ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
16.10.08                                                                                  Справа № 17/91
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                  Кордюк Г.Т.

Суддів                                                                      Давид Л.Л.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест», за вих № 52 від 09.07.2008р.

на рішення господарського суду Львівської області від 25.06.2008р.

у справі № 17/91 (суддя Ділай У.І.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт», м. Дрогобич, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест»,

м. Трускавець, Львівська область

про стягнення 82 591,37 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Гречаник Л.І. –представник (довіреність № 213 від 01.10.2008р.)

від відповідача: Войтович О.В. –представник (довіреність б/н від 02.10.2008р.); Мохналь М.М. –представник (довіреність № 241 від 22.09.2008р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.06.2008р. (суддя Ділай У.І.) позов ТзОВ «Моноліт», м. Дрогобич задоволено. Стягнуто з ТзОВ «Трускавецьінвест», м. Трускавець борг в сумі 137 365,30 грн., інфляційні витрати 7237,48 грн., 585,37 грн. 3% річних, відшкодовано судові витрати.

Суд мотивував рішення тим, що, відповідно до умов укладеного договору, позивач (ТзОВ «Моноліт») протягом грудня 2007р. –лютого 2008р. поставив відповідачу (ТзОВ «Трускавецьінвест») товар на загальну суму 156 041,50 грн. Відповідач, протягом лютого 2008р. оплатив частину отриманого товару на загальну суму 80 000 грн., борг в сумі 76 041,50 грн. залишився неоплаченим. Крім того, відповідач не виконав зобов’язання по оплаті за отриманий протягом лютого –березня 2008р. товар на суму 61 323,80 грн.

Борг в сумі 61 323,80 грн., відповідно до претензії в № 77 від 09.04.2008р., ТзОВ «Трускавецьінвест»визнає.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача становить 137 365,30 грн., яка ним добровільно не погашена та підлягає примусовому стагненню в судовому порядку. За несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, на підставі ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню 3% річні в сумі 858,37 грн. та інфляційні втрати в сумі 7237,48 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі та доповненні до неї, представники в судовому засіданні, просять рішення місцевого господарського суду скасувати, провадження у справі припинити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що місцевим господарським судом при розгляді та вирішенні спору не було з’ясовано всі обставини справи: а саме не було виконано ухвалу суду від 03.06.2008р. (не проведено звірку взаємних розрахунків за весь період співпраці) по причині відмови позивача від її проведення, у зв’язку з чим не встановлено суми заборгованості; накладні, оскільки при проведенні такої сума заборгованості була б меншою, які наводив позивач у позовнй заяві, являють лише частину всього обсягу взаємовідносин між сторонами.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги відхилив, просив суд рішення міцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 30.10.2008р., представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги до розгляду судом першої інстанції заяви ТзОВ «Трускавецьінвест»про перегляд рішення місцевого господарського суду за нововиявленими обставинами.

Позивачем 03.09.2008р. подано клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно або грошові суми, що належить відповідачу.

Львівським апеляційним господарським встановлено:

01.11.2007р. між ДП «Моноліт», м. Дрогобич та ТзОВ «Трускавецьінвест», м. Трускавець був укладений договір поставки № 1/11.

В період з 28.12.2007р. по лютий 2008р., відповідно до умов укладеного договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 156 041,50 грн., згідно видаткових накладних: № РН-005416 від 28.12.2007р.; № РН-0000084 від 12.01.2008р.; № РН-0000103 від 15.01.2008р.; №РН-0000106 від 15.01.2008р.; № РН-0000153 від 21.01.2008р.; № РН-0000163 від 22.01.2008р.; № РН-0000183 від 22.01.2008р.; № РН-0000199 від 23.01.2008р.; № РН-0000207 від 24.01.2008р.; № РН-0000216 від 24.01.2008р.; № РН-0000239 від 25.01.2008р.; № РН-0000243 від 25.01.2008р.; № РН-0000259 від28.01.2008р.; № РН-0000270 від 29.01.2008р.; № РН-0000272 від 29.01.2008р.; № РН-0000273 від 29.01.2008р.; № РН-0000274 від 29.01.2008р.; № РН-0000278 від 29.01.2008р.; № РН-0000306 від 3101.2008р.; № РН-0000307 від 31.01.2008р.; № РН-0000313 від 31.01.2008р.; № РН-0000362 від 05.02.2008р.; № РН-0000405 від 07.02.2008р.; № РН-0000419 від 08.02.2008р.; № РН-0000442 від 11.02.2008р.; № РН-0000445 від 11.02.2008р.; № РН-0000466 від 12.02.2008р.; № РН-0000467 від 12.02.2008р.; № РН-0000505 від 14.02.2008р.; № РН-0000506 від 14.02.2008р. із підписами повноважних представникі сторін (а.с. 18-47).

Повноваження представника відповідача на отримання товару підтверджується довіреностями серії ЯОЛ: № 763940 від 20.12.2007р.; № 810586 від 10.01.2008р.; № 810594 від 21.01.2008р.; № 810615 від 30.01.2008р.; № 810620 від 04.02.2008р. (а.с. 13-17).

