ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/639

25.02.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Західенерго»

До           Державного підприємства «Вугілля України»

Про            стягнення 63 650,35 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача Месеренко Л.С. –представник за довіреністю № 08-30 від 02.01.2008 року;

Від відповідача Пилипчук О.С. - представник за довіреністю № 11-02/3-Д від 10.01.2008 року;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Західенерго»до Державного підприємства «Вугілля України»про стягнення 63650,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2007 р. порушено провадження у справі № 37/639, розгляд справи було призначено на 21.01.2008 року о 15-30.

Представник позивача в судове засідання 21.01.2008 року не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі не виконав, але через канцелярію Господарського суду міста Києва надав клопотання про долучення до матеріалів справи довідку № 83 від 12.12.2007 року, яка видана ДТГО «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень»ст. Бурштин на підтвердження оплати позивачем залізничних послуг, пов’язаних з поверненням вантажовідправником неякісного вугілля.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.01.2008 року надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в позові відмовити, посилаючись на те, що ВАТ «Західенерго»не викликало представника Постачальника для проведення спільного опробування вугілля, в результаті чого ДП «Вугілля України»було позбавлено можливості прибути для спільного відбору проб та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам Договору поставки. Тобто, виклик Позивача не містив передбачених Договором та Інструкцією П-7 умов, а саме:

-          найменування продукції, дата та номер рахунку-фактури або номер транспортного документу, якщо на момент виклику рахунок не отриманий;

-          основні недоліки виявлені в продукції;

-          час, на який призначене приймання продукції по якості або комплектності (в межах встановленого для приймання строку);

-          кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що такого виклику не отримав, в результаті чого був позбавлений можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам Договору поставки. Телеграма, додана до претензії по своїй суті викликом не є, оскільки в ній констатується факт повернення вагонів з вугіллям, що не відповідає вимогам п. 18 Інструкції П-7. На підставі вищевикладеного, відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, оскільки саме ВАТ «Західенерго»були порушені установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, а саме право відповідача на прийняття участі у спільному відборі та опробуванні поставленої вугільної продукції. Відповідно до п. 4.15 Договору, претензії покупця з якості вугілля відповідачем не приймаються.

Крім того, відповідач заявив клопотання про залучення до участі у справі, в якості третьої особи на стороні відповідача ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1», обґрунтовуючи своє клопотання тим, що ДП «Вугілля України»є оператором ринку енергетичного вугілля та працює на основі договірних відносин, укладених між вугільними підприємствами та енергогенеруючими компаніями, крім того відповідач вказує на те, що дане підприємство є Вантажовідправником спірного вугілля та представляє інтереси ДП «Вугілля України»на ТЕС при проведенні спільного опробування вугілля по кількості та якості.

Розгляд вищевказаного клопотання про залучення до участі у справі, в якості третьої особи на стороні відповідача ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1»судом було відкладено до наступного судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2008 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання 11.02.2008 року не з’явився, проте через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з тим, що представники відповідача перебувають у відрядженні. Позивач проти поданого клопотання не заперечував.

Представник позивача на адресу Господарського суду міста Києва надіслав заперечення на відзив на позовну заяву, які були зареєстровані канцелярією Господарського суду міста Києва 08.02.2008 року. Позивач вважає, що обставини, викладені у відзиві на позовну заяву відповідача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач вказує на те, що як вбачається із змісту відзиву на позовну заяву, відповідач стверджує, що позивач порушив пункт 16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення по якості (П-7), та не виконав умови пункту 4.9 Договору № 9-02/1 -П від 01.02.2007 про постачання вугільної продукції (надалі-Договір), про те, що Вантажоодержувач зобов'язаний викликати Вантажовідправника та Постачальника для проведення спільного опробування вугілля, якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії Вантажоодержувача відрізняються від посвідчень якості на величину більше допустимої похибки.

Позивач вказує на те, що таке твердження є необґрунтованим та безпідставним, оскільки абзацем другим пункту 16 Інструкції передбачено, що при виявленні невідповідності якості поставленої продукції «одержувач зобов'язаний викликати для участі в прийманні продукції і оформлення двохстороннього акту представника іногороднього виробника (відправника) ...». Відповідно до цього пункту та умови пункту 4.9. Договору позивач телеграмами № 597 від 31.05.2007 та № 598 від 01.06.2007 повідомив виробника-відправника ЦЗФ «Октябрська» та Постачальника ДП «Вугілля України»про поступлення на Бурштинську ТЕС вугілля неналежної якості. Крім того, приймання вугілля на Бурштинській ТЕС здійснювалось за участю представника Вантажовідправника Танасової Л.Н., яка діяла на підставі довіреності № 1772/10 від 29.05.2007. Довіреністю від 28.04.2007 ДП «Вугілля України»уповноважило ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1»проводити від імені довірителя звіряння якості і кількості вугілля, брати участь у зважуванні вугілля у вагонах, проводити сумісне опробування вугілля, поставленого на теплові електричні станції ВАТ «Західенерго»в рахунок Договору та підписувати у зв'язку з цим відповідні акти. Зазначена довіреність ДП «Вугілля України»видана з правом передоручення. В свою чергу, ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1»довіреністю № 1772/10 від 29.05.2007, уповноважило Танасову Л.Н. приймати участь в спільному опробуванні вугільної продукції, поставленої за Договором на Бурштинську ТЕС. Одночасно, позивач надав суду для долучення до матеріалів справи № 37/639 довіреність № 1772/10 від 29.05.2007 року, яка видана ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1»про надання права Танасовій Л.Н. проводити сумісне опробування вугілля, поставленого на ТЕС в рахунок договору поставки № 9-02/1-П від 01.02.2007.

