ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 31/533-06-13236

Вищий
господарський суд України у складі колегії
суддів :

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за   участю
представників:

позивача

- не з'явився,

відповідача-1
відповідача-2

- не з'явився, - Казарновський
Л.Л., довір. у справі

розглянувши у відкритому
судовому  засіданні
касаційні скарги

СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ   та приватного підприємця ОСОБА_1.

на постанову

від 13.11.2007 Одеського
апеляційного  господарського суду

у справі

№31/533-06-13236

за  позовом

ТОВ "Алді"

до

1.приватного підприємця ОСОБА_1.;
2.СТПП "Сельхозсервіс"

про

зобов'язання звільнити земельну
ділянку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Одеської області від 23.08.2007 (суддя Лєсогоров В.М.) позов задоволено - на
підставі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.152 Земельного кодексу України та
ст.ст.25,27 Закону України "Про оренду землі" зобов'язано приватного
підприємця ОСОБА_1. звільнити земельну ділянку площею 10540 кв.м. за адресою:
м.Одеса, вул.Новомосковська дорога,9 від розташованих на ній трьох нежилих
приміщень ангарного типу. Рішення мотивоване тим, що позивач є законним
орендарем вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди від
11.12.2006, укладеного з Одеською міською радою, та вправі вимагати усунення
перешкод у користуванні нею.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 13.11.2007 (судді: Лашин В.В., Єрмілов Г.А., Воронюк
О.Л.) рішення скасовано та прийнято нове рішення. Зобов'язано приватного
підприємця ОСОБА_1. та СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ звільнити
земельну ділянку площею 10540 кв.м. за адресою: м.Одеса, вул.Новомосковська
дорога,9 від розташованих на ній трьох нежилих приміщень ангарного типу.

Постанова мотивована тими
обставинами, що позивач є єдиним чинним та законним користувачем вказаної
земельної ділянки на підставі договору оренди від 11.12.2006, укладеного з
Одеською міською радою, та вправі вимагати усунення перешкод у користуванні
нею. Приватний підприємець ОСОБА_1. не є власником трьох нежилих приміщень
ангарного типу, розташованих на спірній земельній ділянці, та не оформив своє
право користування цією земельною ділянкою у порядку, встановленому чинним на
той час земельним законодавством. Власником трьох тимчасових нежилих приміщень
ангарного типу, розташованих на спірній земельній ділянці, є СТПП
"Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ, яке ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.10.2007 було залучено до участі у даній справі в
якості іншого відповідача.

Приватний підприємець ОСОБА_1. в
поданій касаційній скарзі та доповненні до неї просить постанову скасувати, припинити
провадження у справі в частині позову до першого відповідача, оскільки вважає,
що судом апеляційної інстанції порушено вимоги ст.80 ГПК України, неправильно
застосовано норми п.7 Перехідних положень Земельного кодексу України (в
редакції від 25.10.2001р.) та безпідставно не застосовано ст.377 ЦК України та
ст.28 Земельного кодексу України (в редакції від 18.12.1990р.), які підлягають
застосуванню до спірних правовідносин. Зокрема, встановивши той факт, що
приватний підприємець ОСОБА_1. не є власником трьох нежилих приміщень ангарного
типу, розташованих на спірній земельній ділянці, апеляційний суд не припинив
провадження у справі в частині позову до першого відповідача у зв'язку з
відсутністю предмета спору, як того вимагає п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД
ТОВ в поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати, прийняти нове
рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судом апеляційної
інстанції ст.24,79,99,101 ГПК України, неправильне застосування ст.ст.321,331,346
ЦК України та безпідставне незастосування ст.10 Закону України "Про оренду
землі", ч.2 ст.377 ЦК України та ст.28 Земельного кодексу України (в
редакції від 18.12.1990р.), які підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

Зокрема, скаржник вказує на те, що
з підстав, передбачених ст.346 ЦК України, не припинялося право власності СТПП
"Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ на окремо розташовані приміщення ангарного
типу за адресою: м.Одеса, вул.Новомосковська дорога,9, а тому вважає себе їх
законним власником. Окрім того, в порушення вимог ст.24 та ч.3 ст.101 ГПК
України апеляційний суд розглянув позовні вимоги до СТПП
"Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ, що не були предметом розгляду в суді першої
інстанції, оскільки СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ було залучено до
участі у даній справі в якості іншого відповідача лише на стадії апеляційного
провадження (ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 23.10.2007).

Колегія суддів, перевіривши
фактичні обставини справи на предмет повноти їх встановлення і правильності
юридичної оцінки судами першої та апеляційної
інстанцій і заслухавши пояснення присутнього у засіданні представника
другого відповідача, дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому
задоволенню, а оскаржувана постанова та рішення від 23.08.2007 - скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до господарського суду Одеської області з
наступних підстав.

Скасовуючи первісне рішення про
задоволення позову з підстав грубого порушення судом першої інстанції норм
процесуального права і приймаючи нове рішення про задоволення позовних вимог до
обох відповідачів в повному обсязі апеляційний господарський суд виходив з
того, що:

Позивач є єдиним чинним та законним
користувачем вказаної земельної ділянки на підставі чинного на даний час
договору оренди від 11.12.2006, укладеного з Одеською міською радою, та
відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України і ст.27 Закону України
"Про оренду землі" вправі вимагати усунення будь-яких порушень його
прав  на
землю,  навіть якщо ці порушення
не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Приватний
підприємець ОСОБА_1. не є власником трьох нежилих приміщень ангарного типу,
розташованих на спірній земельній ділянці, та не оформив своє право
користування цією земельною ділянкою у порядку, встановленому чинним на той час
земельним законодавством, що свідчить про відсутність підстав на
землекористування у першого відповідача.

Згідно витягів про державну
реєстрацію об'єктів нерухомості від 23.05.2007 (а.с.128,129) власником трьох
нежилих приміщень ангарного типу, розташованих на спірній земельній ділянці, є
СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ, яке ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.10.2007 було залучено до участі у даній справі в
якості іншого відповідача. Проте, зазначені нежилі приміщення є тимчасовими, не
зв'язаними з фундаментом, а тому відповідно до п.1.6 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, не підлягають
державній реєстрації.

Однак, колегія  не може погодитися з висновками суду з огляду
на таке.

Згідно імперативних вимог ч.3
ст.101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються
вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З врахуванням ухвали Одеського
апеляційного господарського суду від 23.10.2007 (а.с.138,139), якою СТПП
"Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ було залучено до участі у даній справі в
якості іншого відповідача, та змісту оскаржуваної постанови, суд апеляційної
інстанції в порушення ч.3 ст.101 ГПК України прийняв та розглянув по суті
позовні вимоги про зобов'язання СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ вчинити
певні дії, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Касаційна інстанція враховує, що
наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при
здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах, пов'язаних з
порушенням ч.3 ст.101 ГПК України (постанови ВСУ від 11.12.2007 у справі
№30/52-07-1118 та від 22.01.2008 у справі №1/495-06-12547).

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.24
ГПК України в разі залучення  іншого  відповідача
розгляд справи починається заново, а ч.1 ст.101 ГПК України
наділяє апеляційний господарський суд повноваженнями повторно розглядати
справу за наявними та додатково поданими доказами, що не слід ототожнювати з
розглядом справи заново.

Водночас положеннями частини першої статті 79 Господарського
процесуального кодексу України передбачено обов'язок господарського суду
зупинити провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.
Зазначені вимоги процесуального закону судом апеляційної інстанції виконані не
були.

Так, у заявленому в суді апеляційної інстанції письмовому клопотанні від
19.10.2007 року (а.с.130,131) про зупинення провадження в даній справі приватний
підприємець ОСОБА_1. вказував на те, що господарським судом Одеської області
порушено провадження у справі №9/5-07-170А за адміністративним позовом ПП
ОСОБА_1. про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради
від 29.09.2006 №444, і ухвалою господарського суду Одеської області від
17.10.2007 порушено провадження у справі №15/306-07-8186 за позовом СТПП
"Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 11.12.2006, укладеного між ТОВ "Алді" та Одеською
міською радою, а вирішення даної справи пов'язане та є неможливим до набрання
чинності судовими рішеннями по справах №9/5-07-170А та №15/306-07-8186,
оскільки підставою для укладення договору оренди земельної ділянки від
11.12.2006 є рішення Одеської міської ради від 29.09.2006 №444. Проте, суд
апеляційної інстанції це клопотання відхилив, незважаючи на пов'язаність цих
справ між собою підставою виникнення спірних правовідносин, що зумовлювало
зупинення провадження в даній справі в силу імперативних вимог частини 1 статті
79 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна інстанція враховує, що
наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при
здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах, пов'язаних з незастосуванням
ст.79 ГПК України (постанови ВСУ від 27.12.2005 у справі №38/43-05, від
18.07.2007 у справі №18/104 та від 15.01.2008 у справі №16/145-07).