21.02.2008р. позивем було направлено на адресу ТзОВ «Трускавецьінвест»претензію № 16 на суму 156 041,50 грн. із вимогою в термін до 21.02.2008р. сплатити суму боргу в повному обсязі (а.с 48).

Протягом лютого 2008р. відповідач оплатив частину отриманого товару на загальну суму 80 000 грн., проте борг в сумі 76 041,50 грн. залишився несплаченим.

В період з 23.02.2008р. по 05.02.2008р. ТзОВ «Моноліт»поставило відповідачу товар на загальну суму 61 323,80 грн. згідно видаткових накладних: № РН-0000617 від 23.02.2008р.; № РН-0000641 від 25.02.2008р.; № РН-0000639 від 25.02.2008р.; № РН-0000674 від 27.02.2008р.; № РН-0000712 від 28.02.2008р.; № РН-0000722 від 29.02.2008р.; № РН-0000740 від 29.02.2008р.; № РН-0000750 від 03.03.2008р.; № РН-0000762 від 03.03.2008р.; № РН-0000802 від 05.03.2008р.; № РН-0000780 від 05.03.2008р. (а.с. 77-87).

Повноваження представника відповідача на отримання товару підтверджується довіреностями серії ЯОЛ № 810651 від 22.02.2008р.; № 810657 від 25.02.2008р.; № 810664 від 28.02.2008р. (а.с. 75-76).

03.04.2008р. позивачем отримано від ТзОВ «Трускавецьінвест»гарантійний лист № 654 в якому зазначається, що заборгованість в сумі 141 129,22 грн. буде погашено в траншами в термін в термін до 30.04.2008р. (а.с.58).

09.04.2008р. позивачем направлено на адресу відповідача другу претентзію № 77 на суму 61 323,80 грн., яку ТзОВ «Трускавецьінвест»визнає.

03.06.2008р. в судовому засіданні місцевого господарського суду, представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог № 107 від 30. 05.2008р., у якій

просить суд стягнути з ТзОВ «Трускавецьінвест»основний борг в сумі 137 365,30 грн., 7 237,48 грн. інфляційних нарахувань та 858,37 грн. 3% річних.

Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржинка виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до ч. 2 якої, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Статею 174 ГК України встановлено, що господарські зобов’язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

На підставі п. 1.1 договору поставки № 1/11 від 01.11.2007р., постачальник зобов’язується в порядку та на умовах визначених цим договором, поставити продукцію, а покупець зобов’язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити будівельні матеріали, згідно рахунку.

В силу ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи встановлено, що позивач виконав покладені на нього обов’язки, згідно договору № 1/11 від 01.11.2007р., належним чином.

Згідно п. 5.2 договору поставки, оплата товару покупцем здійснюється по факту поставки товару постачальником, що підтверджується товарно-транспортною накладною, на підставі рахунку-фактури, висталеного постачальником.

Покупець здійснює оплату вартості поставленого товару у безготівковій формі шляхом переахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5-ти календарних днів, починаючи з дня, наступного за датою поставки товару ( п. 5.3 договору поставки).

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, ТзОВ «Трускавецьінвест»покладених на нього договором поставки № 1/11 від 01.11.2007р., зобов’язання по оплаті належним чином не виконало, претензію № 77 від 61 323,80 грн., залишило без задоволення.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК Ураїни, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

З аналізу матеріалів справи, колегія суддів прийшла до висновку про неналежне виконання договірного зобов’язання відповідачем –ТзОВ «Трускавецьінвест», оскільки ним оплату за поставлений товар не проведено, претензії, надіслані позивачем, відповідач також залишив без належного задоволення.

Частиною 2 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пунктом 9.2 договору поставки № 1/11 від 01.11.2007р., у випадку порушення термінів розрахунків за поставлений товар, покупець зобов’язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день день затримки, але не більше 0,5% від вартості несплаченого товару.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦКУ України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач вірно нарахував за прострочення виконання грошового зобов’язання 7237,48 грн. інфляційних витрат та 858,37 грн. 3 % річних. .

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення суми боргу в розмірі 137 365,30 грн., інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 8095,85 грн., оскільки відповідач доказів оплати товару суду не представив.

Клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу судом відхиляється, оскільки позивачем, в порядку ст.ст.33, 36 ГПК України, не подано доказів, які б стверджували, що майно чи грошові суми можуть зникнути, зменшитися, що утруднить або стане неможливим виконання рішення суду.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, судом відхиляється як необгрунтоване, оскільки відсутні підстави, встановлені ст. 77 ГПК України для відкладення розгляду справи.

Оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення предствника позивача та преставників відповідача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку що рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2008р. прийняте із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і підстав для його скасування не вбачає, зазначені в апеляційній скарзі та доповненні до неї доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обгрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути згідно ст. 104 ГПК України підставою для скасування рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2008р. у справі № 17/91 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест», без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу № 17/91 повернути Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя                                                                      Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                          Мурська Х.В.