ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2008 р.

Справа № 17/92-08-2980

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Украгрокомп”;

до відповідачів: 1) ДП „Одеська залізниця”;

2) Відкритого акціонерного товариства Центральної збагачувальної

фабрики „Нагольчанська”;

про стягнення 3364,88 грн.

Суддя Зуєва Л.Є.

Представники:

від позивача: Лотоцька О.В. –на підставі довіреності від 01.08.2008р.;

від відповідачів: 1) Одеської залізниці –Слюсар М.М. –на підставі довіреності №349 від

20.02.2008р.;

2) Попов М.М. –на підставі довіреності №05/829 від 08.07.2008р.;

СУТЬ СПОРУ: 17.07.2008р. за вхід.№4123 ТОВ „Украгрокомп” (далі –Позивач) звернулося до суду з позовною заявою до ДП „Одеська залізниця” з вимогою про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 3634,48 грн.

Відповідач, ДП „Одеська залізниця” в судове засідання з’явився, надав письмовий відзив на позов, в якому заявлені до нього позовні вимоги не визнає та просить суд ДП „Одеська залізниця” від відповідальності звільнити, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Відповідач, ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська” в судові засідання з’явився, письмовий відзив на позов не надав, однак в усних поясненнях позовні вимоги не визнає, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

По справі у відповідності до вимог ст. 77 ГПК України оголошувалися перерви починаючи з: 11.08.2008р. по 03.09.2008р. о 12 год.20хв., та з 08.10.2008р. по 27.10.2008р. о 12 год.00хв.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

Відповідно до залізничної накладної №49829449 від 16.01.2008 року на адресу одержувача (позивач) –ТОВ „Украгрокомп”, через вантажовідправника ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська”, з залученням залізниці на перевезення вантажу, зі станції „Карахаш Дон.502000” відвантажено вугілля марки антрацит АМ масою 69 тон в на піввагоні №67922948.

На основі актів загальної форми станції „Ізмаїл” Одеської залізниці виявлено поглиблення та вагон було подано на вагову перевірку. Під час перевірки вагону №67922948 встановлено, завантаження в вагоні нижче бортів на 20 мм, поверхня вантажу промаркована вапном. Справа по ходу потягу на 6-7 люками маються поглиблення розміром 1200мм х 2500мм х 1000мм зі скосом до торцевої стінки. В поглибленні маркування вапном відсутнє. Маються сліди старої течі вантажу на хребетній балці, течі по ст. Ізмаїл. Вагон технічно не справний, пошкоджений старий шинельний лист 7-го люка розміром 300мм х 40мм. Перевантаження проводилося двічі недостача підтвердилась.

За результатами обстеження вагону складено комерційний акт БО №706356/12 від 21.01.2008року.

При перевантажуванні виявилося 66900 кг., що складає різницю ваги проти документів в сторону зменшення на 2100 кг.

На підставі викладеного, позивачем розраховано розмір збитків від нестачі, які згідно наданого позивачем розрахунку становить 3364 грн. 88 коп.

Зазначені обставини спонукали ТОВ „Украгрокомп” звернутися до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ДП „Одеська залізниця” про стягнення суми нестачі вугілля з перевезення в сумі 3364,88 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.07.2008р. порушено провадження у справі №17/92-08-2980 за позовом ТОВ „Украгрокомп” до ДП „Одеська залізниця” про стягнення 3364,88 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.09.2008р. клопотання ДП „Одеська залізниця” про залучення до участі у справі іншого відповідача задоволено та в якості іншого відповідача залучено ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська”.

У ході розгляду справи у суді, а саме 27.10.2008р. позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідачів 1718,24 грн. вартості нестачі вантажу, пропорційно вини кожного з них.

Відповідач (Одеська залізниця) проти позовних вимог заперечує та зазначає, що згідно залізничної накладної №49829449 від 16.01.2008р. завантаження вагону №67922948, здійснював вантажовідправник, таким чином він повинен був встановити, що зазначений вагон не справний та прийняти відповідні міри реагування, однак він цього не зробив, що призвело до втрати вантажу в процесі перевезення. Згідно п. 3.9 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року № 04-5/601 зазначається, що коли під завантаження наданий технічно несправний вагон, відправник зобов'язаний відмовитися від його використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, нестачу, пошкодження вагону, що виникли внаслідок технічної несправності рухомого складу, відноситься на вантажовідправника.

