ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 р.

№ 13/4081

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

Військового прокурора Черкаського гарнізону

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 29.03.2007р.

у справі

№13/4081 господарського суду Черкаської області

за позовом

ТОВ “Компанія “Вежа”

до

Військової частини А1588

про

стягнення суми,

за участю представників сторін від:

позивача:

Бут Р.Ю. –за довіреністю від 10.12.2007р., Нєкрасов А.В. –за довіреністю від 10.12.2007р.

відповідача:

Кушніренко О.А. –за довіреністю від 11.02.2008р.

прокуратури:

Стояновський Є.О. –прокурор відділу прокуратури Центрального регіону України (посвід. №576 від 15.08.2005р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07.02.2007р. (суддя Скиба Г.М.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 29.03.2007р. (судді Яковлєв М.Л. – головуючий, Міщенко П.К., Шкурдова Л.М.), позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 294647,50грн. основного боргу, 2804,18грн. 3% річних, 2974,51грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Військовий прокурор Черкаського гарнізону в касаційному поданні просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів та прийняти нове рішення, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 04.07.2007р. зупинено провадження у справі №13/4081 господарського суду Черкаської області, порушене ухвалою Вищого господарського суду України від 30.05.2007, до вирішення пов’язаної з нею справи №40/71 господарського суду міста Києва.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.01.2008р. провадження у справі №13/4081 поновлено.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, дійшла висновку, що касаційне подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.02.2006 року Військова частина А 1588 (Замовник) уклала договір на виконання робіт з технічного переозброєння боєприпасів (виготовлення тари) № 1/06 з ТОВ "Компанія "Вежа" (Виконавець), згідно умов якого Виконавець зобов’язався виконати роботи з технічного переозброєння боєприпасів згідно Специфікації (Додаток № 1 до договору) та доставити продукцію на склад Замовника в терміни, згідно календарного плану (Додаток № 2), а Замовник зобов’язався забезпечити приймання продукції на своєму складі та оплатити Виконавцю вказані роботи згідно з умовами даного Договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору, вартість робіт Виконавця склала 299862,50грн. Як передбачено пунктом 1.3 договору, результат виготовлення продукції оформляється сторонами договору актом виконаних робіт.

При цьому, відповідно до специфікації (Додаток № 1 до договору), предметом договору від 24.02.2006 року є роботи з виготовлення ящиків для боєприпасів, які ТОВ "Компанія "Вежа" зобов’язувалось виготовити з власних матеріалів. Кількість одиниць виготовленої продукції складає 805шт.

Додатковою угодою № 1 до договору вартість робіт була змінена і склала 294 647,50 грн.

Додатком №3 від 31.03.2006 року сторони склали протокол погодження цін робіт з виготовлення та доставки продукції, згідно якого сторони дійшли згоди щодо ціни робіт в сумі 372,50 грн. в т. ч. ПДВ, за одиницю продукції. Кількість одиниць виготовленої продукції складає 791шт.

Проаналізувавши договір від 24.02.2006 року з додатками до нього, суди дійшли висновку, що спірний договір за юридичною природою є договором підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно статті 839 Цивільного кодексу України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

При цьому суди попередніх інстанцій встановили, що позивач виконав свої зобов’язання за договором, а саме поставив ящики в кількості, на суму та в строки, як і було встановлено сторонами договору, що підтверджується актом приймання-передачі, довіреностями, виданими на отримання ящиків представнику відповідача Яросіченку В.В. та товарно-транспортними накладними на кількість 791шт.

Відповідно до п.4 договору відповідач повинен розрахуватися з позивачем за виконані роботи не пізніше 5 банківських днів після підписання акту виконаних робіт та прийняття партії готової продукції.

Однак, відповідач зобов’язання щодо оплати не здійснив, у зв’язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 294647,50грн.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, дослідивши обставини неналежного виконання відповідачем зобов'язань по оплаті вказаного договору, та з урахуванням вказаних норм законодавства, дійшли законного і обґрунтованого висновку, що сума боргу в розмірі 294647,50грн. доведена ТОВ “Компанія “Вежа” на підставі вказаних вище доказів.

Згідно приписів частини 2 статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України до юрисдикції касаційної інстанції не відноситься повторна оцінка доказів та встановлення обставин відхилених господарським судом при розгляді спору.

Оскільки факт заборгованості Військової частини А1588 перед позивачем підтверджений, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.ст.526, 625 ЦК України, дійшов правильного висновку про обов’язок відповідача сплатити основний борг в зазначеній сумі, збільшений на річні.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що суперечить вимогам статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України, тому судовою колегією до уваги не приймаються.

За таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 29.03.2007р. у справі №13/4081 залишити без змін, а касаційне подання Військового прокурора Черкаського гарнізону –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький