ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15.01.08
Справа № 9/595пд.

Судова колегія у складі головуючого Ворожцова А.Г., суддів Калашник
Т.Л., Яресько Б.В., розглянувши матеріали справи за позовом

1.  ОСОБА_1, п.
Новосветлівка, Луганської області

2.  ОСОБА_2, м. Луганськ

3.  ОСОБА_3м. Луганськ

4.  ОСОБА_4, м. Луганськ

5.  ОСОБА_5, м. Луганськ

6.  ОСОБА_6, м. Луганськ

7.  ОСОБА_7, м. Луганськ

8.  ОСОБА_8, м. Луганськ

9. ОСОБА_9, м. Луганськ

10. ОСОБА_10, м. Луганськ

11. ОСОБА_11, м. Луганськ

12. ОСОБА_12, м. Луганськ

13. ОСОБА_13, м. Луганськ

до
1. Відкритого акціонерного товариства
"Облремпобуттехніка", м. Луганськ

2. Приватного нотаріуса - ОСОБА_14,
м. Луганськ

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - ОСОБА_15, м. Луганськ

про  визнання незаконним договору купівлі -
продажу нерухомого майна.

в присутності:

позивачів -  ОСОБА_1,
пасп. НОМЕР_1 від 01.07.99;

ОСОБА_2, пасп. НОМЕР_2 від 21.05.02;

ОСОБА_3, пасп. НОМЕР_3 від 11.11.97, представник ОСОБА_1, дов. №
7929 від 26.07.07;

ОСОБА_4, пасп. НОМЕР_4 від 11.03.98, представник ОСОБА_1, дов. №
7929 від 26.07.07;

ОСОБА_5., пасп. НОМЕР_5 від 18.12.07;

ОСОБА_6.  - представник
ОСОБА_1, дов. № 9339 від 21.09.07;

ОСОБА_7 - представник ОСОБА_1, дов. № 8760 від 03.09.07;

ОСОБА_8., пасп. НОМЕР_6 від 16.12.97, представник ОСОБА_1, дов. №
9339 від 21.09.07;

ОСОБА_9 - відсутній;

ОСОБА_10., пасп. НОМЕР_7 від 04.11.97;

ОСОБА_11 - представник ОСОБА_1, дов. № 8760 від 03.09.07;

ОСОБА_12, не прибув,

ОСОБА_13 - пенс. посв. серія ААБ № 450665 від 30.10.01,

від 1 відповідача - Мартиросян Л.С., дов. б/н від 01.11.05;

від 2 відповідача - не прибув,

від
третьої особи - ОСОБА_16 довіреність № 1430 від 20.05.05.

Суть спору: позивачами заявлені вимоги про:

1) визнання незаконною угоди купівлі-продажу будівлі, що належить
на праві колективної власності ВАТ «Облремпобуттехніка»
та розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Котельникова, 14, як такої, що
здійснена без згоди загальних зборів акціонерів за завідомо заниженою ціною гр.
ОСОБА_15,

2) визнання незаконною угоди купівлі-продажу 7 будівель, що належать
на праві колективної власності ВАТ «Облремпобуттехніка» та розташовані
за адресою: м. Луганськ, вул. Акумуляторна, 1, як такої, що здійснена без згоди
загальних зборів акціонерів,

3) визнання незаконними дій та бездіяльності правління
товариства, наглядової ради, ревізійної комісії щодо порушення прав
акціонерів на управління акціонерним товариством, отримання інформації
про діяльність акціонерного товариства, участь у розподілу прибутку та
отримання дивідендів,

4) визнання незаконними дій та бездіяльності приватного нотаріуса
Луганського нотаріального округу ОСОБА_14,

5) визнання таким, що не відповідає вимогам закону статуту ВАТ
«Облремпобуттехніка»та таким, що обмежує права та повноваження загальних зборів
акціонерів,

6) застосування заходів щодо повернення будівлі на баланс
ВАТ «Облремпобуттехніка»з метою продажу її на відкритих торгах ліквідаційною
комісією, погашення кредиторської заборгованості та подальшого справедливого
поділу суми, що залишилася, між акціонерами підприємства пропорційно кількості
акцій,

У судовому засіданні 15.01.08р. позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_13 та
ОСОБА_1 (у п'ятий раз) заявили клопотання про відвід колегії суддів.

Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до
прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного,
повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку якщо на порушення приписів наведеної норми учасник
судового процесу вдається до відвертого зловживання своїми правами шляхом
заявлення численних відводів судді (суддям), явно спрямованих на свідоме
затягування судового процесу, господарський суд не позбавлений права і
можливості продовжити розгляд справи, в якій заявлено відвід, у тому ж
засіданні.

Судова колегія вважає, що звертаючись з численними
необґрунтованими  клопотаннями, про що
свідчать результати розгляду вказаних клопотань керівництвом суду, про відвід
судді Ворожцова А.Г., а згодом і всієї колегії, позивачі фактично зловживають
своїми правами, наданими їм ГПК України, ускладнюють процес повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин справи та свідомо затягують судовий
процес.

У судовому засіданні 15.01.08р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з клопотанням про витребування документів:

1) з БТІ м. Луганська належним чином засвідчену
копію інвентаризаційної  справи № 54075
щодо проданої будівлі, що розташована за адресою: м. Луганськ, вул.
Котельникова, 14, а також копії інвентаризаційної справи щодо проданих семи
будівель, що розташовані за адресою: м. Луганськ, вул. Акумуляторна, 1,

2) з Прокуратури Луганської області з матеріалів
наглядового провадження № 6/3-2243-06 (т. 2, аркуші 29-30 та 128-129) довідку
слідчого прокуратури Ленінського р-ну м. Луганська по кримінальній справі
02/04-9061 від 09.08.06р.,

3) у СВ Ленінського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській
області з матеріалів кримінальної справи № 02-0490/61 висновки товарознавчої
експертизи щодо оцінки вартості будівлі на момент продажу,

4) у реєстратора -перелік акціонерів в Державному реєстрі,

5) протоколи загальних зборів акціонерів та протоколи засідань
правління акціонерів та наглядової ради за останні три роки -як докази щодо
порушення прав позивачів на управління акціонерним товариством та
отримання інформації про діяльність товариства.

Судова колегія вважає, що клопотання не підлягає задоволенню,
оскільки витребувані документи не мають ніякого значення для вирішення справи,
що розглядається

1-й відповідач, ВАТ
«Облремпобуттехніка», проти позову заперечує з наступних підстав.

Строк позовної давності відповідності до ст. 257 ЦК України
встановлений у 3 роки і, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, застосовується
за заявою сторони, тому 1-й відповідач просить застосувати позовну давність до
спірних правовідносин, враховуючи, що позивачі не надали доказів поважних
причин щодо пропуску позовної давності при зверненні з цим позовом.

Крім того, 1-й відповідач звертає увагу на те, що майно
акціонерного товариства, у т.ч. спірне, не знаходиться у спільній власності
позивачів, оскільки відповідно до ст. 12 Закону України «Про господарські
товариства»лише акціонерне товариство є власником майна, переданого йому засновниками
та учасниками у власність, придбаного за рахунок продажу акцій…, а позивачі, як
акціонери товариства, є лише власниками акцій.

1-й відповідач стверджує, що акціонер не наділений правом ані
оскаржувати договори, укладені між акціонерним товариством та іншими особами,
ані здійснювати повноваження власника майна товариства, оскільки спірні угоди
ніяким чином не порушують їх права та законні інтереси.

До того ж, 1-й відповідач пояснює, що угода може бути визнана
недійсною лише на підставах та з наслідками, передбаченими законом, а позивачі
не послалися на жодну з норм закону щодо цього приводу та не надали жодного
доказу в обгрунтування своєї позиції, крім того, ані продавець, ані покупець за
спірними угодами не є відповідачами за цією справою, тому за таких обставин
наслідки щодо двосторонньої реституції не можуть бути застосовані.

1-й відповідач зауважує, що позивачі не надали належних доказів
того, що вони є акціонерами на момент звернення до суду.

2-й відповідач, приватний
нотаріус ОСОБА_14, до суду не прибула, однак надала суду відзив на позов у
вигляді листа, в якому вона, посилаючись на ст. 21 ГПК України, зазначає, що
відповідно до ст.ст. 1. 3 Закону України «Про нотаріат»вона, як приватний
нотаріус, не є ні юридичною особою, ні фізичною особою -суб'єктом
підприємницької діяльності, тому не може бути відповідачем у господарській
справі.

Представник 3-ї особи, ОСОБА_15, у судовому
засіданні з позовом не погодився з підстав, аналогічних вищенаведеним, крім
того, заявив усне клопотання про витребування у реєстратора ВАТ
«Облремпобуттехніка»ТОВ «Аналітик-Реєстратор»витягу з реєстру акціонерів цього
товариства на час розгляду справи щодо підтвердження статусу позивачів, як
акціонерів ВАТ «Облремпобуттехніка».

Оцінивши матеріали справи, надані докази, вислухавши доводи
учасників судового процесу, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій»суди при
здійсненні правосуддя повинні забезпечувати на засадах верховенства права
захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і
громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства
і держави.

Спірні правовідносини за цією справою виникли з того, що позивачі,
акціонери ВАТ «Облремпобуттехніка», вважають, що їх корпоративні права
були порушені:

&Oslash; шляхом
укладання незаконною угоди купівлі-продажу будівлі, що належить на праві
колективної власності ВАТ «Облремпобуттехніка» та
розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Котельникова, 14, як такої, що
здійснена без згоди загальних зборів акціонерів за завідомо заниженою ціною,

&Oslash; шляхом
укладання незаконною угоди купівлі-продажу 7 будівель, що належать на
праві колективної власності ВАТ «Облремпобуттехніка» та розташовані за
адресою: м. Луганськ, вул. Акумуляторна, 1, як такої, що здійснена без згоди
загальних зборів акціонерів,

&Oslash; шляхом
незаконних дій та бездіяльності правління товариства, наглядової ради,
ревізійної комісії щодо порушення прав акціонерів на управління
акціонерним товариством, отримання інформації про діяльність
акціонерного товариства, участь у розподілу прибутку та отримання дивідендів,

&Oslash; шляхом
незаконних дій та бездіяльності приватного нотаріуса Луганського нотаріального
округу ОСОБА_14,

&Oslash; існуванням
статуту товариства, який не відповідає вимогам закону та обмежує права та
повноваження загальних зборів акціонерів.

Відповідно до ст. 167 ГК України корпоративні права -це права
особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а
також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у т.ч. іноземні), громадяни…
мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних інтересів.

Згідно з виписками з Реєстру власників іменних цінних паперів,
наданими реєстратором ЗАТ КБ «Приватбанк»(а.с. 128 -141) станом на 14.11.07р.
всі позивачі є акціонерами ВАТ «Облремпобуттехніка».

І. Щодо позовної вимоги до 2-го відповідача, приватного нотаріуса
ОСОБА_14

Відповідно до ст. 21 ГПК України відповідачами в судовому процесі
можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього кодексу, тобто
-  підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи… громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

За законодавством України про нотаріат, приватні нотаріуси не
є ані юридичними особами, ані суб'єктами
підприємницької діяльності, тому не можуть бути відповідачами у
господарському процесі, у зв'язку з чим провадження у справі щодо
визнання незаконними дій та бездіяльності приватного нотаріуса Луганського
нотаріального округу ОСОБА_14 підлягає припиненню на підставі п. 1 ст. 80 ГПК
України.

ІІ. Щодо визнання незаконними угод купівлі-продажу об'єктів
нерухомості.

Відповідно до п. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути:

1) визнання права;

2) визнання
правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення
становища, яке існувало до порушення;

5) примусове
виконання обов'язку в натурі;

6) зміна
правовідношення;

7) припинення
правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової
шкоди;

9)
відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання
незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових
і службових осіб.

Матеріали справи містять лист ліквідатора ВАТ
«Облремпобуттехніка»ОСОБА_17, в якому він повідомляє, що договори
купівлі-продажу 7-ми будівель за адресою: м. Луганськ, вул. Акумуляторна, 1,
йому не передавалися, а представник відповідача у судовому засіданні пояснила,
що ці документи не збереглися на підприємстві. Представником відповідача надана
до матеріалів справи копія спірного договору купівлі-продажу чотириповерхової
будівлі, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Котельникова, 14, укладеного
та посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу
ОСОБА_14 30.04.2002р. за реєстр. № 580.

Угоди купівлі-продажу, що оспорюються позивачами, за своєю
юридичною природою є правочинами, а пунктом 2 ст. 16 ЦК України не передбачений
такий спосіб захисту як визнання правочину (угоди) незаконним.

Позивачі обґрунтовують незаконність укладених спірних угод тим, що
ці об'єкти нерухомості належать до колективної власності, продані
за ціною, що є завідомо заниженою, а самі договори укладені без згоди загальних
зборів акціонерів товариства, тобто спірні угоди не відповідають вимогам
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання,
що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції… може бути на
вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в частині.

