КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2008                                                                                           № 3/392

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача:

Косовець Н.В. (дов. № 43 від 11.01.2008 року)

від відповідача:

Коміссарова Т.А. (дов. № 1 від 02.01.2008 року)

Михайлова Ю.В. (дов. № 329 від 03.03.2008 року)

Шовкопляс В.Г. (дов. 389 від 18.03.2008 року)

Стариш О.А. (дов. № 389 від 18.03.2008 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району м.Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.11.2007

у справі № 3/392

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до                                                   Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району м.Києва

про                                                  стягнення 19090443,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.11.2007 року у справі № 3/392 позов відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” (надалі – Позивач, Компанія) до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва (надалі – Відповідач, Підприємство) задоволено частково, стягнуто з Підприємства на користь Компанії 23 637 289,89 грн. основного боргу, 1 544 426,68 грн. штрафу, 2 782 506,81 грн. пені та 5 961 486,95 грн. збитків від інфляції, 20 996,49 грн. витрат по сплаті державного мита та 97,16 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а в іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення в частині задоволення позовних вимог і постановити нове рішення в цій частині. Крім того, у судовому засіданні 18.03.2008 року Підприємством були подані доповнення до апеляційної скарги, в яких Відповідач просить скасувати оскаржуване рішення у повному обсязі. Підприємство вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та з порушенням норм права. Так, на думку скаржника, Позивачем не було доведено наявність у Підприємства заборгованості перед Компанією за спожиті послуги у розмірі 23 637 289,89 грн. Крім того, Підприємство вважає безпідставними стягнення з нього на користь Компанії штрафу, пені та збитків від інфляції у визначеному місцевим судом розмірі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Представник Позивача у судових засіданнях заперечує проти вимог апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, та просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановила, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення місцевого господарського суду слід скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2002 р. між Позивачем (як Постачальником) та Відповідачем (як Абонентом) було укладено договір № 00362/2-08 на послуги водопостачання та водовідведення, згідно умов якого Позивач зобов’язався надавати відповідачу послуги з постачання питної води та водовідведення, а Відповідач зобов’язався розраховуватись за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65 (надалі – Правила користування). Судом першої інстанції також встановлено обставину, що на виконання умов договору Компанією було поставлено Абоненту питну воду у період з червня 2005 року по червень (включно) 2007 року на суму 48 574 720 грн. 24 коп. Місцевий господарський суд вважає, що дана обставина підтверджується маршрутними листами про зняття показників лічильників та розшифровками рахунків абонента (табуляграмами), які, в силу ч. 2 ст. 34 ГПК України, є допустимими та належними доказами у справі.

Апеляційна інстанція вважає, що зазначений висновок суду першої інстанції зроблений з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Так, місцевий суд зазначаючи, що загальна вартість наданих послуг за договором у спірний період складає 48 574 720 грн. 24 коп., з яких Відповідач сплатив Позивачу 24 937 430 грн. 35 коп., констатує, що заборгованість Підприємства перед Компанією складає 23 637 289 грн. 89 коп. При цьому, окрім вже згаданих маршрутних листів про зняття показників лічильників та розшифровок рахунків абонента, у матеріалах справи відсутні жодні інші докази на підтвердження наявності боргу у Підприємства перед Компанією на зазначену суму.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані, у відповідності до положень вищезазначеної статті встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

З огляду на положення наведених норм процесуального права, апеляційний господарський суд констатує, що вищезазначені документи, надані Позивачем, не є належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 ГПК України, на підтвердження обставини наявності заборгованості у Підприємства перед Компанією на суму 23637289 грн. 89 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, докази на підтвердження згаданої обставини не були надані Позивачем і в суді апеляційної інстанції. Зокрема, у судовому засіданні 04.03.2008 року колегією суддів була оголошена перерва для надання сторонам у справі належних докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень та зобов’язано Позивача і Відповідача запросити у судове засідання бухгалтерів.

Таким чином, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження обставини наявності у Підприємства боргу перед Компанією за спожиті послуги у розмірі 23637289 грн. 89 коп., апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Компанії щодо стягнення зазначеної суми на її користь з Підприємства. Відповідно, апеляційний суд вважає також, що місцевий господарський суд необґрунтовано задовольнив похідні позовні вимоги про стягнення з Відповідача 1544426,68 грн. штрафу, 2782506,81 грн. пені та 5961486,95 грн. збитків від інфляції, нарахованих на суму боргу.

Поряд з цим, апеляційна інстанція погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення вимог Позивача про стягнення 17 149 702 грн. 25 коп., нарахованих останнім Відповідачу за поставлену питну воду, що була використана для виготовлення гарячої води, та викладеним в оскаржуваному рішенні обґрунтуванням даного висновку.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача щодо недоведеності заборгованості Підприємства перед Компанією за спожиті послуги у розмірі 23637289,89 грн., викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки господарського суду першої інстанції. У зв’язку з чим, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог, а апеляційна скарга, відповідно, частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. ст. 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житловогогосподарства Святошинського району м. Києва задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2007 року у справі № 3/392 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва на користь Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” 23637289,89 грн. основного боргу, 1544426,68 грн. штрафу, 2782506,81 грн. пені та 5961486,95 грн. збитків від інфляції, 20996,49 грн. витрат по сплаті державного мита та 97,16 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення.

В позові відмовити.

3. В іншій частині рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2007 року у справі № 3/392 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                      Сотніков С.В.

Судді