Що стосується застосування
апеляційним судом норм матеріального права, то колегія зазначає наступне.

Судом залишено поза увагою
положення ст.10 Закону України "Про оренду землі", згідно якої
передача в  оренду  земельної
ділянки  не  є
підставою  для припинення або
зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю земельну ділянку.

Окрім того, відповідно до ч.1
ст.401 ЦК України право
користування  чужим  майном
(сервітут)  може  бути встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для
задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Встановивши факт знаходження на
спірній земельній ділянці трьох нежилих приміщень ангарного типу, які належать
СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ на праві власності, та прийнявши рішення
про фактичне знесення цих приміщень, суд апеляційної інстанції по суті позбавив
другого відповідача права власності на майно, чим порушив
ст.ст.316,319,321,346,376 ЦК України.

Адже, згідно з частинами 1 та 2
ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном
на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Водночас відповідно до ч.1 ст.321
України право власності є непорушним і власник не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 346 ЦК України встановлено
такі підстави припинення права власності:

1) відчуження власником свого майна;

2) відмови власника від права власності;

3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати
цій особі;

4) знищення майна;

5)
викупу пам'яток історії та культури;

6) викупу земельної ділянки у зв'язку із суспільною необхідністю;

7) викупу нерухомого майна у зв'язку з викупом з метою суспільної
необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене;

8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника;

9) реквізиції;

10) конфіскації;

11) припинення юридичної особи чи смерті власника.

Право власності може бути припинене
в інших випадках, встановлених законом.

В даному випадку право власності
СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ на три нежилі приміщення ангарного типу,
розташовані на спірній земельній ділянці, не припинялося з підстав,
передбачених ст.346 ЦК України, а тому наявне задоволення позову про
зобов'язання другого відповідача звільнити земельну ділянку від належного йому
нерухомого майна істотно порушує права легітимного власника.

До того ж, чинне цивільне
законодавство (ст.376 ЦК України) передбачає лише можливість знесення самочинно
збудованих об'єктів нерухомості.

Судами попередніх інстанцій зовсім
не досліджувалися та не з'ясовувалися обставини набуття СТПП
"Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ права власності на окремо розташовані нежилі
приміщення ангарного типу по вул.Новомосковська дорога,9 в м.Одесі, за
результатами аукціону на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.1996р.,
укладеного з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської
міської ради, що виключає можливість їх самочинного будівництва другим
відповідачем.

Зважаючи на це, касаційна інстанція
вважає за необхідне на підставі ст.11112 Господарського
процесуального кодексу України доручити суду першої інстанції при новому
розгляді справи витребувати зазначений правовстановлюючий документ у СТПП
"Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ та надати йому ретельну правову оцінку з
метою визначення наявності чи відсутності у вищевказаних нежилих приміщень
ангарного типу статусу нерухомого майна.

В зв'язку з цим касаційна інстанція
визнає передчасним посилання апеляційного суду на ухвалу Малиновського
районного суду м.Одеси від 23.04.2007 по справі №2-1895/05 в обгрунтування
висновку щодо наявності у нежилих приміщень ангарного типу по
вул.Новомосковська дорога,9 в м.Одесі, ознак тимчасових споруд, оскільки,
по-перше, про це вказано лише у описовій частині ухвали від 23.04.2007 при
викладенні доводів ТОВ "Алді", а, по-друге, питання правомірності
державної реєстрації права власності СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ на
зазначені нежилі приміщення виходять за рамки предмета даного спору та можуть
розглядатися лише в іншому позовному провадженні.

Слід також доручити суду першої
інстанції при новому розгляді справи призначити судову будівельно-технічну
експертизу з метою достовірного з'ясування наявності у спірних приміщень
ангарного типу статусу об'єктів нерухомості чи тимчасових споруд.

Водночас при новому розгляді справи
необхідно перевірити доводи товариства про те, що державну реєстрацію права
власності на зазначені нежилі приміщення за приватним підприємцем ОСОБА_1.
скасовано не з причин тимчасовості цих приміщень, а за результатами скасування
ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23.04.2007 по справі
№2-1895/05 рішення цього ж суду від 06.01.2005, на підставі якого було
проведено таку державну реєстрацію. Внаслідок цього було поновлено державну
реєстрацію права власності СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ на зазначені
нежилі приміщення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.331 ЦК
України якщо право власності на нерухоме майно відповідно  до
закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту
державної реєстрації.

Наявні у справі витяги про державну
реєстрацію об'єктів нерухомості від 23.05.2007 (а.с.128,129) свідчать про
поновлення з 23.05.2007 року права власності СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД
ТОВ на нежилі приміщення ангарного типу по вул.Новомосковська дорога,9 в
м.Одесі, тобто ще до набрання чинності договором оренди земельної ділянки від
11.12.2006, укладеним між ТОВ "Алді" та Одеською міською радою,
оскільки згідно зі ст.18 Закону України "Про оренду землі" вказаний
договір набрав чинності з дня його державної реєстрації, а саме з 04.07.2007
року.

Водночас апеляційний суд помилково
застосував до спірних відносин норми Земельного кодексу України
(ст.ст.116,152), що набрав чинності з 1 січня 2002 року, оскільки право
власності на нежилі приміщення ангарного типу другий відповідач набув ще у
липні 1996 року.

За таких обставин, при новому
розгляді справи необхідно врахувати встановлені частинами 1 та 3 ст.30 чинного
на той час Земельного кодексу України (в редакції від 13.03.1992р.) підстави
переходу до нового власника будівлі (споруди) права користування земельною
ділянкою, на якій знаходиться зазначена будівля (споруда). Тим більше, що
надання земельної ділянки у користування в порядку відведення чинним на той час
земельним законодавством передбачалося здійснювати лише у разі зміни цільового
призначення земельної ділянки, на якій знаходиться придбана будівля (споруда),
а в даному випадку не відбулося зміни цільового призначення спірної земельної
ділянки після укладення між СТПП "Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ та
Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради
договору купівлі-продажу від 23.07.1996р.

Окрім того, відповідно до п.7  Перехідних положень Земельного кодексу
України від 25.10.2001 юридична особа, що одержала у тимчасове користування, в
тому числі на умовах оренди, земельну ділянку у розмірах, що були передбачені
раніше діючим законодавством, то така юридична особа зберігає право
користування цією ділянкою.

Встановивши факт, що приватний
підприємець ОСОБА_1. не є власником трьох нежилих приміщень ангарного типу,
розташованих на спірній земельній ділянці, апеляційний суд не з'ясував
наявність підстав для припинення провадження у справі в частині позовних вимог
до першого відповідача у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Разом з тим, рішення суду першої
інстанції також не може бути залишено без змін, оскільки, як правильно
встановила апеляційна інстанція, місцевим господарським судом прийнято рішення
від 23.08.2007, що стосується прав і обов'язків СТПП "Сельхозсервіс"
ЛТД ТОВ без залучення останнього до участі у справі, а також за відсутності
приватного підприємця ОСОБА_1., не повідомленого належним чином про час та
місце засідання суду, що згідно з п.п.2,3 ч.3 ст.104, п.3 ст.1119 та
п.п.2,3 ч.2 ст.11110 Господарського процесуального кодексу України є
в будь-якому випадку підставою для скасування рішення і передачі справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115,1117-11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги СТПП
"Сельхозсервіс" ЛТД ТОВ та приватного підприємця ОСОБА_1.
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Одеської області від 23.08.2007 та постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 13.11.2007 у справі №31/533-06-13236 скасувати з передачею
справи на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий, суддя
В.Овечкін

Судді:
Є.Чернов

В.Цвігун