватизації об’єкта правом викупу будівлі (споруди, приміщення) у межах займаної цим об’єктом площі, має право викупити відповідну будівлю (споруду, приміщення) у разі, якщо це не заборонено законодавством України чи відповідною місцевою радою (щодо об’єктів комунальної власності).

Порядок розгляду органом приватизації заяви про приватизацію передбачено ст. 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, відповідно до якої результати розгляду не пізніше як через місяць з дня подання заяви доводяться заявникові у письмовій формі (ч. 5 ст. 7 вказаного Закону).

Випадки відмови у приватизації передбачені абз. 2 ч. 5 ст. 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, якими є: неможливість визнання особи, яка подала заяву, бути покупцем підприємства згідно з цим Законом; наявність законодавчо встановлених обмежень на приватизацію цього підприємства; не затвердження переліків, передбачених частиною першої цієї статті. Вказана норма є імперативною, а тому перелік є виключним.

Офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 3, 5 ст. 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” надано в Рішенні Конституційного Суду України № 14-рп/2000 від 13.12.2000 р., яке є обов’язковим для виконання (ст. 60 Закону України “Про Конституційний Суд України”), відповідно до якого пропозиція покупця щодо способу приватизації підлягає розгляду у визначений законом строк, але вона не є обов’язковою для органів, які визначають або затверджують переліки об’єктів малої приватизації, за винятком випадків, передбачених статтею 11 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” та іншими законами.

Органи приватизації зобов’язані розглянути подані покупцями заяви та, у разі відсутності встановлених ч. 6 ст. 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” підстав для відмови у приватизації, включити конкретне підприємство до переліку об’єктів, що підлягають приватизації у встановлений спосіб, або прийняти рішення про відмову в приватизації. Недодержання органом приватизації строків розгляду заяви покупця, а також включення підприємства до іншого, ніж запропоновано покупцем, переліку об’єктів приватизації, не може розглядатися як відмова у приватизації.

Таким чином, відповідно до наведених норм, у разі відсутності законодавчих заборон чи заборон місцевої ради (щодо об’єктів комунальної власності) на викуп будівлі, орган приватизації зобов’язаний розглянути заяву покупця, включити підприємство до переліку об’єктів і направити цей перелік до органу, який його затверджує. В свою чергу, право місцевої ради визначати доцільність застосування того чи іншого способу приватизації не є безумовним, оскільки може бути обмежено законодавством, яке імперативно встановлює спосіб приватизації.

З огляду на це, посилання відповідача на те, що чинним законодавством не обмежені повноваження місцевої Ради на прийняття рішень щодо визначення способів приватизації не ґрунтуються на законі.

Отже, оскільки чинним законодавством (Державною програмою приватизації на 2000-2002 роки, затвердженою Законом України “Про Державну програму приватизації”від 18.05.00 № 1723-ІІІ) імперативно передбачено право покупця, який став власником об’єкту приватизації групи А і не скористався на момент приватизації об’єкта правом викупу будівлі (споруди приміщення) у межах займаної цим об’єктом площі, викупити відповідну будівлю, місцеві Ради при затвердженні переліку об’єктів малої приватизації не можуть визначити іншого способу приватизації.

У той же час, відповідач своїм рішенням № 23 від 25.06.2008 р., яким затверджено перелік об’єктів комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва, визначив спосіб приватизації нежитлового приміщення по пров. Руднєва, 1 в м. Києві шляхом продажу за конкурсом (п. 4 Додатку до рішення № 23 від 25.06.2008 р.).

Таким чином, рішення відповідача в цій частині не відповідає закону, у зв’язку з чим підлягає скасуванню.

Твердження відповідача, що позивач не є суб’єктом приватизаційних відносин, оскільки станом на момент прийняття спірного рішення не був орендарем, на підтвердження чого відповідачем додано копії рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2008 р., постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 р. та постанови Вищого господарського суду України від 27.05.2008 р. у справі № 3/507, судом до уваги не приймаються, оскільки позивачем було подано заяву про приватизацію орендованого ним, згідно угоди № 34-2 від 01.09.2001 р., приміщення (м. Київ, пров. Руднєва, 1) шляхом викупу ще 17.03.2005 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України в разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, але, оскільки позивачем таких вимог не заявлено, тому зазначені витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Дарницької районної в місті Києві ради “Про затвердження об’єктів комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва, які підлягають приватизації” від 25 червня 2008 року за № 23 в частині включення нежилого приміщення, що знаходиться в м. Києві, по пров. Руднєва, 1, до переліку об’єктів, які підлягають приватизації шляхом продажу їх за конкурсом.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                        Ю.М.Смирнова

Дата підписання рішення: 15.10.2008