ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2008 р.

№ 53/270-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційне подання

Заступника прокурора Харківської області

на постанову

від 20.12.07 Харківського апеляційного господарського суду

та на рішення

від 08.11.07

у справі

№53/270-07

господарського суду

Харківської області

за позовом

прокурора Червонозаводського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради

до

Відкритого акціонерного товариства "Завод Укрелектроремонт"

про

звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення 378571,64 грн.

за участю представників сторін

від позивача:

у засідання не прибули

від відповідача:

Зенченко О.М. –директор, Краюшкін В.В., дов.

від ГПУ:

Баклан Н.Ю., посв.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Червонозаводського району м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської ради з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Завод Укрелектроремонт" про зобов'язання звільнити самовільно зайняту ділянку міської землі площею 21552 м2, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Ю.Ленінця, 27; а також стягнення з відповідача різниці між сумою орендної плати та сумою сплаченого земельного податку в розмірі 378571,64 грн.

Позов мотивовано використанням відповідачем спірної земельної ділянки протягом періоду з січня 2002 року до квітня 2007 року без правоустановчих документів зі сплатою земельного податку в сумі 320912,68 грн. та спричиненням у зв'язку з цим матеріальних збитків держави, оскільки в разі укладання договору оренди розмір орендної плати протягом вказаного періоду становив би 699484,32 грн.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на обставини переходу до нього права користування спірною земельною ділянкою при переході права власності на цілісний майновий комплекс ДП "Завод "Укрелектроремонт" у зв'язку з приватизацією на підставі ст. 30 ЗК України (в редакції на момент здійснення приватизації).

Рішенням від 08.11.07 господарський суд Харківської області (суддя Прохоров С.А.) позовні вимоги задовольнив у частині зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та передати за належністю Харківській міській раді, а в частині стягнення 378571,64 грн. позов залишив без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України через ненадання прокурором та позивачем обґрунтованого розрахунку стягуваної суми.

В частині задоволення позову рішення мотивовано встановленням обставин щодо користування позивачем спірною земельною ділянкою всупереч вимогам ст. 125 ЗК України без правоустановчих документів.

Постановою від 20.12.07 Харківський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Слюсарева Л.В. –головуючого, Білоконь Н.Д., Фоміна В.О.) рішення суду першої інстанції скасував у частині задоволення позову та в цій частині позовних вимог відмовив.

Позов мотивовано тим, що до відповідача як до правонаступника перейшли права та обов'язки приватизованого орендного підприємства "Укрелектроремонт", у тому числі право користування спірною земельною ділянкою.

Ухвалою від 12.03.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційним поданням заступника прокурора Харківської області, в якому заявлено вимоги про скасування рішення і постанови в справі та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права при посиланні на факт переходу права на спірну земельну ділянку до відповідача від приватизованого орендного підприємства "Укрелектроремонт".

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, Відкрите акціонерне товариство "Укрелектроремонт" у відповідності до наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 31.07.96 №1439-П "Про створення відкритого акціонерного товариства "Завод "Укрелектроремонт" створено в результаті приватизації орендного підприємства "Украелектроремонт", розташованого за адресою: м. Харків вул. Юного Ленінця, 27 та є правонаступником зазначеного підприємства. На підставі цього наказу відповідачеві за актом прийому-передачі від 29.10.01 №485 передано у власність нерухоме майно –цілісний майновий комплекс приватизованого орендного підприємства, розташований за вказаною адресою. Згідно з відповідними свідоцтвами на право власності відповідач на момент розгляду спору є власником вищевказаного цілісного майнового комплексу.

Харківською обласною державною земельною інспекцією проведено перевірки, оформлені актами від 22.08.06 та від 31.03.07, якими встановлено, що відповідач в порушення вимог ст. 125 ЗК України використовує земельну ділянку площею 2,1552 га, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Юного Ленінця, 27, для експлуатації та обслуговування будівель та споруд заводу без документів, які посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою. Вказані обставини стали підставою для заявлення позову у даній справі про звільнення вказаної земельної ділянки в порядку ст. 212 ЗК України як самовільно зайнятої.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи виходив з вищевикладених обставин приватизації та дійшов висновку про перехід до відповідача прав та обов'язків приватизованого орендного підприємства "Укрелектроремонт", у тому числі права користування спірною земельною ділянкою одночасно з переходом права власності на відповідний цілісний майновий комплекс на підставі ст. 30 ЗК України (в редакції на момент створення відповідача).

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду, оскільки згідно з положеннями закону, зокрема ч. 4 ст. 30 ЗК України, набуття прав на земельну ділянку при передачі будівель та споруд відбувається лише за умови посвідчення відповідних прав передбаченими законом документами.

Разом з тим, Земельний Кодекс України, який набрав чинності 01.01.02, у п. 6 розділу Х "Перехідні положення" визначив строк переоформлення права постійного користування на право оренди до 01.01.05, продовжений до 01.01.08. Однак, рішенням від 22.09.2005 року №5-рп/2005 Конституційний Суд України визнав неконституційною вказану норму щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Тобто відповідач на момент розгляду даної справи не втратив право на оформлення відповідного права на спірну земельну ділянку. Одночасно слід врахувати, що при розгляді справи прокурор і позивач не доводили обставини відмови відповідача від оформлення прав на спірну земельну ділянку, а також не спростували доводи щодо звернення відповідача з приводу надання цієї ділянки в оренду та прийняття позивачем рішення №77/07 від 25.04.07 щодо надання відповідачеві згоди на розроблення проекту відведення спірної земельної ділянки.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що суд апеляційної інстанції по суті дійшов правильного висновку про відсутність підставі для задоволення позову в цій частині та частково скасував рішення суду першої інстанції.

Також прокурором заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради різниці між сумою орендної плати та сумою сплаченого земельного податку в розмірі 378571,64 грн.

Суд першої інстанції ухвалами від 13.08.07, 29.08.07, 11.09.07 для забезпечення всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх матеріалів справи та фактичних обставин спору витребував у прокурора та позивача обґрунтований розрахунок стягуваної суми з зазначенням періоду виникнення заборгованості, правове обґрунтування майнових вимог, без яких неможливо об'єктивно розглянути майновий спір між сторонами по суті. Зважаючи на ненадання без поважних причин витребуваних судом документів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову в цій частині без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

В апеляційному порядку прокурор та позивач вказаний висновок суду першої інстанції не оскаржили, а навпаки, в судовому засіданні просили залишити судове рішення без змін, про що зазначено в постанові суду апеляційної інстанції.

Звертаючись до касаційної інстанції Заступник прокурора Харківської області оскаржив рішення і постанову в повному обсязі, але в касаційному поданні відсутні жодні зазначення щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 81 ГПК України та неврахування певних наданих сторонами доказів на підтвердження обґрунтованості заявленої до стягнення суми. До того ж у судовому засіданні представник Генеральної прокуратури України в цій частині вимоги касаційного подання не підтримав.

З огляду на викладене, а також положення ч. 4 ст. 81 ГПК України, яка надає права на повторне звернення з позовною заявою в разі залишення її без розгляду, судова колегія дійшла висновку про залишення рішення і постанови у справі в цій частині без змін.

Таким чином, судова колегія не вбачає підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та задоволення касаційного подання.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.07 у справі №53/270-07 залишити без змін, а касаційне подання без задоволення.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький