ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційного подання

Заступника прокурора Харківської області

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 року

у справі господарського суду

Харківської області

за позовом

Прокурора Московського району м.Харкова в інтересах держави в особі Міністерства освіти та науки України

до

треті особи

ТОВ "МЕРКС-ТРЕЙД"

ТОВ "ЄВРОТЕКСТИЛЬ"

ВДВС у Московському районі м.Харкова

ДП "Харківський електромеханічний завод"

Харківський професійний ліцей (ПТУ № 10)

про

визнання недійсними угод та повернення будівлі

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Івченко О.А.,

- відповідача:

- третіх осіб:

не з’явився,

Криучина Н.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року прокурор Московського району м.Харкова в інтересах держави в особі Міністерства освіти та науки України звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "МЕРКС-ТРЕЙД", ТОВ "ЄВРОТЕКСТИЛЬ", ВДВС у Московському районі м.Харкова про визнання недійсними угод та повернення будівлі.

Ухвалою від 31.05.07р. господарський суд Харківської області залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –ДП "ХЕМЗ" та Харківський професійний ліцей (ПТУ № 10).

Доповідач: Черкащенко М.М.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.06.07р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.07р. рішення місцевого господарського суду від 13.06.07р. залишено без змін, а апеляційне подання –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями заступник прокурора Харківської області подав касаційне подання, в якому просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.07р. та рішення господарського суду Харківської області від 13.06.07р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційного подання, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Кабінету Міністрів № N 689 від 01.09.1993 р. "Про передачу на баланс професійних навчально-виховних закладів будівель і споруд", з метою збереження майна професійних навчально-виховних закладів, недопущення використання їхніх навчальних і побутових приміщень підприємствами, організаціями для виробничих і комерційних цілей та більш ефективного розв'язання проблем підготовки робітничих кадрів Кабінет Міністрів України постановив:

1. Міністерствам, відомствам, корпораціям забезпечити до 01.10.1993 р. передачу підпорядкованими підприємствами й організаціями на баланс професійних навчально-виховних закладів будівель і споруд згідно з додатками N 1 і 2.

2. Міністерству освіти провадити витрати на утримання в 1993 році зазначених будівель і споруд професійних навчально-виховних закладів у межах коштів, передбачених на освіту державним бюджетом.

Додатком N 1 до постанови Кабінету Міністрів України, серед інших, визначено об'єктом, що передається - навчальний корпус, гуртожиток ПТУ №10, підприємством, що передає майно зі свого балансу науково-виробниче об'єднання "ХЕМЗ", закладом, що приймає об"єкт на свій баланс - ПТУ №10

м. Харкова.

Листом від 26.10.1993 року, разом з наказом Міністерства освіти №390 від 26.10.1993 року директорові ПТУ №10 для виконання була направлена наведена постанова Кабінету Міністрів.

Розпорядженням представника Президента України в Харківській області від 07.10.1993 року №792, було зобов'язано Міністерство машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії, Державний комітет з легкої і текстильної промисловості, державну корпорацію "Украгропромбуд" передати до 1 жовтня на баланс професійних навчально-виховних закладів будівель і споруд, серед інших ПТУ №10 м. Харків, з балансу науково-виробничого об'єднання "ХЕМЗ".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що прокурором не подано доказів про те, що саме ДП "ХЕМЗ" повинно було передати нежитлову будівлю літ. Д-5 за адресою: пр.Московський, 199 в м.Харкові на баланс ПТУ № 10 та що ДП "ХЕМЗ" є правонаступником Науково-виробничого об’єднання "ХЕМЗ". Ним також не доведено факт порушення інтересів держави як при реалізації майна з прилюдних торгів, так і при укладенні договору купівлі-продажу.

Проте з такими висновками судів не можна погодитись, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.658 ЦК України право продажу, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару.

Отже товар, що продається повинен належати на праві власності продавцю або боржнику, у випадку його примусового продажу.

В статуті ДП "ХЕМЗ", ( ч.2 ст.4) вказано, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання.

Відповідно до ч.2 ст.141 ГК України, управління об’єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади.У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб’єкти.

Своєю постановою від 01.09.93р. № 689 "Про передачу на баланс професійних навчально-виховних закладів будівель і споруд" та додатком до неї Кабінет Міністрів України, як орган, уповноважений управляти державним майном, розпорядився своїм майном, передавши навчальний корпус, гуртожиток ПТУ № 10 по пр.Московському,199 в м. Харкові з балансу НВО "ХЕЛМС" на баланс ПТУ № 10.

Як вбачається з даної Постанови, спірне майно знаходилось на балансі Науково-виробничого об’єднання "ХЕМЗ", в той же час, суди попередніх інстанцій самоусунулись від встановлення факту вибуття нежитлових будівель з управління юридичної особи НВО "ХЕМС" і не перевірили правомірність знаходження цього майна у повному господарському віданні ДП "ХЕМЗ", про що зазначалось прокурором.

Не встановивши такої суттєвої обставини по справі, не можна вирішити правильно спір по суті.

Згідно ст.47 ГПК України, судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Ст.38 ГПК України зобов’язує господарський суд не обмежуватись поданими документами і матеріалами, якщо подані сторонами докази є недостатніми, а й витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, розглядаючи вказаний спір, суди обох інстанцій на вищевказане уваги не звернули.

Згідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, постановлені судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 року та рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2007 року у справі № 40/294-07 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий, суддя                                Н.О. Кочерова

Судді В.В. Рибак

М.М. Черкащенко