Відповідач ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська” в судові засідання з’явився, відзив на позов не надав, в усних поясненнях позовні вимоги не визнав посилаючись на ті обставини, що Залізницею під навантаження відправнику були надані технічно несправні вагони, дефекти яких були скриті Залізницею та відправник не міг бачити зазначені несправності, у зв’язку з чим просить суд ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська” від відповідальності звільнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та проаналізувавши норми чинного законодавства в сфері залізничних перевезень, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 924 Цивільного Кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Згідно зі ст.ст. 114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі –продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Так розглядом матеріалів встановлено, що під час прибуття поїзду на станцію „Ізмаїл” Одеської залізниці виявлено поглиблення та вагон було подано на вагову перевірку. Під час перевірки вагону №67922948 встановлено, завантаження в вагоні нижче бортів на 20 мм, поверхня вантажу промаркована вапном. Справа по ходу потягу на 6-7 люками маються поглиблення розміром 1200мм х 2500мм х 1000мм зі скосом до торцевої стінки. В поглибленні маркування вапном відсутнє. Маються сліди старої течі вантажу на хребетній балці, течі по ст. Ізмаїл. Вагон технічно не справний, пошкоджений старий шинельний лист 7-го люка розміром 300мм х 40мм. Перевантаження проводилося двічі недостача підтвердилась.

За результатами обстеження вагону складено комерційний акт БО №706356/12 від 21.01.2008року.

Згідно складеного акту про технічний стан вагону №144 від 21.01.2008р. вбачається, що втрата вантажу відбулася в процесі експлуатації внаслідок технічної несправності вагону, яку вантажовідправник бачити мі, однак будь-які міри по запобіганню втрати вантажу не вчинив.

Згідно ст.113 Статуту Залізниць України – за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Крім того, відповідно до вимог ч. ІІІ ст. 27 Статуту залізниць України, під час перевезення вантажу, який здувається, відправник зобов’язаний вжити відповідних профілактичних заходів. У разі невиконання зазначених вимог відповідальність за втрату або пошкодження вантажу, що виникли з цієї причини, несе відправник.

Пунктами 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно ст. 31 Статуту Залізниць України, залізниця зобов’язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках –продезінфіковані вагони та контейнери.

Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів –відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Як вбачається з залізничної накладної вугілля завантажувалось засобами відправника, маса вантажу визначена відправником, що вказано в накладній і підтверджено підписом представника, за участю залізниці, про що свідчить підпис начальника станції.

У відповідності до ч. 2 ст. 32 Статут Залізниць України відправник зобов’язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з додержанням Технічних умов.

Згідно зі ст.ст. 114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі –продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 27 Статуту залізниць України, під час перевезення вантажу, який здувається, відправник зобов'язаний вжити відповідних профілактичних заходів. У разі невиконання зазначених вимог відповідальність за втрату або пошкодження вантажу, що виникли з цієї причини, несе відправник.

Із зазначених у залізничній накладній №49829449 /графа 1/ даних вбачається, що відправником були частково застосовані додаткові заходи по збереженню при перевезенні вугілля і вказано: вантаж марковано вапном, що підтверджується змістом вищевказаного комерційного акту, де вказано, що нанесене захисне маркування вантажу.

Наявність поглиблення та відсутність захисного маркування у місцях поглиблення свідчить про завантаження вугілля у технічно та комерційно несправний вагон та можливу виїмку вугілля при транспортуванні. У змісті комерційного акту БО№706356/12 від 21.01.2008р. не вказано та залізницею не надано докази про причину утворення даного поглиблення.

На станції призначення –„Ізмаїл” Одеської залізниці вантаж було видано згідно комерційного акту ст. Ізїмал, про що зазначено у п.6 „Відмітки про видачу вантажу” накладної №49829449.

Кількість і вартість відправленого вантажу належним чином підтверджено договором поставки №0108/01 від 01.08.2007 р., укладеного між ТОВ „Украгрокомп” та ТОВ „Третій фактор”, рахунком-фактурою №49 від 31.01.2008р.

