Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2008 р. Справа № 11/473-06

Колегія суддів у складі

головуючого судді Шепітько І.І., судді Лакізи В.В., судді Токара М.В.

при секретарі Погребняк А.М.

за участю представників сторін:

позивача –Богдашевського П.С. за дорученням від 03.01.2008 року

відповідача –не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 1470Х/1-32) на рішення господарського суду Харківської області від 26 березня 2007 року по справі

за позовом Акціонерного товариства „Індустріально-Експортний Банк” в особі Філії „Харківська дирекція” Акціонерного товариства „Індустріально-Експортний Банк” , м.Харків

до Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапору виробничого підприємства , м.Харків

про звернення стягнення на предмет застави у сумі 13048684,43 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 26 березня 2007 року (суддя Черленяк М.І.) прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог від 05.03.2007 року до провадження та позов задоволено.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 26 березня 2007 року скасувати, посилаючись на неповне з’ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що позивачем належним чином не виконувався обов'язок стосовно безпосереднього нарахування відсотків та сповіщення про необхідність їх сплати, у зв’язку з чим на думкою відповідача, у нього не виник обов'язок по сплаті відсотків за кредитним договором. Крім того, відповідач посилається на те, що Договір про заставу товарів в переробці № 488/2006-з-1 нотаріально не посвідчений.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що скарга не підлягає задоволенню з тих підстав, що оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному з’ясуванні обставин справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства. На цій підставі просить рішення господарського суду Харківської області від 26 березня 2007 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Вказує на те, що Кредитним договором та п.3.7. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року не встановлений обов'язок та механізм попередження відповідача щодо нарахування та сплати відсотків за Кредитним договором.

Заслухавши представників сторін, дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2006 року АТ „Індустріально-Експортний Банк” в особі Філії „Харківська дирекція” АТ „Індустріально-Експортний Банк” (банк) та Харківське державне авіаційне орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапору виробниче підприємство (позичальник) уклали Кредитний договір № 488/2006 (т.1 а.с.9-10). Відповідно до п.1.1 договору банк надає, а позичальник отримує кредит у сумі 10958000,00 грн. П.1.2 передбачено, що строк користування кредитом до 28 квітня 2006 року. З п.1.4 вбачається, що зі сплатою 22,5 % річних. У п.2.2 договору зазначено, що кредит надається: шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку за реквізитами контрактів та/або договорів, які надані позичальником та шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно з п. п. 2.9. договору, позичальник зобов’язується щомісячно, не пізніше останнього банківського дня поточного місяця, погашати відсотки за користування кредитом шляхом перерахування грошових коштів в валюті кредиту на рахунок установи банку. Відсотки за користування кредитом нараховуються з дня списання коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту погашення кредиту, щомісяця в період з 26 числа попереднього місяця по 25 число включно поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом. При розрахунку відсотків день нарахування та погашення кредиту вважається як один день, при цьому день надання кредиту включається до розрахунку, а день погашення кредиту –не включається. Відповідно до п.2.10 договору позичальник зобов’язується забезпечити повне погашення кредиту та відсотків за кредитом в сумах та в строки, обумовлені п.п. 1.2. та 2.9. даного договору.

Договором про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 488/2006 від 28 квітня 2006 року сторони п.1.2 виклали в наступній редакції: «Строк користування кредитом з 28 лютого 2006 року до 02 жовтня 2006 року. Позичальник зобов’язаний сплатити відсотки, нараховані за Кредитним договором № 488/2006 за квітень-вересень 2006 року до 02.10.2006 року.»(т.1а.с.11)

28 лютого 2006 року в забезпечення зобов'язань за Кредитним договором сторони уклали Договір про заставу товарів в переробці № 488/2006-з-1 (т.1 а.с.17-18).

Відповідно до п.1.2 Договору застави заставодавець (відповідач) на умовах передбачених цим договором передає у заставу товари в переробці, а саме складові частини в агрегатній зборці до літаків АН-140 заводські номери № (серійний номер 0408), № 4 (серійний номер 0410) та до літаку АН –74ТК-300VIP заводський номер 2 (серійний номер 1908), згідно додатку № 1, який є невід’ємною частиною договору.

