ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" листопада 2008 р.

Справа № 07/9-75

від 05.11.2008р. № 07/9-75

за позовом Львівського міжрайонного транспортного прокурора в інтересах держави в особі:

1)          Міністерства транспорту та зв’язку України, м. Київ

2)          Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Волинській області, м. Луцьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю “Магістраль-плюс”, м. Ковель

до відповідачів:

1)          Ковельська міська рада Волинської області, м. Ковель

2)          Відділу по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради, м. Ковель

3)          Товариства з обмеженою відповідальністю “Фортуна”, м. Ковель

про визнання права державної власності на нерухоме майно та визнання недійсним договору його купівлі-продажу

Суддя Сур’як О.Г.

Представники :

від позивачів: 1) н/з

2) н/з

від 3-ї особи: Мяловіцький В.Л., довіреність від 06.05.2008р.

від відповідачів : 1) Горблюк Р.В., довіреність № 8 від 09.01.2008р.

2) Горблюк Р.В., довіреність № 9 від 09.01.2008р.

3) Плеханов О.М., довіреність від 10.09.2008р.

В судовому засіданні взяв участь прокурор Волинської обласної прокуратури Загоруйко С.С.

В судовому засіданні взяв участь директор Ковельської філії КБ «Приватбанк» Сагаль В.З.

Суть спору: Львівський міжрайонний транспортний прокурор в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Волинській області звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, Відділу по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю “Фортуна” про визнання права державної власності на частину нежитлового приміщення площею 7,3 кв.м., що знаходиться в м. Ковелі, бульвар Л.Українки, 35 та визнання недійсним договору купівлі-продажу вищезазначеного приміщення від 02.03.2004р. №270, укладеного між відділом по управлінню майном комунальної власності виконкому Ковельської міської ради та ТзОВ «Фортуна».

Обґрунтовуючи заявлену вимогу, прокурор зазначає, що дане нежитлове приміщення площею 7,3 кв.м., було побудоване Ковельською філією КБ «Приватбанк» для використання під пункт обміну валют в рахунок орендної плати згідно договору оренди від 20.03.1996р., укладеного між державним комерційним підприємством торгівлі «Магістраль» (ДКПТ «Магістраль»), яке віднесене до сфери управління Мінтрансу України та Ковельською філією КБ «Приватбанк». При приватизації в склад ЦМК державного підприємства «Магістраль», що знаходиться в м. Ковелі, бульвар Л.Українки, 35, не ввійшло приміщення площею 7,3 кв.м., оскільки Мінтрансу не було відомо про дане приміщення, а тому слід вважати, що не було надано дозволу на приватизацію приміщення площею 7,3 кв.м. і це приміщення є державною власністю.

Прокурор просить визнати недійсним договір купівлі-продажу № 270 від 02.03.2004р. приміщення площею 7,3 кв.м., що знаходиться в м. Ковелі, бульвар Л.Українки, 35, укладений між відділом по управлінню майном комунальної власності виконкому Ковельської міської та ТзОВ «Фортуна», оскільки постановою господарського суду Волинської області від 08.12.2005р. у справі № 06/31-11А, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.03.2006р. визнано незаконним рішення виконкому Ковельської міської ради № 411 від 19.09.2003р. в частині п.1.1 – оформлення права власності на приміщення 64 площею 7,3 кв.м., що знаходиться в м.Ковелі, бульвар Л.Українки, 35 та недійсним, виданого на підставі цього рішення Свідоцтва про право власності на об’єкт нерухомого майна.

Відповідач 1 – Ковельська міська рада у відзиві на позовну заяву від 04.11.2008р. зазначає, що Ковельська міська рада є неналежним відповідачем по справі, оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу від 02.03.2004р. №270 був укладений між Відділом по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради та ТзОВ „Фортуна”. Враховуючи зміст та суть заявлених позовних вимог, відповідач 1 вважає, що Ковельська міська рада будь-яким чином не порушила ті чи інші права або охоронювані законом інтереси позивачів, а тому позов є безпідставним і просить відмовити в його задоволенні.

Відповідач 2 – Відділ по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради у відзиві на позовну заяву від 15.10.2008р. зазначає, що позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача є ТзОВ «Магістраль-плюс», яке зокрема, як вбачається із позовної заяви та долучених до неї документів є правонаступником майнових прав та обов’язків приватизованого ДКПТ «Магістраль».

Згідно ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Зокрема, у липні 2005 року ТзОВ «Магістраль-плюс» звернулося до господарського суду Волинської області з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 270 від 02.03.2004р., укладеного між відділом по управлінню майном комунальної власності виконкому Ковельської міської ради та ТзОВ «Фортуна».

Рішенням господарського суду у справі № 5/34-92 від 09.08.2005р. в позові відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2005р. дане рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2006р. у справі № 5/34-92 рішення господарського суду від 09.08.2005р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2005р. у справі № 5/34-92 залишено без змін, а касаційну скаргу ТзОВ «Магістраль-плюс» без задоволення.

В постанові ВГСУ від 17.01.2006р. прямо зазначається, що викладений в судових рішеннях висновок про те, що спірне приміщення не ввійшло до складу цілісного майнового комплексу, який був предметом договору купівлі-продажу від 16.05.2003р., а знаходилось у комунальній власності на момент укладення договору №270 від 02.03.2004р., мотивований, відповідає матеріалам справи та законодавству.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2756972 від 05.02.2004р. власником приміщення 64 площею 7,3 м за адресою: м. Ковель, б-р Л. Українки, 35 була Ковельська міська рада на підставі свідоцтва про право власності.

Матеріалами справи доведено, що 04.03.2004р. договір купівлі-продажу №270 від 02.03.2004р. було зареєстровано у відділі державної реєстрації суб’єктів господарювання Ковельського міськвиконкому та у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації відповідно до п.7 ст.23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Крім того, рішенням Ковельської міської ради від 24.06.2004р. № 19/9 ТзОВ «Фортуна» дано дозвіл на відведення земельної ділянки для розміщення і обслуговування приміщення 64 першого поверху площею 7,3м2, що знаходиться за адресою: м. Ковель, бул. Л. Українки, 35 з визначенням площі відведення.

Отже, беручи до уваги вищевикладені факти встановлені у постанові Вищого господарського суду України від 17.01.2006р. у справі № 5/34-92, вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 270 від 02.03.2004р. є безпідставною, оскільки з цього приводу вже постановлено відповідні рішення суду, по-друге, оскільки нежитлове приміщення площею 7.3 кв.м., яке знаходиться в м. Ковелі по бул. Л. Українки, 35 на момент укладення договору знаходилось у комунальній власності, відповідно, виходячи тільки з цього встановленого рішенням суду факту питання про визнання права державної власності на це приміщення ставитись не може. Крім того, на сьогоднішній день, вказане приміщення знаходиться у власності ТзОВ «Фортуна».

Відповідач 3 – ТзОВ «Фортуна» в запереченні на позовну заяву від 15.09.2008р. позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав:

- прокурором пропущено строк позовної давності для звернення до суду;

- неправильно визначено позивачів. Зазначаючи позивачів, прокурор не впевнений, який із позивачів може мати відношення до справи та уповноважений державою здійснювати управління спірним майном;

- спірне нежитлове приміщення жодним із зазначених позивачів не будувалось і є окремим об’єктом нерухомості, зареєстрованим у встановленому законодавством порядку згідно із вимогами ч.4 ст.334 ЦК України;

- у відповідності до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.390 ЦК України майно не може бути витребуване у нього;

- об’єкт нерухомості ТзОВ «Фортуна» було придбано в межах процедури приватизації, про що і зазначено в тексті договору від 02.03.2004р., а згідно з ч.2 ст.20 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств» заява про визнання угоди недійсною може бути подана в місячний термін;

- оскільки ДКПТ «Магістраль» був структурним підрозділом Мінтрансу, йому було відомо про приватизацію цього приміщення, а отже про це було відомо і Мінтрансу, який жодних заперечень не подав;

- починаючи з 23 грудня 1997 року, коли орендодавцем по договору оренди цього приміщення стало представництво Фонду держмайна у м. Ковелі, ДКПТ «Магістраль», а відповідно і Мінтрансу, стало відомо, що це приміщення їм не належить.

- спірне приміщення на балансі ДКПТ «Магістраль» не перебувало, жодних правовстановлюючих документів на нього ДКПТ «Магістраль» не мало, в склад цілісного майнового комплексу цього підприємства приміщення не ввійшло;

- позовна заява в частині наведених певних розрахунків за оренду приміщення між ДКПТ «Магістраль» та Приватбанком по договору оренди від 20.03.1996р. побудована на припущеннях і не підтверджується відповідними документами; не подано доказів того, що ДКПТ «Магістраль» передавало в оренду Приватбанку це приміщення (акт приймання-передачі), тому стверджувати про певні суми оплати та про те, що цей договір оренди діє до цього часу, немає жодних підстав, оскільки орендодавцями з 1998 року по 2003 рік були інші особи, яким Приватбанк та ТзОВ «Фортуна» сплачували орендну плату.

Від Львівського міжрайонного транспортного прокурора на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі від 03.11.208р., з якими ознайомлені присутні в судовому засіданні представники сторін та прокурор Волинської обласної прокуратури.

Від позивачів на адресу суду надійшли клопотання від 31.10.2008р. та 05.11.2008р., в яких вони підтримують позовні вимоги, просять суд задовольнити позов та розглядати справу без їх участі.