Ціна однієї тони вугілля на підставі виставленого рахунку №49 від 31.01.20008р. ТОВ „Третій фактор” без врахування залізничного тарифу, без урахуванням ПДВ становить 1988,7 грн.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000 за № 862/5083, встановлено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничною розходження визначення маси нетто) для вугілля (завантаженого не у вологому стані) становить 1 відсоток маси.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Дослідивши наданий позивачем уточнений розрахунок суми позовних вимог, суд приймає його до уваги виходячи з наступного розрахунку.

Враховуючи те, що згідно з п. 27 правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р., норма природної втрати та граничного розходження для мінерального палива становить 1%, то позивачем було здійснено наступний розрахунок 138 000 кг. х 0,01=1380 кг., маса недостачі складає 2100 кг –1380 кг. = 720 кг.

Відповідно до рахунку фактури №49 від 31.01.2008р. згідно Договору №0108/01 від 01.08.2007р., вартість 1 000кг. вугілля складає 1988,7 кг., отже величина заподіяних збитків у зв’язку з нестачею вугілля поверх норм природної втрати і граничного розходження становить 0,72 т. х 1988,7 грн. + ПДВ = 1718,24 грн., без обліку залізничного тарифу.

Стосовно усних заперечень наданих представником ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська” в судовому засіданні щодо того, що Залізницею під завантаження були надані технічно несправні вагони, дефекти яких були скриті та відправник не міг бачити зазначені несправності, у зв’язку з чим просить суд ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська” від відповідальності звільнити за відсутності вини, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту про технічний стан вагону (контейнеру) від 21.01.2008р. №144 та комерційного акту БО №706356/12 від 21.01.2008р., у вагоні №67922948 було виявлено поглиблення в шинельному місці з правої сторони по ходу потягу в 7 люці, розміром 300*40 мм, зазначене пошкодження –старе. При цьому у вказаному акті комісією встановлено та зафіксовано, що втрата вантажу по шляху слідування можлива, а відправник при завантаженні вагону вказану несправність бачити міг.

У відповідності до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні данні, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, вимогами ст. 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Однак, представником ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська” в обґрунтування своїх заперечень не було надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність вини ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська” щодо завантаження та відправлення вагону, який був технічно несправний, у зв’язку з чим пояснення відповідача судом до уваги не приймаються оскільки вони не підтверджені та належним чином не доведені суду.

На основі вищезазначеного, суд доходить до висновку, що недостача вугілля виникла, як з вини перевізника Державного підприємства „Одеська залізниця” на підставі ст. 110 Статуту залізниць України так і з вини ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська” на підставі ст. 31 Статуту залізниць України.

Враховуючи викладене, уточнені позовні вимоги ТОВ „Украгрокомп” обґрунтовані підтверджені відповідними доказами у зв’язку з чим підлягають задоволенню повністю, у зв’язку з чим на користь ТОВ „Украгрокомп”, слід стягнути з Одеської залізниці 1561 грн. 86 коп. –вартості нестачі вантажу та з ВАТ ЦЗФ „Нагольчанська” 1561 грн. 86 коп. –вартості нестачі вантажу пропорційно ступеню їх вини.

Судові витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу віднести на рахунок відповідачів пропорційно ступеню їх вини, згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з державного підприємства „Одеська залізниця” (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код 01071315, п/р 1 в АБ „Експрес-Банк” Одеська філія, МФО 328801) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Украгрокомп” /65012, м. Одеса, вул. Морська, 5, / –859 грн. 12 коп. /вісімсот п’ятдесят дев’ять грн. 12 коп./ - вартості нестачі вантажу; 51 грн. 00 коп. /п’ятдесят одна грн. 00 коп./ –держмита; 59 грн. 00 коп. /п’ятдесят дев’ять грн. 00 коп./ –витрати на ІТЗ судового процесу.

Наказ видати.

3.          Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Центральна збагачувальна фабрика „Нагольчанська” /94637, Луганська область, м. Антрацит, с. Дубівське, / на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Украгрокомп” /65012, м. Одеса, вул. Морська, 5, / –859 грн. 12 коп. /вісімсот п’ятдесят дев’ять грн. 12 коп./ - вартості нестачі вантажу; 51 грн. 00 коп. /п’ятдесят одна грн. 00 коп./ –держмита; 59 грн. 00 коп. /п’ятдесят дев’ять грн. 00 коп./ –витрати на ІТЗ судового процесу.

Наказ видати.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Зуєва Л.Є.