СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.08                                                                                 Справа № 16/640.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднана вантажно-транспортна компанія",

м. Єнакієве Донецької області

до Державного підприємства „Ровенькиантрацит", м. Ровеньки

про стягнення 85862 грн. 57 коп.

при секретарі судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Колесніков Ю.О., дов. від 25.01.08.,

Неня І.М., дов. від 10.10.07. №10 ;

від відповідача - Рибак О.О., довіреність від 04.02.08. № 1-3/3д-32,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у період з 01.01.07. по 01.11.07. на суму 68 379,27 грн., 3% річних у період з 01.01.07 по 01.01.08. у сумі 17 483,30 грн. за невиконання рішення Господарського суду Луганської області від 20.04.07. № 3/83 про стягнення з Державного підприємства «Ровенькиантрацит»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднана вантажно-транспортна компанія" 582776,78 боргу за прострочення виконання грошового забов'язання за грудень 2006 року.

Листом від 23.01.08. №23/01 позивач змінює позовні вимоги і збільшує їх розмір, а саме: до стягнення заявлено інфляційні нарахування на суму 68 379,27 грн., 3% річних в сумі 17 483,30 грн., а також до стягнення заявлено вимогу про відшкодування витрат на юридичні послуги у розмірі 8580грн. і вимоги про відшкодування юридичних послуг оплачено державним митом в сумі 85грн.

Дослідивши матеріали справи та заяву позивача від 23.01.08. №23/01, якою він фактично змінює позов, суд дійшов висновку про залишення даної заяви без задоволення у зв'язку з порушенням позивачем правил ст.22 ГПК України, яка надає позивачу право змінити підставу або предмет позову, а позивач, заявляючи до стягнення відшкодування витрат на юридичні послуги у розмірі 8580грн. на підставі договору на надання юридичних послуг від 29.09.05. №6, змінив і підстави і предмет позову, адже при зверненні з позовом до суду відшкодування витрат на юридичні послуги заявлено не було.

За таких підстав сплачене позивачем державне мито в сумі 85грн. по квитанції від 24.01.08. №45 у відділенні №276 АКІБ «УкрСиббанк»підлягає поверненню позивачеві на підставі даного рішення суду, засвідченого гербовою печаткою господарського суду Луганської області.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти позову , посилаючись на те , що Державна виконавча служба зупинила виконавче провадження за наказом господарського суду Луганської області № 3/83, тому що відповідач входить до Реєстру підприємств паливно - енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України " Про заходи, спрямованні на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно - енергетичного комплексу" .

Доповненням до відзиву, зданим у судовому засіданні 14.02.08., відповідач вказує, що грошові зобов'язання відповідача і спірні відносини виникли з договору поставки, а не з рішення суду. Також; відповідач відзначає про певні умови виконання рішення суду, згідно з якими має бути відкрито зведене виконавче провадження і зупинено у відповідності до вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»(Закон від 23.06.05. №2711 з доповненнями та змінами).

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників сторін, оцінивши надані ними докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.04.07. по справі №3/83 з Державного підприємства „Ровенькиантрацит", м. Ровеньки Луганської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднана вантажно-транспортна компанія", м. Єнакієве Донецької області стягнуто попередню оплату при не поставці товару в сумі 582776,78грн., інфляційні нарахування на суму 5244,99грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами у сумі 23878,10грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 6118,99грн., 103,32грн. на інформаційно -технічне забезпечення судового процесу.

На час розгляду даної справи позивач не довів суду обставин з приводу виконання рішення від 20.04.07. по справі №3/83 органом виконання судових рішень: пред'явлення наказу до виконання та вчинення виконавчих дій по виконанню наказу на користь позивача по справі.

Позовні вимоги по даній справі позивач обґрунтовує тим, що відповідач своєчасно не сплатив йому стягнуті за рішенням суду від 20.04.07. по справі №3/83 грошові кошти, а в обґрунтування цих вимог позивач посилається на ст. 625 Цивільного кодексу України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також: три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2)створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3)завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4)інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. З ст. 11 Цивільного кодексу України).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної дії (ч. 6 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у період з 01.01.07. по 01.11.07. на суму 68 379,27 грн., 3% річних у період з 01.01.07 по 01.01.08. у сумі 17 483,30 грн. за прострочення грошового зобов'язання, яке виникло у відповідача, на думку позивача, з рішення господарського суду Луганської області від 20.04.07. по справі №3/83 стосовно стягнення передоплати за не поставлений товар на суму в сумі 582776,78грн., інфляційні нарахування на суму 5244,99грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами у сумі 23878,10грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 6118,99грн., 103,32грн. на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Жодним актом цивільного законодавства України не встановлено, що при невиконанні у добровільному порядку рішення господарського суду про стягнення грошових коштів у боржника виникає саме цивільний обов'язок відшкодовувати втрати від інфляції та сплачувати 3% річних.

Після набрання рішенням господарського суду Луганської області від 20.04.07. по справі №3/83 законної сили у відповідача не виникло цивільного обов'язку, і відповідно, положення ст. 625 Цивільного кодексу України в даному випадку застосуванню не підлягають.

Грошове зобов'язання відповідача перед позивачем виникло на підставі невиконання відповідачем своїх обов'язків по поставці товару на підставі договору поставки від 03.03.05. №69у/35-54ГП, а не з рішення суду, як стверджує позивач.

До того ж, нормативного обґрунтування періоду, за який позивач розрахував інфляційну складову та відсотки, до матеріалів справи в порушення вимог ст.ст.33,34,35 ГПК України не надано.

Як було вказано вище, жодним актом цивільного законодавства України не закріплено, що при невиконанні у добровільному порядку рішення господарського суду про стягнення грошових коштів у боржника виникає саме цивільний обов'язок відшкодовувати втрати від інфляції та сплачувати 3% річних.

Отже, після набрання рішенням господарського суду Луганської області від 20.04.07. по справі №3/83 законної сили у відповідача не виникло цивільного обов'язку, і відповідно, положення ст. 625 Цивільного кодексу України в даному випадку застосуванню не підлягають.

Крім цього слід зазначити, що відповідач має право добровільно виконати рішення суду, а обов'язок з примусового виконання судових рішень у встановленому законом порядку несе орган виконання рішень - Державна виконавча служба Міністерства юстиції України. В матеріалах справи відсутні докази пред'явлення позивачем наказу по рішенню господарського суду Луганської області від 20.04.07. по справі №3/83 до виконання в органи виконавчої служби, адже Закон України «Про виконавче провадження»та інші законодавчі акти, які регулюють правовідносини сторін на стадії виконання рішення суду, містять ряд підстав для зупинення, закінчення (мировою угодою) виконавчого провадження з причин, не пов'язаних з протиправною поведінкою боржника (відповідача).

Таким чином, позовні вимоги до задоволення не підлягають за їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Згідно з вимогами ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,33,34,35,49,82,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у позові.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Державне мито в сумі 85грн., сплачене Товариством з обмеженою відповідальністю "Об'єднана вантажно-транспортна компанія", м. Єнакієве Донецької області по квитанції від 24.01.08. №45 у відділенні №276 АКІБ «УкрСиббанк», підлягає поверненню позивачеві на підставі даного рішення суду, засвідченого гербовою печаткою господарського суду Луганської області.

Рішення підписане 19.02.08.

Суддя Р.М.Шеліхіна