ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2008 Справа № 21/219-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лотоцької Л.О.

суддів: Бахмат Р.М. (доповідач), Євстигнеєва О.С.

при секретарі Ролдугіної Н.В.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Зерноторгівельна компанія” м.Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2008 р. у справі № 21/219-07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Зерноторгівельна компанія” м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Еліта” м.Кривий Ріг

про спонукання виконати дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 09.01.08 р. у справі № 21/219-07, яке було підписано 25.01.08 р. і оформлено відповідно до вимог статті 84 ГПК України (суддя Алмазові І.В.), частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Зерноторгівельна компанія” м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю “Еліта” м.Кривий Ріг про спонукання відповідача виконати умови мирової угоди від 06.02.2006 р., затвердженої ухвалою господарського суду міста Києва від 17 лютого 2006 р. по справі № 41/646 та стягнути з ТОВ “Еліта” на користь позивача 2550394,33 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, штрафної неустойки у розмірі 714703,50 грн. у зв’язку з невиконанням грошового зобов’язання, передбаченого мировою угодою від 06.02.2006 р., укладеною сторонами.

Вказаним рішенням суд першої інстанції:

-          спонукав товариство з обмеженою відповідальністю "Еліта”, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська обл. виконати умови мирової угоди від 06.02.2006р. затвердженої ухвалою господарського суду м.Києва від 17.02.2006р. по справі №41/646 в частині перерахування 2 530 000 грн.00 коп на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноторгівельна компанія”, м.Київ;

-          стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю "Еліта”, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська обл. на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноторгівельна компанія”, м.Київ 85 грн. 00 коп. –витрат по сплаті державного мита, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу;

В решті позовних вимог відмовив.

Позивач не погодився з рішенням господарського суду по даній справі, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та направити справу на новий розгляд.

Підставою для скасування рішення господарського суду скаржник вважає неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення, оскільки судом неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи.

Скаржник вказує в апеляційній скарзі, що господарський суд відмовив позивачу у стягненні основної суми боргу та штрафних санкцій посилаючись на те, що це не передбачено чинним законодавством, але суд не звернув увагу на те, що Мировою угодою передбачена домовленість між боржником і кредитором про відстрочку та (або) розстрочку платежів або припинення зобов’язання за угодою сторін, а пунктом 5.2 Мирової угоди від 06.02.2006 р. сторони погодили умови про те, що у разі порушення строків платежів відповідач-2 сплачує відповідачу-1 штрафну неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

ТОВ “Еліта” відзив на апеляційну скаргу не надало, в судове засідання 11.03.2008 р. не з’явилося. У зв’язку з неявкою відповідача і позивача і поданням позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, в зв’язку із пізнім отриманням ухвали про прийняття апеляційної скарги, розгляд справи було відкладено на 08.04.08 р. на 14 год.

Відповідач не з’явився в судове засідання 08.04.08 р., надіслав телеграму, в якій просив відкласти розгляд справи у зв’язку з хворобою представника.

Колегія суддів не задовольнила клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, так як, згідно статті 102 ГПК України, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня надходження справи разом з апеляційною скаргою в апеляційну інстанцію.

Апеляційна скарга надійшла до Дніпропетровського апеляційного господарського суду 19.02.2008 р., про що свідчить штемпель канцелярії апеляційного господарського суду, вчинений у нижньому правому куті ухвали (а.с. 70). Строк розгляду апеляційної скарги закінчується 19.04.2008 р.

Згідно до вимог статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними в ній доказами. Якщо відповідач хотів надати суду додаткові докази, він мав таку можливість надіслати їх суду поштою, для цього у нього було достатньо часу.

Неявка у судове засідання позивача і відповідача не перешкоджає перегляду справи за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено постанову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17 лютого 2006 р. по справі № 41/646 затверджено текст мирової угоди від 06 лютого 2006 р., укладеної між ЗАТ “Торговий дім “Артос”, ТОВ “Зерноторгівельна компанія” (далі позивач) та ТОВ “Еліта” (далі відповідач) та припинено провадження по справі № 41/646 згідно пункту 7 статті 80 ГПК України.

У відповідності до пункту 3.1 мирової угоди від 06 лютого 2006 р., Товариство з обмеженою відповідальністю “Еліта” зобов’язалося перерахувати на банківський рахунок ТОВ “Зерноторгівельна компанія” грошові кошти у сумі 2 530 000 (два мільйонів п’ятсот тридцять тисяч) гривень, в тому числі: 500 000 (п’ятсот тисяч) гривень –в строк до 14 лютого 2006 р.; 500 000 (п’ятсот тисяч) гривень –в строк до 17 лютого 2006 р.; 1 000 000 (один мільйон) гривень –в строк до 21 лютого 2006 р.; 530 000 (п’ятсот тридцять тисяч) гривень – в строк до 22 лютого 2006 р.

