ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 р.

№ 4/2354-11/353

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Дунаєвської Н.Г.

Рибака В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Львівобленерго"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2007 року

у справі

№ 4/2354-11/353 господарського суду Львівської області

за позовом

ЗАТ "Готель "Львів"

до

ВАТ "Львівобленерго"

про

визнання рішення недійсним

за участю представників сторін :

позивача

Драчук І.В.,

відповідача

Денько М.В.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Львівської області від 15.05.2007 р. (суддя: Сало І.А.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2007 р. (судді: Мурська Х.В., Давид Л.Л., Кордюк Г.Т.) позов задоволено: визнано не чинними рішення комісії виконавчої дирекції відповідача по розгляду актів порушення ПКЕЕ, що містяться в протоколах №№ 2666, 2667, 2668 від 17.10.2006 р.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просив її скасувати та прийняти рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що господарськими судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановив апеляційний господарський суд, 02.06.2005 р. сторони уклали договір № 62665 на користування електричною енергією.

05.10.2006 р. представники сторін провели обстеження електроустановок позивача та склали акти про порушення Правил: №019513 (порушення цілісності головки гвинтів кріплення кожуха лічильника до корпусу лічильника в місцях навішування пломб Держповірки та пломби енергопостачальної організації; порушення стрічкового пристрою для опломбування №00058520); №019514 (порушення цілісності головки гвинтів кріплення кожуха лічильника до корпусу лічильника в місцях навішування пломб Держповірки; пошкодження пристрою для опломбування КП2572; порушення стрічкового пристрою для опломбування №00079824); №019515 (порушення цілісності головки гвинтів кріплення кожуха лічильника до корпусу лічильника в місцях навішування пломб Держповірки, пломб енергопостачальної організації; порушення стрічкового пристрою для опломбування №00058627; пошкодження цілісності ходової нитки пломби Держстандарту.)

24.10.2006 р. позивач отримав від відповідача протокольні рішення засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією (надалі - Правила) за №№ 2666, 2667, 2668 від 17.10.2006 р., якими позивача зобов'язано сплатити 302083,55 грн. штрафу.

Згідно з п. 3 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 08.02.2006 р. факти пошкодження приладів(систем) обліку, пломб на приладах, а також факти втручання в їх роботу, що призвели до заниження показань, встановлюються спеціалізованими організаціями(підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки із залученням представників Держспоживстандарту.

Апеляційний господарський суд встановив, що при виявленні порушень та складанні актів представники Держспоживстандарту не були присутніми, а відтак прийшов до висновку, що акти від 05.10.2006 р. за №№ 019513, 019514, 019515 не мають юридичної сили, і, відповідно, оскаржувані протокольні рішення правомірно визнані місцевим господарським судом нечинними.

Окрім того, апеляційний господарський суд взяв до уваги висновки № 3355 від 01.11.2006 р., № 3356 від 14.11.2006 р., № 3354 від 11.12.2006 р. спеціаліста -трасолога Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за якими електролічильники № 897360, № 537680, № 701688 щодо яких складені спірні акти були опломбовані пломбами-наклейками з позначеннями, які не мають механічних пошкоджень і переклеюванню не піддавались та двома металевими пломбами з текстами «ЬІ 0*5 РЛ»/«І», які після їх первинного затискання пломбувальними лещатами не відкривались, повторно не обтискались та повторно не навішувались (частковому переклеювалась ліва пломба-наклейка з позначенням «00079824»на електролічильнику № 701688).

Апеляційний суд відхилив доводи позивача про неправомірність покладення в основу рішення висновків спеціаліста, з огляду на те, що позивач міг оскаржити дані висновки.

Водночас, відповідно до п.6.41 Правил у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. Однак, в актах про порушення Правил не зазначено, які саме пункти Правил порушив споживач.

За таких обставин, суди прийшли до висновку, що рішення комісії відповідача по розгляду актів порушення Правил, оформлені протоколами №2666, № 2667, № 2668 від 17.10.2006 р. слід визнати не чинними, оскільки позивач не порушував умови Правил. Крім того, господарський суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідач безпідставно нарахував позивачу штраф у розмірі 302083,55 грн. відповідно до протокольних рішень від 17.10.2006 р.

Однак, вирішуючи даний господарський спір, суди не врахували наступне.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України. Одним із таких способів, як зазначено у п. 10 ч. 1 названої вище статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 ст. 20 ГК України серед актів, визнання незаконними які передбачено статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Оскаржені рішення комісії та протоколи, яким вони оформлені за своїми ознаками до таких актів не відносяться, оскільки не носять характеру обов'язкових до виконання ненормативних актів, а є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил. Тобто, оскаржені рішення можуть бути використані в якості доказу у разі звернення з позовом до суду ВАТ "Львівобленерго" і підлягають оцінці судом у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України.

За таких обставин, спори такої категорії не підлягають вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи викладене, Вищий господарський суд України прийшов до висновку, що постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 15.05.2007 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2007 р. у справі № 4/2354-11/353 скасувати.

Провадження у справі припинити.

Головуючий, суддя М. Михайлюк

Судді: Н. Дунаєвська

В. Рибак