По-перше, жоден з позивачів не є стороною спірних
угод, їх права та інтереси при укладенні цих угод жодним чином не
порушені, тому вони не мають права звертатися з такими вимогами до суду.

По-друге, спірні об'єкти нерухомості ніяким чином не
відносяться до колективної власності, оскільки відповідно до відповідно
до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»товариство (як юридична
особа) є власником переданого йому засновниками та учасниками у власність, а
відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є
фізичні та юридичні особи. Таким чином, в разі якщо фізична або юридична особа
передає належне їй майно в якості вкладу або частки у господарське товариство,
таке товариство, як юридична особа, стає власником такого майна, так само як і
набутого за іншими підставами.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 ГК України підприємствами колективної
власності є виробничі кооперативи, підприємства споживчої кооперації,
підприємства громадських та релігійних організацій, інші підприємства, передбачені
законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про господарські
товариства»та ст. 116 ЦК України права учасників господарського
товариства визначені наступним чином:

Учасники господарського
товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом
товариства та законом:

1) брати участь в
управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі,  крім випадків,  встановлених законом;

2) брати участь у
розподілі прибутку товариства і
одержувати його частину (дивіденди);

3) вийти у встановленому
порядку з товариства;

4) здійснити
відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства,  цінних паперів, що засвідчують участь у
товаристві, у порядку, встановленому законом;

5) одержувати інформацію
про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

За таких обставин перша та друга позовна вимога позивачів щодо
визнання угод незаконними  не
підлягають задоволенню ще й с тих підстав, що позови про визнання недійсними
правочинів, укладених товариством, не охоплюються поняттям корпоративних прав.

Отже, позов у частині визнання незаконними угод купівлі-продажу
об'єктів нерухомості (1-ша та 2-га вимоги) за своєю суттю не лежить у
площині  корпоративних відносин, не
підлягає вирішенню у господарському суді та підлягає припиненню на підставі п.
1 ст. 80 ГПК України.

З підстав, викладених вище, не підлягає задоволенню й вимога про
застосування заходів щодо повернення будівлі, крім того, ця вимога не
відповідає чинному законодавством та є абсурдною.

ІІІ. Щодо визнання незаконними дій та бездіяльності правління
товариства, наглядової ради, ревізійної комісії.

Суд вважає, що акціонери, права та законні інтереси яких
порушено рішеннями правління, наглядової ради чи ревізійної комісії  можуть оскаржити ці рішення у судовому
порядку лише шляхом пред'явлення позову про визнання таких рішень
недійсними, якщо вони не відповідають вимогам законодавства та
порушують права чи законні інтереси акціонерів товариства, відповідачем за
такими позовами має бути лише товариство, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 55 ГК України суб'єктами
господарювання є господарські організації -юридичні особи,
створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства,
створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які
здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом
порядку.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація,
створена і зареєстрована у встановленому законом порядку і лише юридична
особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.

Позивачі звернулися з вимогами про визнання незаконними дій та
бездіяльності правління товариства, наглядової ради, ревізійної комісії ВАТ
«Облремпобуттехніка», проте, не зважаючи на невірно обраний спосіб
захисту відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України:

· не зазначили,
які саме права позивачів щодо управління акціонерним товариством
були порушені,

· не вказали, чи
зверталися вони до акціонерного товариства за отриманням
відповідної інформації про його діяльність та не надали відповідних
доказів щодо цього.

Право брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати
його частину (дивіденди) є основним майновим правом учасників (акціонерів)
господарського товариства, тому суд вправі прийняти рішення лише
щодо виплати акціонеру дивідендів відповідно до рішення загальних зборів
акціонерів товариства.

Якщо встановлено факт зловживання правом товариством шляхом
систематичної невиплати дивідендів акціонерам за умови можливості такої
виплати (наявність прибутку), що має бути доведено акціонером, який
звертається до суду з вимогою про здійснення товариством такої виплати,
суд вправі прийняти відповідне рішення.

Суд звертає увагу позивачів на невірно обраний спосіб захисту
відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України щодо вимоги про визнання незаконними
дій та бездіяльності 1-го відповідача щодо участі у розподілу прибутку
та отримання дивідендів.

ІV. Щодо невідповідності статуту ВАТ «Облремпобуттехніка»вимогам
закону.

До категорії корпоративних спорів відносяться лише спори за
позовами учасників (засновників, акціонерів) господарського товариства,
пов'язані з вимогами про визнання недійсними установчих документів, у т.ч.
статуту акціонерного товариства, та скасування його державної реєстрації.

Вимоги до змісту установчих документів передбачені ст.ст. 88, 143,
154 ЦК України, ч. 2 ст. 57, ст. 82 ГК України, ст.ст. 4, 37, 51, 65, 67, 76
Закону України «Про господарські товариства». За змістом ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про господарські товариства»відсутність в установчих документах
відомостей, обов'язковість яких визначена законом, є підставою для відмови у
державній реєстрації товариства та змін, внесених до установчих документів товариства.

Суд може визнати недійсними установчі документи за наявності
одночасно таких умов:

&Oslash; на момент
розгляду справи вони не відповідають вимогам законодавства,

&Oslash; допущені при
їх прийнятті та затвердженні порушення не можуть бути усунуті,

&Oslash; відповідні
положення установчих документів порушують права та законні інтереси позивачів.

По-перше, позивачі звернулися з цією вимогою, не маючи навіть
уявлення щодо дійсного змісту статуту підприємства та ймовірно припускаючи, що
він не відповідає вимогам закону.

По-друге, позивачі невірно обрали спосіб захисту відповідно до ч.
2 ст. 16 ЦК України щодо вимоги про визнання таким, що не відповідає вимогам
закону статут ВАТ «Облремпобуттехніка»та таким, що обмежує права та
повноваження загальних зборів акціонерів.

По-третє, позивачі не зазначили у позові, які саме негативні
наслідки спричинені їм у зв'язку з невідповідністю статуту ВАТ
«Облремпобуттехніка»вимогам закону та яким нормам закону не відповідає статут
товариства.

Як встановлено судом, чинна редакції статуту ВАТ
«Облремпобуттехніка», яка зареєстрована відділом ліцензування, державної
реєстрації та міського реєстру Луганської міської ради 20.06.2001р. за реєстр.
№ 1431, містить необхідні відомості та положенння, передбачені чинним на момент
реєстрації законодавством, відповідає закону, тому у суду відсутні підстави
щодо задоволенння цієї вимоги.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 80 п. 1, 82
-85 ГПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

1.          У задоволенні
позову відмовити частково.

2.          Щодо позовних вимог про:

1) визнання незаконною угоди купівлі-продажу будівлі, що належить
на праві колективної власності ВАТ «Облремпобуттехніка»
та розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Котельникова, 14, як такої, що здійснена
без згоди загальних зборів акціонерів за завідомо заниженою ціною гр. ОСОБА_15,

2) визнання незаконною угоди купівлі-продажу 7 будівель, що належать
на праві колективної власності ВАТ «Облремпобуттехніка» та розташовані
за адресою: м. Луганськ, вул. Акумуляторна, 1, як такої, що здійснена без згоди
загальних зборів акціонерів,

3) визнання незаконними дій та бездіяльності приватного нотаріуса
Луганського нотаріального округу ОСОБА_14

провадження у справі припинити.

3.          У задоволенні
позову щодо:

1)          визнання
незаконними дій та бездіяльності правління товариства, наглядової ради,
ревізійної комісії щодо порушення прав акціонерів на управління
акціонерним товариством, отримання інформації про діяльність
акціонерного товариства, участь у розподілу прибутку та отримання дивідендів,

2)          визнання таким,
що не відповідає вимогам закону статуту ВАТ «Облремпобуттехніка»та таким, що
обмежує права та повноваження загальних зборів акціонерів,

3)          застосування
заходів щодо повернення будівлі на баланс ВАТ «Облремпобуттехніка»з метою
продажу її на відкритих торгах ліквідаційною комісією, погашення кредиторської
заборгованості та подальшого справедливого поділу суми, що залишилася, між
акціонерами підприємства пропорційно кількості акцій

відмовити.

4.          Судові витрати в
частині відмови у позові у розмірі: держмито - 42,50 грн. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення -59 грн., покласти на позивачів.

5.          Повернути
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, як платнику за квитанцією № 3600891 від 12.10.07р. державне
мито у розмірі 42,50 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у
розмірі 59,0 грн. за квитанцією № 3700911 від 12.10.07р.

Підставою для повернення є дане рішення,
підписане та засвідчене печаткою суду, оскільки платіжні документи знаходяться
у матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня
його підписання.

Рішення підписане 21.01.08р.

Головуючий
А.Г.Ворожцов

Суддя
Т.Л. Калашник

Суддя
Б.В. Яресько