ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.08 р.                     Справа № 20/16

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянуву відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь

до відповідача: Закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром”, м.Єнакієве

про стягнення 6321,56 грн.

За участю представників:

від позивача: Пахомов В.Г. –дов.

від відповідача: Миронець О.В. – дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь, із позовом до Закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром”, м.Єнакієве, про стягнення 6321,56 грн. – вартості вагової недостачі коксової продукції (з ПДВ та залізничним тарифом).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що під час зважування вагонів з коксовою продукцією, які надійшли позивачеві від відповідача за договором № 1/103 від 22.12.05р., позивачем виявлена недостача вантажу в 26-ти вагонах у кількості 19,2 т, на приписи Цивільного кодексу України, Статуту залізниць України, на надані суду документи, що наявні у матеріалах справи.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на те, що вантаж був прийнятий позивачем із порушенням встановлених правил.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

22 грудня 2005 р. позивачем (Покупець) та відповідачем (Постачальник) укладено Договір №1/103 (далі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов’язався поставити коксову продукцію (Товар), асортимент, ціна, кількість якої зазначені в специфікаціях, оформлених у вигляді додаткових угод до Договору, що є його невід’ємною частиною (п.1.1 Договору).

Згідно із п.3.1 Договору, Товар постачається на умовах “F.C.A., ст.Єнакієве Донецької залізниці відповідно до базисних умов поставки ІНКОТЕРМС, в редакції 2000р.”.

Відповідно до п.6.1 Договору, приймання Товару за кількістю здійснюється згідно із Інструкцією № П-6, за якістю – згідно із Інструкцією № П-7 та сертифікатом якості завода - виробника. У випадку виявлення неякісності або недостачі Товару виклик представника Постачальника є обов’язковим та здійснюється засобами факсимільного зв’язку з наступним підтвердженням телеграмою, яка направляється Постачальнику в строки, встановлені Інструкцією № П-6.

У позовній заяві позивач зазначає, що на виконання умов Договору на адресу позивача надійшов коксовий горішок 16.02.06р. – у 4-х вагонах, 17.02.06р. – у 20-ти вагонах, 28.02.06р. – у 2-х вагонах. Вантаж виданий позивачеві залізницею в порядку ст.52 Статуту залізниць України без перевірки ваги по актам № 4075/1 від 16.02.06р., № 4077/1 від 17.02.06р., № 4078/1 від 17.02.06р., № 4083/1 від 28.02.06р.

За ствердженням позивача під час зважування вагонів ним була виявлена недостача вантажу в 26-ти вагонах у кількості 19,2т, позивач призупинив приймання продукції для виклику постачальника, представник якого Сорокіна Т. А. прибула для спільного приймання Товару, яке було продовжено, та підтвердила факт нестачі, про що було складено акти №№ 4075/2, 4077/2, 4078/2, 4083/2, продукція сплачена позивачем відповідачеві в повному обсязі.

Суть позову полягає у вимогах про стягнення з відповідача 6321,56 грн. – вартості вагової недостачі Товару (7,35т), визначеної позивачем з урахуванням норми природної втрати 1% та перерахунку за сухою вагою.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивачем прийнято коксову продукцію за Договором із порушенням встановлених правил, зокрема, пунктів 12, 14, 25 Інструкції №П-6.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 зазначеного кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За змістом п.14 Інструкції № П-6, у разі неможливості зважування продукції без тари, визначення маси „нетто” здійснюється шляхом перевірки ваги „брутто” в момент отримання продукції та ваги тари після її звільнення з-під продукції. Визначення ваги „нетто” шляхом відрахування ваги тари з ваги „брутто” по даним, зазначеним в супровідних та транспортних документах, без перевірки фактичної ваги „брутто” та ваги тари не допускається.

Згідно із п.Б абзаца 2 п.25 Інструкції № П-6, приймання продукції, що надійшла у відкритій тарі, здійснюється в момент її отримання від постачальника або зі складу органу транспорту.

Акти приймання продукції №4075/1 від 16.02.06р., № 4077/1 від 17.02.06р., № 4078/1 від 17.02.06р., №4083/1 від 28.02.06р. мають дані про те, що зважування продукції, що надійшла на ст. Нікополь без переважування, здійснювалось після спливу 2-3 годин після видачі вантажу залізницею. При цьому, в актах не зазначено причин несвоєчасного прийняття продукції за кількістю.

Пунктом 4.3 ДСТУ 322-12-2-94 передбачено, що відбір проб коксу у споживача повинен здійснюватися за ДСТУ 23083 в момент розвантаження коксу з вагонів. Показник масової долі загальної вологи, що встановлений споживачем, використовують для визначення сухої маси при надходженні партії коксу.

Відповідно із Методикою контрольної перевірки маси партії коксу, що надходить до споживача (в перерахунку на суху речовину), наведеної в додатку А до ДСТУ 3222-12-2-94, масу коксу (нетто) визначають за різницею маси завантаженої групи вагонів (брутто), визначеної зважуванням у споживача, та маси порожніх вагонів – тари, вказаної на їх трафаретах. Для визначення масової долі загальної вологи у коксі при надходженні партії відбирають та готують пробу за ДСТУ 22083. В пункті А.3 додатку А наведено формулу, за якою розраховується маса сухої речовини коксу розрахованої за документом про якість, та результати контрольної перевірки її у споживача.

Отже, у випадку виявлення нестачі продукції позивач повинен був здійснити контрольну перевірку масової долі загальної вологи коксової продукції, розрахувати масу сухої речовини або надати обґрунтований розрахунок нестачі продукції згідно з актом приймання продукції за кількістю, однак доказів проведення такої перевірки, а також належного розрахунку нестачі кожної партії спірної продукції позивачем не надано.

Наявні в матеріалах справи документи не свідчать й про те, що приймання продукції здійснювалось позивачем із дотриманням вищезазначених приписів Інструкції №П-6.

Таким чином, позивачем документально не доведено у повному обсязі обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог, отже обґрунтовані документально підстави для покладення відповідальності на відповідача відсутні, та, як наслідок, є недоведеним факт заподіяння позивачеві збитків у вигляді нестачі продукції на суму 6321,56 грн. у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за Договором.

За даних обставин, у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати – віднести на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову – відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення оголошено 12.03.08р.

Повний текст рішення підписано 17.03.08 р.

Суддя Донець О.Є.

Надруковано 3 примірники:

1-          позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 –у справу