ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.08                                                                                           Справа№ 26/58

За позовом: Львівського комунального підприємства „Снопківське”, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Михась”, м. Львів

про: стягнення 26 612,33 грн.

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Михась”, м. Львів

до відповідача: Львівського комунального підприємства „Снопківське”, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Львівське міське комунальне підприємство „Львівтеплоенерго”, м. Львів

про: визнання недійсним правочину

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Боровець Я.

Представники:

від позивача Кріль М.В. –адвокат (довіреність б/н від 02.06.2008 р.)

від відповідача не з’явився

від третьої особи не з’явився

Представнику позивача роз’яснено його права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Суть спору: Львівське комунальне підприємство „Снопківське”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Михась”, м. Львів про стягнення 26 612,33 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю „Михась”, м. Львів звернулося до господарського суду з зустрічним позовом до Львівського комунального підприємства „Снопківське”, м. Львів за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Львівського міського комунального підприємства „Львівтеплоенерго”, м. Львів про визнання недійсним правочину.

Ухвалою суду від 05.05.2008 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 20.05.2008 р. Ухвалою суду від 20.05.2008 р. розгляд справи відкладався до 03.06.2008 р. Ухвалою суду від 03.06.2008 р. продовжено строк розгляду спору та розгляд справи відкладався до 01.07.2008 р. Ухвалою суду від 09.06.2008 р. призначено розгляд зустрічного позову в судовому засіданні на 01.07.2008 р. Ухвалою суду від 01.07.2008 р. розгляд справи відкладався до 05.08.2008 р. Ухвалою суду від 05.08.2008 р. розгляд справи відкладався до 21.10.2008 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги за первісним позовом підтримав повністю, просив первісний позов задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання призначене на 21.10.2008 р. не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 3419535.

Відповідач у відзиві на позов та в обґрунтуванні на відзив вважає, що двоставковий тариф на теплову енергію встановлений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради, базується на розрахунках Львівського міського комунального підприємства „Львівтеплоенерго", Львівського комунального підприємства „Залізничнетеплоенерго" та жодних договірних відносин з ними як постачальниками теплової енергії у відповідача не було і нема.

Відповідача просить у позові відмовити з викладених підстав, та

вважає, що позивач не може бути постачальником послуг, оскільки у нього відсутня ліцензія. Крім того, заявив зустрічний позов у зв’язку із відсутністю ліцензії просить договір від 15.09.2004 року визнати недійсним.

Третя особа явки повноважного представника в судове засідання не забезпечила, вимог ухвал суду не виконала, причин неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 3419543.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та об’єктивно дослідивши всі подані сторонами докази по справі, суд встановив наступне:

15 вересня 2006 року між сторонами було укладено договір на постачання послуг з опалювання приміщень (далі по тексту –договір), згідно якого постачальник зобов'язався протягом кожного опалювального періоду, тривалість якого визначається відповідним органом місцевої влади і охоплена терміном дії даного договору, постачати теплову енергію для опалення приміщень споживача, а останній зобов'язується прийняти надані послуги і оплатити їх в термін, зазначений у даному договорі.

Позивачем на виконання умов згаданого договору були надані послуги по опалюванню приміщень відповідача, а останньому виставлені рахунки для оплати наданих послуг з листопада 2006 року по березень 2008 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 530, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 2.1 даного договору, розрахунки за даним договором між постачальником та споживачем проводяться щомісячно у безготівковій формі шляхом перерахування щомісячної суми на розрахунковий рахунок постачальника не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Однак, порушуючи свої зобов'язання за договором, відповідач повністю не оплатив наданих послуг по опалюванню приміщень, а тому його заборгованість становить 26 612 грн. 33 коп.

Проте, до суду подано рішення господарського суду Львівської області від 14.11.2007 року про стягнення з відповідача суми 8 078 грн. 15 коп. і ця сума входить в розраховану позивачем при поданні позовної заяви, а тому не може вважатися заборгованістю при вирішенні даної справи.

Посилання відповідача в поясненнях та зустрічній позовній заяві на безпідставність виставлення рахунків за згаданий у позовній заяві період часу, судом не можуть братись до уваги, виходячи з наступного:

Пунктами 1.1 та 1.2 згаданого договору передбачено наступне:

- постачальник послуг зобов'язується виробити і поставити послуги, зазначені в п. 1.2 цього договору, а споживач послуг зобов'язується прийняти їх і оплати в терміни, зазначені у п. 2.1 даного договору;

- постачальник послуг зобов'язується протягом кожного опалювального періоду –тривалість якого визначається відповідним органом місцевої влади і охоплена терміном дії даного договору, постачати теплову енергію для опалення зазначених у договорі об'єктів.

Також, п. 1.5 цього ж договору передбачено, що загальна сума договору визначається строком опалювального періоду, показниками лічильника, величиною опалювальної площі, терміном дії договору.

Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради за № 1189 від 20.10.2006 року, яке прийнято на підставі ст. 13 Закону України „Про теплопостачання", Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання, теплової енергії та послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 955 від 10.07.2006 року, Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України за № 191 від 08.09.2000 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 776/4997 від 02.11.2000 року, та у відповідності до п. 1.3 згаданого договору встановлено новий тариф на теплову енергію та на надання послуг з централізованого опалення і з підігріву води також затверджено методику розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на підігрів води у зимовий та літній періоди.

В даному випадку, слід зазначити, що органом місцевого самоврядування не змінювались ні терміни дії договору ні опалювальний період.

Таким чином, орган місцевого самоврядування через затвердження тарифів у відповідності до умов договору встановив новий тариф.

Якщо ж органом місцевого самоврядування, прийнято рішення, яким змінюються умови договірних правовідносин з приводу яких відсутні застереження у договорі, то сторони останнього, не позбавлені права внести зміни до такого договору у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому, не можна залишити поза увагою той факт, що сторонами досягнуто згоди щодо п. 2.1. договору, яким врегульовано відносини сторін з приводу порядку розрахунків, згідно якого розрахунки проводяться щомісячно, без жодних застережень та прив'язок до терміну дії договору та опалювального періоду.

Таким чином, з врахуванням викладеного аналізу умов договору суд приходить до висновку про те, що сторонами погоджено умови надання послуг протягом опалювального періоду та порядок оплати послуг, який не залежить від опалювальною період чи терміну дії договору.

Отже, позивачем правомірно, у відповідності до п. 2.1 виставлялись рахунки відповідачу за надані послуги протягом цілого року.

Не можуть братись до уваги посилання відповідача і на те, що позивач не є постачальником послуг за відсутності у нього відповідної ліцензії, з врахуванням того, що сторонами не представлено жодних доказів в підтвердження факту недійсності згаданого договору, а тому останній підлягає до виконання.

Відповідно до рішення Львівської міської ради № 602 від 03.11.2000 року «Про вдосконалення системи надання послуг з водо-теплопостачання та водовідведення населенню м. Львова»- Пункт 1.1. виробниками послуг з забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води —ЛМКП “Львівтеплоенерго“ та МКП “Залізничнетеплоенерго“, а за пунктом 1.3. рішення виконавцями послуг з водо-теплопостачання та водовідведення у житловому фонді, що належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Львова —підприємства усіх форм власності, що надають послуги з обслуговування житлового фонду комунальної власності, в інших випадках —власники житлових будинків (відомства, ЖБК, ОСББ тощо).

Згідно ч. 2 ст. 9 ЦК України, законом можуть бути передбачені особливості врегулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ГК України, правові акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, є обов’язковими для виконання усіма учасниками господарських відносин, які розташовані або здійснюють свою діяльність на відповідній території.

За таких обставин ЛКП „Снопківське" є належним постачальником (виконавцем) послуг у даному спорі.

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом не доведено обставин передбачених ст. 215 ЦК України та ст. 207 ГК України, що свідчать про недійсність оскаржуваного договору.

Отже, у відповідності до розрахунку позивача –борг 26 612 грн. 33 коп., враховуючи рішення господарського суду Львівської області від 14.11.2007 року про стягнення з відповідача суми 8 078 грн. 15 коп., заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.03.2008 року становить 18 534 грн. 18 коп.

Відповідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги по первісному позову обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення частково, а по зустрічному позову безпідставні, необгрунтовані та такі, що до задоволення не підлягають.

Судові витрати по первісному позову слід покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, а по зустрічному позову покласти на позивача за зустрічним позовом.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України, та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, п. 11 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Первісний позов задоволити частково.

2.          Судові витрати по первісному позову покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Михась”, м. Львів, вул. Тарнавського, 104б () на користь Львівського комунального підприємства „Снопківське”, м. Львів, вул. Кубійовича, 33 () 18 534 грн. 18 коп. заборгованості, 185 грн. 34 коп. державного мита та 82 грн. 18 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

5.          В частині первісних позовних вимог щодо стягнення 8 078,15 грн. заборгованості провадження у справі припинити.

6.          В частині первісних позовних вимог щодо стягнення 80,78 грн. державного мита та 35,82 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у задоволенні первісного позову відмовити.

7.          У задоволенні зустрічного позову відмовити.

8.          Судові витрати по зустрічному позову покласти на позивача по зустрічному позову.

Суддя                                                                                           Деркач Ю.Б.