ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.08                                                                                           Справа№ 31/10 А

Господарський суд Львівської області, розглянувши матеріали справи

за позовом:

Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі, м. Сокаль Львівської області

до відповідача:

Приватної агрофірми „Мир”, м. Великі Мости Сокальський район Львівської області

про стягнення:

стягнення 1069,53 грн.

Cуддя Артимович В.М.

При секретарі Митник М.Б.

Представники:

від позивача: Федчина Р.Б. –представник (довіреність № 173/06 від 09.01.08 року);

від відповідача: не з”явився.

Позивачу роз”яснено права та обов”язки відповідно до ст.ст. 49, 51 КАС України, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Управління Пенсійного фонду у Сокальському районі, м. Сокаль Львівської області, надалі –позивач, до Приватної агрофірми „Мир”, м. Великі Мости Сокальський район Львівської області, надалі –відповідач, про стягнення 1069,53 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 28.12.2007 року про відкриття провадження у справі призначено судовий розгляд справи на 07.02.08 року.

В судове засідання 07.02.08 року відповідач не забезпечив явки свого представника, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до ст. 107 КАС України, вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 28.12.07 року не виконав, відзиву на позов не подав, своїм правом на захист не скористався.

Позивач на виконання вимог ухвали суду від 28.12.07 року подав в судове засідання докази направлення відповідачу акту звірки розрахунків та довідку про включення відповідача до ЄДР.

В судовому засіданні 07.02.2008 р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови виготовлений, оформлений і підписаний 11.02.2008 р.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив:

Страхувальниками згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", надалі по тексту цієї постанови –Закон, є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 17 вказаного Закону визначено права та обов'язки страхувальників, зокрема п. 6 ч. 2 ст. 17 вказує, що страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Строки сплати страхових внесків визначені ст. 20 Закону, згідно з якою страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду, при цьому базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплатою страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно ст. 17 Закону страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п. 6 ст. 20 вказаного Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення нього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою).

Згідно до розрахунку суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (місячного звіту), поданого відповідачем за січень 2004 р., виявлено недоїмку по сплаті внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 324,10 грн.

На підставі п. 4 ч. 9 ст. 106 вищевказаного Закону, позивачем було нараховано відповідачу фінансові санкції у розмірі 745,43 грн. на підставі рішення № 561 від 14.11.07 року.

Недоїмка відповідача по сплаті страхових внесків станом на 20.12.07 року становить 1069,53 грн., а саме: 324,10 грн. борг по донарахованих страхових внесках та 745,43 грн. борг по нарахарованих фінансових санкціях.

Стаття 106 Закону наділяє органи Пенсійного фонду правом на звернення до суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення до суду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Відповідач проти заявлених позовних вимог не заперечив, відзив на позов не подав, своїм правом на захист не скористався.

Враховуючи наведене, позовні вимоги обгрунтовані матеріалами справи та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 17, 20, 106 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, ст.ст. 2, 4, 7, 11, 14, 69-71, 86, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п. п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, КАС України, суд –

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватної агрофірми „Мир” (80074, вул. Шевченка, 70, м. Великі Мости Сокальського району Львівської області, ; інші відомості в матеріалах справи відсутні) на користь Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі (80000, вул. Героїв УПА, 11, м. Сокаль Львівської області; п/р 4 в Сокальському відділені Ощадного банку № 6333, МФО 385145, ) 1069,53 грн. заборгованості.

3. Стягнути з Приватної агрофірми „Мир” (80074, вул. Шевченка, 70, м. Великі Мости Сокальського району Львівської області, ; інші відомості в матеріалах справи відсутні) в дохід державного бюджету судовий збір в сумі 10,70 грн.

4. Виконавчs листb видати відповідно до ст. ст. 258, 259 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Постанова набирає законної сили у строк та в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена у строк та в порядку, передбаченому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя