ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 січня 2008 р.

№ 2-2521/02

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Перепічая В.С.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у  відкритому
судовому  засіданні  касаційну
скаргу  Акціонерного товариства
закритого типа ”Луганськміськбуд” на рішення
Ленінського  районного суду м.
Луганськ від 26 грудня  2002 року  та
ухвалу    колегії суддів судової
палати з цивільних справ  апеляційного
суду  Луганської області  від 28 листопада  2005року у справі  №
2-2521/2002 за позовом ОСОБА_1до Акціонерного товариства
закритого типа ”Луганськміськбуд” про
повернення майна   (акцій)  із
чужого незаконного  володіння, -

Встановив:

У
серпні  2002р.
ОСОБА_1звернувся  до Ленінського  районного суду м. Луганськ   з
позовом   до    Акціонерного товариства закритого типа
”Луганськміськбуд” про повернення
право  власності на   622 простих іменних  акцій
Акціонерного товариства закритого типа ”Луганськміськбуд”.

Рішенням  Ленінського
районного суду  міста  Луганська
від  26 грудня  2002 р. у
задоволенні   позову  відмовлено.

Ухвалою   колегії
суддів   судової  палати
з цивільних  справ
апеляційного  суду  Луганської області  від  28
листопада  2005р. рішення  Ленінського
районного суду  міста  Луганська
від  26 грудня  2002 р.
залишено  без змін. Виключено
із  мотивувальної частини  рішення
суду  судження  про
встановлення  факту  передачі
ОСОБА_1в  оплату   за
акції майна.

У касаційній  скарзі
відповідач  просить  скасувати
прийняті   у справі  судові
рішення,   посилаючись на  порушення та неправильне застосування судами
норм  матеріального та процесуального
права, та направити  справу  на
розгляд до  суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги
та  заперечення  проти них, суд вважає, що касаційна скарга    підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається  з матеріалів  справи
та  встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач був  засновником
”Луганськміськбуд” і власником   622
простих іменних акцій.

У
серпні  1999р.   позивачем
було подано нотаріально  завірену
заяву  про  вихід
зі  складу  акціонерів
товариства.

Згідно  рішення
правління   АТЗТ від  26 липня
1999р., яке  було  затверджене рішенням Наглядової ради від   26 серпня
1999р. прийнято  рішення   про
викуп  акцій в  обмін
на  майно і  26 серпня
1999р. підписано акт прийому  -
передачі  майна  в
оплату  за  акції, що здаються.

Суд
першої інстанції приймаючи
рішення  про  відмову
в позові, посилався  на  те, що
вимоги  позивача  про поновлення  його
прав  власності  на  622
акції АТЗТ є обґрунтованими. Але
враховуючи, що встановлено   факт
передачі  позивачеві майна в  оплату
за  акції, суд  прийшов
до висновку  необхідність    відмови
у задоволені позову.

Суд апеляційної інстанції  залишив
дане  рішення  без
змін. При  цьому   суд виключив
з  мотивувальної частини  рішення
судження  про  встановлення
факту  передачі  позивачу майна,  з посиланням
на те,  що  вони  є
необґрунтованими.

Проте, з висновком попередніх
судових інстанцій погодитись не можна, оскільки вони ґрунтуються на неповно
встановлених обставинах справи, що впливає на правильність вирішення  спору.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976
року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті у справі судові рішення
даним вимогам не відповідають.

Приймаючи рішення про відмову в
позові, суд  першої інстанції визнав  його
обґрунтованим,  але  у
зв'язку  з тим  що
судом  встановлений  факт
передачі  майна  відмовив
у  позові.

Апеляційний суд  виключивши
з мотивувальної частини
рішення   посилання  на встановлений  факт
передачі  майна  та
залишивши  рішення  без
змін  припустився  суперечливих
висновків.

З урахуванням  викладеного
рішення  судів  першої та
другої інстанції підлягають скасуванню, а справа  передачі на новий розгляд до господарського
суду  Луганської   області, якому підвідомча  дана справа з урахуванням набрання чинності
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та корпоративних прав” від 15.12.2006 №
483-V.

При новому розгляді справи суду
слід урахувати наведене, встановити фактичні обставини справи, з'ясувати дійсні
права та обов'язки сторін,  і в
залежності від вставленого та вимог закону, прийняти законне та обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного
товариства  закритого  типа”Луганськміскбуд”  задовольнити.

Рішення  Ленінського
районного суду  міста  Луганська
від  26 грудня  2002 р.
та  ухвалу   колегії
суддів   судової  палати
з цивільних  справ апеляційного  суду
Луганської області  від  28 листопада
2005р.   у справі № 2-2521/2002
-скасувати, а справу направити на
розгляд до господарського суду
Луганської області.

Головуючий
Перепічай В.С.

Судді
Вовк І.В.

Гончарук П.А.