ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.01.08 р.                     Справа № 22/276пн

Суддя господарського суду Донецької області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання Настич Л. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: прокурора м. Маріуполя в інтересах держави в особі Старо-Кримської селищної ради м. Маріуполя

до відповідача: Закритого акціонерного товариства „Київстар Дж.Ес.Ем.” м. Київ

про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0032 га із земель громадської та житлової забудови, підпорядкованих Старо-Кримській селищній раді м. Маріуполя, та привести зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан.

за участю

прокурора: не з’явився

представників

від позивача: не з’явився

від відповідача: Кондратенко М.С. - за довір.

третя особа

СУТЬ СПРАВИ:

Прокурор м. Маріуполя звернувся до господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Старо-Кримської селищної ради м. Маріуполя до Закритого акціонерного товариства „Київстар Дж.Ес.Ем.” м. Київ про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0032 га із земель громадської та житлової забудови, підпорядкованих Старо-Кримській селищній раді м. Маріуполя, та привести зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки із земель громадської та житлової забудови Старо-Кримської селищної ради м. Маріуполя під розміщення металевого контейнеру та опори базової станції мобільного зв’язку, загальною площею 0,0032 га, розташованої по вул. Леніна, 51-б у с. Старий Крим Іллічівського району м. Маріуполя.

Відповідач проти позову заперечує та у відзиві від 01.11.2007р. зазначає, що на його думку позивач, Старо-Кримська селищна рада м. Маріуполя, повинен був одноосібно звернутися до суду без участі представників прокуратури, та просить суд залишити позов без розгляду, як такий, в якому неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

04.09.2007р. спеціалістами Управління з контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства України.

Результати перевірки викладені в акті перевірки від 04.09.2007 р.

Перевіркою встановлено, що відповідачем самовільно використовується земельна ділянка загальною площею 0,0032 га по вул. Леніна, 51-б у с. Старий Крим Іллічівського району м. Маріуполя, із земель громадської та житлової забудови Старо-Кримської селищної ради м. Маріуполя, під розміщення металевого контейнеру та опори базової станції мобільного зв’язку.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

02.01.2008 р. відповідачем надано копію договору оренди земельної ділянки площею 0,0028 га від 13.12.2007р.

За результатами розгляду матеріалів справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0004 га за наступними підставами.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Cтаттею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини – це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

За приписами ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Визначення терміну „самовільне зайняття земельних ділянок” наведене в ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель” від 19.06.2003 р. № 963-ІV.

За приписами цієї статті, самовільне зайняття земельних ділянок – це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Виходячи з матеріалів справи, відповідач не оформив право власності або право користування на частину спірної земельної ділянки площею 0,0004га та не зареєстрував його у встановленому законом порядку, чим порушив приписи Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що частина спірної земельної ділянки використовується відповідачем самовільно, з порушенням земельного законодавства, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом Управління з контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області від 04.09.2007 р.

Заходів щодо усунення порушень земельного законодавства відповідачем не вжито, самостійно земельну ділянку відповідачем не звільнено.

Згідно статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Підприємства, установи, організації та громадяни, винні у самовільному зайнятті земель, зобов'язані самостійно (за власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для використання, відновити порушені межові знаки, знести самовільно зведені будівлі.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 цього Кодексу повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги у частині зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0004 га із земель громадської та житлової забудови, підпорядкованих Старо-Кримській селищній раді м. Маріуполя, та привести зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині позову провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 116, 123, 125, 126, 212 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України „Про оренду землі”, ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 78, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов прокурора м. Маріуполя в інтересах держави Україна в особі Старо-Кримської селищної ради м. Маріуполя до Закритого акціонерного товариства „Київстар Дж.Ес.Ем.” м. Київ про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0032 га із земель громадської та житлової забудови, підпорядкованих Старо-Кримській селищній раді м. Маріуполя, та привести зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан, задовольнити частково.

Зобов’язати Закрите акціонерне товариство „Київстар Дж.Ес.Ем.” м. Київ (03110, м. Київ, Червонозоряний проспект, 51, ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0004 га із земель громадської та житлової забудови, підпорядкованих Старо-Кримській селищній раді м. Маріуполя, та привести зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан.

Провадження у справі про зобов’язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0028 га із земель громадської та житлової забудови, підпорядкованих Старо-Кримській селищній раді м. Маріуполя, та привести зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан припинити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Київстар Дж.Ес.Ем.” м. Київ (03110, м. Київ, Червонозоряний проспект, 51, , відомості про рахунки відсутні) на користь Державного бюджету України державне мито в розмірі 85 грн.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Київстар Дж.Ес.Ем.” м. Київ (03110, м. Київ, Червонозоряний проспект, 51, , відомості про рахунки відсутні) на користь Державного бюджету України (розрахунковий рахунок № 0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, отримувач: , державний бюджет м. Донецьк, Ворошиловський район; призначення платежу: код бюджетної класифікації 22050000) витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах в розмірі 118 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Волошинова Л.В.