Зобов’язання відповідача за мировою угодою вважається виконаним з дати зарахування на банківський рахунок позивача у повному обсязі грошових коштів у сумі 2530000 (два мільйона п’ятсот тридцять тисяч) гривень.

До теперішнього часу умови мирової угоди від 06 лютого 2006 р., затвердженої ухвалою господарського суду міста Києва від 17 лютого 2006 р. по справі № 41/646, відповідачем не виконано та грошові кошти на банківський рахунок позивача не перераховано, чим порушено законні права позивача.

Умови цивільного законодавства України зазначають, що виконання зобов’язання повинно виконуватися належним чином, у встановлений строк (термін) його виконання, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства (частина 1 статті 526, частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Мировою угодою від 06 лютого 2006 р. встановлено, що платежі повинні були бути сплачені 14 лютого 2006 р., 17 лютого 2006 р., 21 лютого 2006 р. та 22 лютого 2006 р.

Зі змісту статті 78 ГПК України випливає, що одним із засобів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка визначає права і обов’язки сторін щодо предмета позову та затверджується ухвалою суду.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Цивільним кодексом України встановлено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). При цьому боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У підпункті 3.9.6 пункту 3 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 р. № 02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” зазначено, що у разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, наказ про примусове виконання не може бути видано, оскільки провадження зі справи господарським судом припинено. Однак інша сторона у цьому випадку не позбавлена права звернутися на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2 мирової угоди від 06 лютого 2006 р. сторони погодили умову про те, що у разі порушення строків платежів відповідач-2 сплачує пеню відповідачу-1 в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від загальної суми заборгованості.

У зв’язку з тим, що ТОВ “Еліта” порушило умови пункту 3.1 мирової угоди, тобто не перерахувала на банківський рахунок відповідача -1 грошові кошти у сумі 2 530 000 грн. на утримання ЦМК у строки та на умовах, передбачених цією мировою угодою, позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача індекс інфляції, згідно з вимогами статті 625 ЦК України.

Борг з урахуванням індексу інфляції підлягає стягненню в сумі 2 550 394 грн. 33 коп., а штрафна неустойка в сумі 227 487 грн. за період з 14.02.2006 р. по 14.08.2006 р., а не в сумі 714 703 грн. 50 коп., так як, відповідно до вимог статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов’язання мало бути виконано, а тому в іншій частині стягнення штрафних санкцій слід відмовити.

На час винесення оскаржуваного рішення відповідач заперечення проти заявлених вимог щодо перерахування 2 530 000 грн. не надав, не надав докази проведення розрахунків з позивачем, господарський суд цілком правомірно задовольнив позовні вимоги відносно спонукання відповідача виконати умови мирової угоди від 06.02.2006 р., затвердженої ухвалою господарського суду м.Києва від 17.02.2006 р. по справі № 41/646 в частині перерахування 2 530 000 грн. на користь позивача.

Вимоги скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо скасування оскаржуваного рішення і направлення справи на новий розгляд, не підлягають задоволенню, так як повноваження апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги передбачені у статті 103 ГПК України.

У разі часткового скасування рішення апеляційна інстанція приймає нове рішення.

Зважаючи на викладене вище, керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Зерноторгівельна компанія” м.Київ задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2008 р. у справі № 21/219-07 змінити, виклавши в наступній редакції:

Спонукати Товариство з обмеженою відповідальністю “Еліта” м.Кривий Ріг виконати умови мирової угоди від 06 лютого 2006 р., затвердженої ухвалою господарського суду міста Києва від 17 лютого 2006 р. по справі № 41/646.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Еліта” м.Кривий Ріг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Зерноторгівельна компанія” м.Київ 2550394,33 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, штрафну неустойку в сумі 227 487 грн. у зв’язку з невиконанням грошового зобов’язання, передбаченого мировою угодою від 06.02.2006 р., укладеною сторонами.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Еліта” м.Кривий Ріг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Зерноторгівельна компанія” м.Київ 38250 грн. державного мита, сплаченого при поданні позову та апеляційної скарги та 118 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зобов’язати господарський суд Дніпропетровської обл. видати наказ, відповідно до вимог статей 116-118 ГПК України.

В решті відмовити.

Головуючий                     Л. О. Лотоцька

Суддя                     Р. М. Бахмат

Суддя                     О. С. Євстигнеєв

З оригіналом згідно:

Пом. судді І.Г.Логвиненко

08.04.2008 р.