У п. 4.1 договору застави зазначено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання заставодавцем своїх зобов’язань за Кредитним договором № 488/2006, або при настанні одного з випадків, передбачених ст.ст. 28,29 Закону України «Про заставу».

28 квітня 2006 року, у зв’язку з внесенням змін до Кредитного договору № 488/2006, сторони уклали Договір № 1 зміну умов Договору про заставу товарів в переробці № 488/2006-з-1, яким передбачено, що строк повернення кредиту встановлено до 02 жовтня 2006 року (т.1. а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.2.2 Кредитного договору № 488/2006 28.02.2006 року відповідач звернувся до позивач з письмовим дорученням № 304/183 про перерахування суми кредиту в розмірі 10958000,00 грн. на свій позичковий рахунок (т.2 а.с. 128).

На виконання п.2.2 Кредитного договору 28.02.2006 року АТ «Індекс-банк»меморіальним ордером № 488/2006 від 28.02.2006 року (т.2 а.с.79) перерахував на поточний рахунок позичальника грошові кошти у сумі 10958000,00 грн., що не заперечується відповідачем.

Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та нарахованих по ньому відсотків не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту 10958000,00 грн. та по відсоткам за користування кредитом 1722507,57 грн., всього12680507,57 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензіями № 55/1728 від 04.08.2006 року (т.1 а.с.14) та № 55/2295 від 04.10.2006 року (т.1 а.с.16) про сплату заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом та сплату нарахованих штрафних санкцій, які залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Ст. 1054 ЦК України передбачено,що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів погашення кредиту та відсотків за користування кредитом відповідач не надав, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення 10958000,00 грн. заборгованість по кредиту та 1722507,57 грн. заборгованость по відсоткам за користування кредитом обгрунтовані доданими до справи документами та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на те, що позивач не повідомляв про нарахування відсотків за кредитним договором безпідставнє у зв’язку з тим, що відповідно до п.2.3. Кредитного договору банк зобов'язується надавати позичальнику консультаційні послуги щодо виконання цього договору. Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано доказів звернення до позивача з приводу отримання консультаційних послуг по виконанню Кредитного договору та ненадання або неналежне надання таких послуг банком. Крім того, Кредитним договором та п.3.7. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року не встановлений обов'язок та механізм попередження позичальника про нарахування та сплату відсотків за Кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з п.4.1 Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на протязі існування прострочення заборгованості, від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення.

У зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем його зобов'язань щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, відповідно до п. 4.1. кредитного договору, позивач нарахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочки, яка складає 368176,86 грн., з яких: пені за прострочення погашення кредиту 326638,47 грн. та пені за прострочення погашення відсотків за користування кредитом 41538,39 грн.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

З оборотної відомості вбачається , що кредит в розмірі 1095800,00 грн. станом на 05.12.2006 року відповідачем не повернуто (т.1 а.с.12).

З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 9724894 вбачається, що позивачем 26.10.2006 року зареєстровано звернення стягнення за Договором про заставу товарів в переробці № 488/2006-з-1 від 28.02.2006 року (т.1 а.с.20).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача про звернення стягнення на заставлене майно у сумі 13048684,43 грн. обґрунтовані, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що договір застави нотаріально не посвідчений у зв’язку з чим є недійсним, колегія суддів вважає помилковим. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що не нотаріальна форма Договору про заставу № 488/2006-3-1 повністю відповідає ст. 13 Закону України «Про заставу»та наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», якими передбачено, що договір застави повинен бути нотаріально посвідчений у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, транспортний засіб або космічний об'єкт.

Посилання відповідача на те, що позивач не перевірив наявність грошових коштів на рахунку відповідача, до уваги судом не приймається, у зв’язку з тим, що ці твердження спростовуються матеріалами справи та не заперечувалися представниками відповідача протягом розгляду апеляційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 26 березня 2007 року прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26 березня 2007 року по справі № 11/473-06 залишити без змін.

Головуючий суддя Шепітько І.І.

суддя Лакіза В.В.

суддя Токар М.В.

Постанову підписано 25.02.2008 року