КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2008                                                                                           № 8/75

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:           Черній О.В.

За участю представників:

від позивача - Бондар Н. М. – директор за протоколом № 1 від 14.06.2006 р.,

Кириченко Н. М. – представник за довіреністю № 16-04/08 від 11.04.2008 р.

від відповідача -Безручко О. П. – представник за довіреністю від 17.06.2008 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу "Вібропрес"

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.05.2008

у справі № 8/75 (Катрич В.С.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпостач-Сервіс"

до                                                   Акціонерного товариства закритого типу "Вібропрес"

про                                                  стягнення 22063,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 22063,91 грн. за поставлений за договором поставки № 3 від 26.07.2006 р., але неоплачений товар.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на відсутність у нього заборгованості, оскільки умовами спірного договору обов’язок відповідач по оплаті товару виникає лише після отримання ним рахунку, чого в даному випадку не відбулось.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.05.2008 р. у справі № 8/75 позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що оскільки сторонами були підписані акти звірки взаєморозрахунків за спірним договором, відповідач був повідомлений про свій обов’язок щодо оплати спірного товару.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство закритого типу „Вібропрес” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2008 р. у справі № 8/75 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що оспорюване рішення господарського суду міста Києва прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, оскільки судом при прийнятті рішення не враховано подані відповідачем під час розгляду справи платіжні доручення, і наполягає на відсутності в нього заборгованості за товар, обов’язок оплатити який за умовами спірного договору виникає лише після отримання відповідачем рахунку.

Ухвалою від 07.07.2008 р. колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя – Капацин Н.В., судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу „Вібропрес” прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, представник позивача проти апеляційної скарги заперечив і просив рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2008 р. залишити без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні у матеріалах справи документальні докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з урахуванням правил ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно яким апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила наступне.

26.07.2006 року позивач та відповідач уклали договір поставки № 3 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язується передавати (поставляти), а відповідач приймати пісок річковий (далі Товар) у власність та оплачувати його на умовах Договору.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу Товар на загальну суму 236063,91 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями накладних № 6 від 31.07.2006 року, № 7 від 31.07.2006 року, № 13 від 17.08.2006 року, № 26 від 18.09.2006 року, № 30 від 29.09.2006 року, № 38 від 31.10.2006 року, № 46 від 15.11.2006 року, № 1 від 23.01.2007 року та довіреностей на отримання матеріальних цінностей.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач заперечував проти ціни, за якою постачався Товар за накладними № 26 від 18.09.2006 року, № 30 від 29.09.2006 року, № 38 від 31.10.2006 року, № 46 від 15.11.2006 року, № 1 від 23.01.2007 року, посилаючись на те, що відповідно до п. 3.2 Договору ціна однієї тонни Товару в заліковій вазі з перевезенням та вивантаженням становить 24,00 грн., у тому числі ПДВ – 4,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, за накладними № 26 від 18.09.2006 р., № 30 від 29.09.2006 р., № 38 від 31.10.2006 р., № 46 від 15.11.2006 р., № 1 від 23.01.2007 р. Товар постачався за ціною 20,83 грн. без ПДВ, а за накладною № 1 від 23.01.2007 р. - 20,85 грн. без ПДВ.

Позивач посилається на те, що ним було підготовлено та направлено відповідачу проект угоди про зміну Договору щодо збільшення вартості Товару до 25 грн. за 1 тонну, від підписання якої він ухилився.

Жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано.

Проте, враховуючи, що відповідач прийняв Товар за ціною 20,83 грн. без ПДВ та 20,85 грн. без ПДВ без будь–яких зауважень та заперечень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо погодження сторонами зміни ціни Товару.

Відповідно до п. 3.3 Договору порядок, в тому числі, строки оплати кожної партії Товару узгоджується сторонами окремо по кожній партії Товару, але оплата поставленою партії Товару має бути здійснена відповідачем в повному обсязі не пізніше трьох календарних днів з дня отримання рахунку та документу про передачу партії Товару (накладної).

Частину вартості поставленого Товару в сумі 214000 грн. відповідач позивачу перерахував, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями та виписками з банківського рахунку позивача.

Крім того, за твердженням відповідача, він перерахував позивачу ще 10000 грн. в оплату поставленого Товару, на доказ чого до матеріалів справи долучено платіжні доручення № 1952 від 23.05.2007 року, № 1955 від 23.05.2007 року, № 2045 від 26.05.2007 року та № 3461 від 31.08.2007 року.

Позивач проти отримання вказаних коштів заперечує, посилаючись на те, що розрахунковий рахунок № 1000, на який вони відповідачем були перераховані, з 28.03.2007 р. було закрито, що унеможливило отримання позивачем коштів, перерахованих на нього після цієї дати.

На доказ зазначених обставин позивач долучив до матеріалів справи довідку АБ „Брокбізнесбанк” № 395/005-01/01.

Про обізнаність відповідача щодо закриття зазначеного рахунку свідчить той факт, що після його закриття відповідач перераховував кошти за отриманий від позивача Товар на новий рахунок останнього.

Крім того, сторонами було підписано Акт звірки розрахунків станом на 01.08.2007 р., в якому вказані проплати на загальну суму 10000 грн. не були враховані, а отже, відповідач не заперечував проти того, що вказані кошти позивач не отримав.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів відмовила у заявленому в судовому засіданні 21.07.2008 р. представником відповідача клопотанні про витребування у позивача додаткових доказів на підтвердження повідомлення відповідача головним бухгалтером позивача про зміну розрахункового рахунку.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що відповідач перерахував позивачу на виконання умов Договору саме 214000 грн.

Отже, матеріали справи свідчать, що несплаченим відповідачем залишився поставлений позивачем Товар на загальну суму 22063,91 грн. (236063,91 – 214000)

Відповідач у відзиві на позов та в апеляційній скарзі посилається на те, що строк виконання зобов’язань по оплаті вказаної суми ще не настав, оскільки ця сума утворилась внаслідок поставки Товару за накладною № 26 від 18.09.2006 р., а доданий позивачем до позову рахунок № 28 від 18.09.2006 р. до вказаної накладної відповідачем отримано не було.

Будь–яких доказів на підтвердження зазначених обставин відповідач суду не надав.

Позивач стверджує, що рахунки передавались відповідачу разом з накладними, проте доказів цього суду також не надає, проте його позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За правилами ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проти отримання Товару на суму 22063,91 грн. та накладної на зазначений Товар відповідач не заперечує.

Проте, накладна є товаророзпорядчим документом в розумінні ст. 692 ЦК України і містить інформацію щодо вартості, яку має бути сплачено за зазначений в ній Товар, з огляду на що у відповідач відсутні правові підстави відмовлятися від оплати отриманого ним Товару лише з тих підстав, що при отриманні його за відповідною накладною йому не був наданий рахунок на нього.

Тим більше, що факт неотримання відповідачем рахунку № 28 від 18.09.2006 р. жодним документальним доказом не доведений.

До того ж, матеріали справи містять лист позивача № 04-12/07 від 13.12.2007 р. з додатками, серед яких, в тому числі, рахунок № СФ-058 від 13.12.2007 р. на суму 22063,91 грн., та в якому позивач вимагає відповідача сплатити спірну заборгованість у 3–денний термін. На доказ направлення вказаного листа до матеріалів справи долучено копії опису вкладення та фіскального чеку № 5520 від 13.12.2007 р.

Відповідач на вказаний лист не відповів, заборгованість не погасив.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статті 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

Починаючи з 18.09.2006 р. у відповідача знаходиться поставлений йому позивачем Товар на суму 22063,91 грн., який не був відповідачеві подарований, і, з точки зору справедливості і добросовісності, мав бути відповідачем позивачеві оплачений.

Жодного доказу на підтвердження того, що він вживав заходів щодо виконання своїх договірних зобов’язань, відповідач суду не надав.

За таких обставин, на думку колегії суддів, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 22063,91 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача у повному обсязі, рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2008 р. у справі № 8/75 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстави для його скасування відсутні.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на Акціонерне товариство закритого типу „Вібропрес”.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу „Вібропрес” на рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2008 року у справі № 8/75 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2008 року у справі № 8/75 залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи № 8/75.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Калатай Н.Ф.

Пашкіна С.А.

28.07.08 (відправлено)