КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2008                                                                                           № 33/281

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "М"ясний Альянс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.07.2008

у справі № 33/281

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "М"ясний Альянс"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення 88509,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.07.2008 р. у справі № 33/281 позов ТОВ „Промислова інвестиційна компанія” до ТОВ „М’ясний альянс” про стягнення 88509,46 грн. задоволений частково.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, причина суду не відома. У матеріалах справи є поштове повідомлення про отримання відповідачем копії ухвали апеляційного суду з зазначенням часу та місця слухання справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутністю.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 18.12.2007 сторонами укладений договір № 18/12/07-П, за умовами якого позивач взяв на себе зобов’язання передати, а відповідач прийняти товар та здійснити оплату.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу сухе молоко в кількості 5тон на загальну суму 75000 грн., але останній, відповідно до п.3.1, на протязі 30 днів оплату за товар не здійснив, на претензію № 52 від 14.04.2008 не відповів, в зв’язку з чим позивач змушений звернутися до суду.

Заперечуючи проти рішення, відповідач наполягає на тому, що належним чином про час слухання справи не був повідомлений, отже був позбавлений права на захист інтересів; суд не взяв до уваги той факт, що в бухгалтерії відповідача спірний договір поставки не обліковується, а тому вважає що сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору; дійсно товар був отриманий, але у даному випадку повинна бути застосована ст. 530 ЦК України, оскільки у накладній відсутні посилання щодо строку оплати; на момент подання позову до суду сума основного боргу зменшилася з 75000 грн. до 63000грн., однак позивач про це суд не повідомив, що призвело до необґрунтованого розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Також, колегія суддів не погоджується з іншими висновками відповідача, так як представники сторін, в судовому засіданні підтвердили про відсутність будь-яких інших позадоговірних або договірних відносин. Претензія позивача про оплату заборгованості( а.с.17) містить посилання на спірний договір поставки № 18/12/07-П від 18.12.2007, додатком є рахунок-фактура № СФ-0000498 від 19.12.2007, витратна накладна № РН-0000501 від 19.12.07, довіреність представника відповідача на отримання товару ЯОМ № 353277 від 21.12.07, до речі, поставку згідно яких не заперечує відповідач.

Відсутність підпису та печатки відповідача, на кожної сторінці договору поставки, що є в наявності у позивача, не є підставою вважати про недосягнення згоди, щодо всіх істотних умов договору та знехтування передбаченими умовами цього договору, наслідками неналежного виконання зобов’язань. З моменту отримання претензії(а.с.18), відповідач не ужив заходів для відновлення свого примирнику договору, визнання його недійсним, тощо.

Таким чином, до виниклих правовідносин не може бути застосована ст. 530 ЦК України, але припускаючи можливість застосування, суд дійшов висновку що, відповідач все одно прострочив виконання зобов’язань, оскільки претензія ним отримана 06.05.08, тоді як перерахування почалися з 29.05.08.

Відповідно до п.3.1 договору оплата вартості отриманого товару здійснюється не пізніше 30 днів з моменту поставки.

Однак, сума основного боргу, що підлягає стягненню, повинна бути зменшена до 63000грн., враховуючи, що на момент подання позивачем позову, з боку відповідача були часткові перерахування, це не оспорює представник позивача.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Вказані приписи також закріплені ст. 343 ГК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що згідно умов договору строк оплати за отриманий товар закінчився 19.01.08, сума боргу не оплачена, відповідач повинен нести відповідальність за неналежне виконання зобов’язань, а тому вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат, річних, штрафних санкцій підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача, стосовно занадто більшого розміру штрафних санкцій, то колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що розмір пені розраховувався ще до часткового перерахування відповідачем коштів та не перевищує 132 днів, а тому сума штрафних санкцій в розмірі 5425,20 грн. зменшенню не підлягає.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає що апеляційна скарга не обґрунтована і не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству, однак сума основного боргу, що підлягає стягненню, підлягає зменшенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ „М’ясний альянс” залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2008 року у справі № 33/281 змінити в частині стягнення основного боргу та державного мита: стягнути 63 000грн. (шістдесят три тисячі грн. 00 коп.) та 742 грн.(сімсот сорок дві грн..00 коп.) відповідно.

2.          Матеріали справи повернути, доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді

14.11.08 (відправлено)