СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.08                                                                                 Справа № 16/635пд.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Луганського міського комунального підприємства “Теплокомуненерго”, м. Луганськ

до Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Пенат”, м. Луганськ

про розгляд розбіжностей при укладенні договору

при секретарі судового засідання Лисенко В.П.

за участю представників сторін:

від позивача –Калашникова Г.Л., юрисконсульт, дов. від 19.09.07. №67-д,

від відповідача –Насеткіна Н.І., голова правління, наказ від 01.10.02.,

Соколов В.В., дов. від 09.01.08. №1,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про вирішення спору між сторонами по справі по укладенню договору та вимога про визнання цього договору укладеним на умовах позивача.

Відповідач відзивом від 10.01.08. №1 проти позову заперечує з підстав пропуску позивачем строку для звернення з даним позовом до суду з огляду на вимоги ст.181 ГК України. На підставі правил даної норми права відповідач вважає договір укладеним на умовах відповідача і просить припинити провадження у справі на підставі правил п.1.1ст.80 ГПК України.

Представник позивача підтримав позов і мотивував пропуск 20-денного строку для передачі до суду вирішення спору щодо укладення договору обставинами щодо наміру добровільного врегулювання розбіжностей.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Глава 20 Господарського кодексу України (ст.ст.179-188) визначає загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов’язання для суб’єктів господарювання і не господарюючих суб’єктів (сторони по справі).

З огляду на вимоги ч.6ст.179 ГК України між сторонами по справі повинно укласти письмовий договір на постачання теплової енергії постачальником (позивачем) споживачу (відповідачу), яким встановити обов’язкові умови для сторін договору у відповідності до передбачених діючим законодавством вимог.

Позивач розробив редакцію договору на постачання теплової енергії від 01.08.07. №506 та додаткові угоди до договору, на підставі якого постачальник теплової енергії (позивач) зобов’язався поставляти теплоенергію споживачу (відповідачу) в об’ємі на 4670,4 квадратних метрів для 201 людини з максимальним тепловим навантаженням 3444460ккал/ч за схемою теплотраси, вказаною у додатку №2 до договору, а споживач зобов’язався оплачувати послугу у відповідності до діючих тарифів та на підставі пред’явлених постачальником рахунків.

Відповідач отримав рекомендовану позивачем редакцію договору на постачання теплової енергії від 01.08.07. №506 та додаткові угоди до договору і підписав даний договір з протоколом розбіжностей, в якому виклав свої умови: в частині розміру об’єму теплоенергії –не 4670,4 квадратних метри, а 3049,8кв.м.; в частині споживання - не для 201 чоловіка, а для 122 чоловік; в частині схеми теплотраси, вказаній у додатку №2 до договору, - відповідач вказав меншу відстань трубопроводу, за обслуговування якого має бути сплачена плата.

Підписаний договір на постачання теплової енергії від 01.08.07. №506 та додаткові угоди до договору відповідач 12.09.07. з протоколом розбіжностей за супровідним листом направив позивачу, а відповідач отримав 14.09.07. (за вхідним номером 2662) договір з протоколом розбіжностей.

Договір на постачання теплової енергії від 01.08.07. №506 та додаткові угоди до договору в редакції відповідача суперечили умовам позивача при намірі укласти договір, але всупереч правилу ч.7 ст.181 ГК України позивач не передав спір на вирішення до суду у 20-денний термін (до 04.10.07.), а розпочав листування з відповідачем (копії листів сторін одна до одній додано до матеріалів справи), в якому висловлював свій намір передати спір в суд.

Статтею 181 ГК України врегульовано правовідносини сторін з укладання господарських договорів. А саме: частина 7 даної норми права вказує, що у разі, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей (позивач) щодо умов договору, який є обов’язковим для сторін на підставі вимог закону, не передасть у 20-денний термін до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Позивач 14.09.07. отримав підписаний відповідачем договір на постачання теплової енергії від 01.08.07. №506 та додаткові угоди до договору з протоколом розбіжностей від відповідача і не звернувся до суду у встановлений законом термін для вирішення цих розбіжностей, таким чином, з огляду на приписи ч.7ст.181 ГК України - позивач прийняв договір на постачання теплової енергії від 01.08.07. №506 з додатковими угодами до договору з пропозиціями відповідача.

З урахуванням викладеного, у позовних вимогах позивачу про розгляд розбіжностей по укладанню договору на постачання теплової енергії від 01.08.07. №506 та додаткових угод до договору та про визнання цього договору укладеним на умовах позивача слід відмовити.

При цьому слід зазначити, що провадження у даній справі не підлягає припиненню на підставі правил п.1.1ст.80 ГПК України, як вказує представник відповідача у відзиві від 10.01.08. №1, оскільки позивач підтримав позов повністю, а відповідач заперечив проти позовних вимог, і спір між сторонами у справі існує , який необхідно вирішити по суті з прийняттям рішення.

За таких обставин у позові слід відмовити і судові витрати у відповідності до ст.49 ГПК України слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.179,181 ГК України, ст.ст.49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Відмовити у позові.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 15.01.08.

Суддя                                                                                 Р. Шеліхіна