Директор Ковельської філії КБ «Приватбанк» Сагаль Віктор Захарович, який викликався ухвалою суду в судове засідання для дачі пояснень по справі, в судовому засіданні підтвердив, що спірне приміщення площею 7,3 кв.м., яке знаходиться в м. Ковелі по бульвару Л.Українки, 35 дійсно збудоване Ковельської філії КБ «Приватбанк» з метою використання під пункт обміну валют; стосовно укладення договору оренди від 20.03.1996р. між ДКПТ «Магістраль» та Ковельською філією КБ «Приватбанк» він не пам’ятає, зазначений договір у філії відсутній, розрахунки по орендній платі та розрахунки за понесені витрати на будівництво даного приміщення між ДКПТ «Магістраль» та Ковельською філією КБ «Приватбанк» не проводились.

Представником 3-ї особи на стороні позивача – ТзОВ “Магістраль-плюс” подано клопотання про витребування від Ковельської міської ради – її рішення про прийняття від Ковельської філії КБ „Приватбанк” в комунальну власність частини приміщення першого поверху площею 7,3 кв.м., що знаходиться в м. Ковелі по бульвару Л.Українки, 35; від Ковельського міськвиконкому – проектно-кошторисну документацію на будівництво частини приміщення першого поверху площею 7,3 кв.м., що знаходиться в м. Ковелі по бульвару Л.Українки, 35; від відділення Ковельської філії КБ «Приватбанк» - Положення про Ковельську філію цього банку, яке діяло в 1995-1997р.р.

Представником відповідача 3 – ТзОВ „Фортуна” повторно заявлено клопотання про витребування від ТзОВ “Магістраль-плюс” оригіналу договору оренди від 20.03.1996р., укладеного між ДКПТ «Магістраль» та Ковельською філією КБ «Приватбанк».

Дані клопотання підтримані прокурором Волинської обласної прокуратури.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи клопотання сторін, з метою об’єктивного та правильного вирішення спору, керуючись ст.ст. 22, 24, 30, 33, 38, 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ухвалив:

1. Відкласти розгляд справи на 10.12.2008р. на 12.00 год.

2. Зобов’язати позивачів:

- представити в судове засідання для огляду оригінал договору оренди від 20.03.1996р., укладеного між ДКПТ «Магістраль» та Ковельською філією КБ;

- надати суду письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог з обґрунтуванням правових підстав набуття права власності на нежитлове приміщення площею 7,3 кв.м., що знаходиться в м. Ковелі, бул. Л.Українки, 35;

- надати пояснення стосовно того, що з січня 1998 року орендодавцем даного приміщення по договору оренди № 29 від 23.12.1997р. було представництво Фонду держмайна у м. Ковелі, а не ДКПТ «Магістраль»;

- представити докази в підтвердження надання згоди державним комерційним підприємством торгівлі «Магістраль» (ДКПТ «Магістраль») Ковельській філії КБ «Приватбанк» на вбудування нежитлового приміщення площею 6 кв.м. з метою використання під пункт обміну валют; акт приймання-передачі даного приміщення; правовстановлюючі документи на оспорюване приміщення; докази зарахування витрат, понесених орендарем при будівництві даного приміщення, в рахунок орендної плати.

3. Зобов’язати Ковельську міську раду надати суду докази про прийняття від Ковельської філії КБ „Приватбанк” в комунальну власність частини приміщення першого поверху площею 7,3 кв.м., що знаходиться в м. Ковелі по бульвару Л.Українки, 35 (рішення Ради).

4. Зобов’язати Виконавчий комітет Ковельської міської ради надати суду проектно-кошторисну документацію на будівництво частини приміщення першого поверху площею 7,3 кв.м., що знаходиться в м. Ковелі по бульвару Л.Українки, 35.

5. Зобов’язати директора Ковельської філії КБ «Приватбанк» Сагаля Віктора Захаровича надати суду письмові пояснення: щодо надання дозволу державним комерційним підприємством торгівлі «Магістраль» (ДКПТ «Магістраль») Ковельській філії КБ «Приватбанк» на вбудування нежитлового приміщення площею 6 кв.м. з метою використання під пункт обміну валют; укладення договору оренди від 20.03.1996р. між ДКПТ «Магістраль» та Ковельською філією КБ «Приватбанк»; здійснення розрахунків за орендну згідно договору оренди вбудованого приміщення та розрахунків за понесені орендарем витрати при вбудуванні орендованого приміщення – обмінного пункту філії за адресою м. Ковель, бул. Л.Українки, 35; Положення про Ковельську філію цього банку, яке діяло в 1995-1997р.р.

5. Визнати явку представників сторін в судове засідання обов’язковою.

Копії ухвали направити сторонам та директору Ковельської філії КБ «Приватбанк» Сагалю В.З. (м. Ковель, вул. Грушевського, 2) рекомендованими листами з повідомленням.

Суддя О.Г. Сур’як

Суддя