ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2008 р. Справа № 13/243

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Миронюка С.О. за участю секретаря судового засідання Панкратова Р.П, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у Кіцманському районі Чернівецької області.

До Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Крикливця.

Про стягнення заборгованості з відшкодування пенсій, призначених відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 3369,88 грн.

Суддя С.О. Миронюк.

Представники:

Від позивача - Крицька Я.В. - головний спеціаліст юрисконсульт. Довіреність № 5582/04 від 26.11.2007 р.

Від відповідача - Зінчук П.Ф. - представник. Довіреність від 08.12.2006 р.

СУТЬ СПОРУ: Управління Пенсійного фонду України у Кіцманському районі звернулось з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Крикливця, с. Лашківка, Кіцманський район, Чернівецька область, про стягнення заборгованості з відшкодування пенсій, призначених відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 3369,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на підставі ч. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” відшкодовує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, призначених відповідно до норм ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, однак має заборгованість перед позивачем по зазначених платежах.

Ухвалами суду неодноразово розгляд справи відкладався та зупинявся для витребування додаткових доказів по справі.

В судовому засіданні 18.03.2008 р. позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що позивач помилково враховує в стаж роботи гр. Дроняк Б.С. в ТОВ ім. Крикливця період його роботи в радгоспі та КСП ім. Крикливця. Крім того, продовжує відповідач, позивачем в суму позову включено надбавки та доплати до пенсії які підлягають відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету.

Розглянувши подані документи, з’ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Кіцманському районі і є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до протоколів призначення пенсій Гр. Дроняк Б.С. який працював на підприємстві відповідача, призначено пільгову пенсію згідно пунктів “а”-“з" статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” (надалі Закон №1788-ХІ).

Судовим слуханням встановлено, що Пенсійний фонд України з січня 2006 року по липень 2007 року виплатив вказаному громадянину пільгову пенсію у сумі 3369,88 грн., що підтверджується довідками Укрпошти та відділень банків. Дані кошти відповідачем не компенсовані.

Статтею 13 Закону № 1788-ХІ зі змінами та доповненнями визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. До 17.02.2000 року вказана стаття також регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пп. „а”-„з” статті 13 Закону № 1788 (відповідно до Закону України від 16.05.1996 року № 198/96-ВР).

Законом України „Про внесення змін до деяких законів України” від 17.02.2000 року № 1461-ІІІ порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено, виключено норму, що регулювала дане питання у статті 13 Закону № 1788-ХІ та врегульовано порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій шляхом введення окремого виду збору на обов’язкове державне пенсійне страхування у Закон України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”.

Законом України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 року за змінами та доповненнями (надалі Закон № 400/97) передбачено, що платники збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, передбачені статтею 1 цього Закону, повинні сплачувати збір на обов’язкове державне пенсійне страхування у розмірах, встановлених статтею 4 цього Закону, що визначається у відсотковому відношенні від об’єкта оподаткування, який передбачений статтею 2 цього закону.

Відповідно до Закону № 400/97, суб’єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, повинні сплачувати збір на обов’язкове державне пенсійне страхування у 100 відсотковому розмірі від об’єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів „а” –„з” статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення”.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначається у повідомленнях, які формуються працівниками Пенсійного фонду України, а підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду визначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п.п. 6.4, 6.8 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду № 21-1 від 19.12.2003 року зі змінами та доповненнями.

Абзац 5 пункту 2 Розділу ХУ Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003 року (надалі Закон № 1058-ІУ), який з 01.01.2006 р. стосується і осіб, пенсії, яким призначені відповідно до п.п. „а”-„е” та „ж” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” і має зворотну дію, регулює лише порядок виплати пенсій, а не змінює порядок відшкодування, а тому не звільняє підприємства, зазначені у статті 1 (п.п.1, 2) Закону № 400/97 від сплати збору на відшкодування виплачених пільгових пенсій.

Згідно статті 3 Закону № 400/97 збір на обов’язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.

П.2 Розділу ХУ „Прикінцеві положення” Закону № 1058-ІУ передбачено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто, зазначений вище порядок відшкодування.

З огляду на викладені норми законодавчих актів, відповідач, як платник збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобов’язаний сплатити Пенсійному Фонду збір у 100-відсотковому розмірі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій його працівникам, тобто, у повному розмірі відшкодувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам відповідача.

Відповідно до статуту та установчого договору ТОВ ім. Крикливця товариство є юридичним правонаступником всіх прав та обов’язків колгоспу (КСП ім. Крикливя) в обсягах частини майна, що перейшло товариству в наслідок реорганізації КСП згідно передаточного балансу. Переліком майна яке перейшло до ТОВ ім. Крикливця визначено його обсяг в сумі 39720 грн. За таких обставин посилання відповідача на той факт, що позивач помилково враховує в стаж роботи гр. Дроняк Б.С. в ТОВ ім. Крикливця період його роботи в радгоспі та КСП ім. Крикливця є безпідставні.

Що стосується тверджень відповідача, що позивачем в суму позову включено надбавки та доплати до пенсії які підлягають відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету суд до уваги не приймає, оскільки дані твердження відповідачем не доведені.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 71, 87, 94, 159, 160, 161, 162, 163, 167, пунктами 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Крикливця, с. Лашківка, Кіцманський район, Чернівецька область ідент. Код 30875787 на користь Управління пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області, вул. Незалежності, 85А м. Кіцмань (р/р 7700 в ВАТ “Державний ощадний банк України” м. Кіцмань, МФО 356334, 0) заборгованість з відшкодування пільгових пенсій в сумі 3369,88 грн.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-третьої, п’ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, які подаються в апеляційну інстанцію через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заява про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з дня складання у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, встановлений цим кодексом, постанова набирає сили після закінчення цього строку.

У разі надання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                             С.О. Миронюк