Крім того, в судовому засіданні 11.02.2008 року розглянуто клопотання відповідача про залучення до участі у справі, в якості третьої особи на стороні відповідача ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1». Судом подане клопотання відхиляється, оскільки як вбачається з наданих документів ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1»діяв від імені відповідача на підставі довіреності, а у відповідності до частини 1 статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Крім того, правовідносини між відповідачем та повіреним ні яким чином не стосуються прав та обов’язків сторін за договором поставки № 9-02/1-П від 01.02.2007 року. Отже, в розумінні статті 27 Господарського процесуального кодексу України у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2008 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.02.2008 року надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначав, що позивачем на адресу суду надіслано заперечення на відзив в якому наголошено, що при прийманні вугілля на ТЕС був присутній представник вантажовідправника, уповноважений довіреністю № 1772/10 від 29.05.07 р. виданою ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1»на підставі передоручення довіреності ДП «Вугілля України»№ 132063 серія ВЕО від 28.04.2007 р. відповідач вказує на те, що до матеріалів справи долучена довіреність ЦЗФ «Октябрська»№ 1034 від 29.05.2007 р., видана Танасовій Л.Н., з якої не випливає що вона діє на підставі передоручення довіреності ДП «Вугілля України». Відповідно до актів приймання вугілля на Бурштинській ТЕС та актів про відбір проб вугілля, приймання вугілля на ТЕС проводилося з представниками ЦЗФ «Октябрська», яка не є уповноваженим представником відповідача і діяла без відповідних на це повноважень. ДП «Вугілля України» довіреністю № 132063 серія ВЕО від 28.04.2007 р., засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ракитяпським В.А., надало ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1»право проводити від імені відподвідача звіряння якості та кількості вугілля, брати участь у зважуванні вугілля у вагонах, проводити спільне опробування вугілля, поставленого на теплові електричні станції (ТЕС). З Довіреності № 1034 від 29.05.2007 р. виданої Жужко Л.Н., Власовій Н.Е. та Танасовій Л.Н. не випливає, що вони діють від імені ДП «Вугілля України»в порядку передоручення повноважень довіреності ДП «Вугілля України», ВЕО № 132063 від 28.04.2007 р., а позивач в свою чергу повноваження цих представників не перевірив. Виходячи з цього, вона не мала права підписувати документи про приймання вугілля, відвантаженого в рахунок договору поставки з ВАТ «Західенерго» № 9-02/1-П від 01.02.2007 р. по якості та кількості. Враховуючи вищевикладене, відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, оскільки саме ВАТ «Західенерго»були порушені установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, а саме право відповідача на прийняття участі у спільному відборі та опробуванні поставленої вугільної продукції у зв'язку з чим, відповідач просить суд позовну заяву залишити без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні 25.02.2008 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача 63650,35 грн. збитків, завданих поставкою вугілля неналежної якості.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.02.2008 судом за згодою представників сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Західенерго»(покупець) та Державним підприємством «Вугілля України»(постачальник) було укладено договір поставки № 9-02/1-П (далі – договір), відповідного до умов якого (п. п. 1.1, 1.2) постачальник зобов’язується поставити покупцю вугільну продукцію (далі - вугілля) в асортименті, по реквізитах і з якісними характеристиками, приведеними в цьому договорі, а покупець зобов’язується прийняти вугілля, оплатити його вартість на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору вугілля постачається партіями залізничним транспортом у відкритих напіввагонах вантажною швидкістю на умовах DDP залізнична станція призначення, згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс»в редакції 2000 р. за реквізитами покупця, вказаними в додатках до договору. Мінімальна норма відвантаження –4 напіввагони.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що постачальник зобов’язаний завантажувати вугілля однорідним шаром по всій глибині в справні, очищені від залишків попереднього вантажу, сміття, тощо, вагони відповідно до їх вантажопідйомності.

Пунктами 4.1, 4.4, 4.9 договору сторони погодили порядок приймання вугілля по кількості і якості. Приймання вугілля по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкцій Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. № П6 та № П7 від 25.04.1966р., з подальшими змінами і доповненнями, ДСТУ 1137-64 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Правила приймання по якості», ДСТУ 4083-2002 «Вугілля кам'яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови», ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань», ГТР 34.09.110-2003 «Вхідний контроль палива на ТЕС та організація претензійної роботи»та/або іншими нормативними актами України, прийнятими щодо цих питань на заміну або доповнення вищевказаних в частині, що не суперечить даному договору. Приймання партії вугілля за якістю у покупця здійснюється відповідно до даних хімічного аналізу атестованої хімічної лабораторії вантажовідправника. Якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача, відрізняються від посвідчень якості на величину більше верхнього значення, допустимої похибки випробування, вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати вантажовідправника та постачальника для проведення спільного опробування вугілля. У разі неприбуття представника вантажовідправника протягом 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості визначені лабораторією вантажовідправника.

На виконання умов договору 30 травня 2007 р. Центральною збагаченою фабрикою «Октябрська» (далі - вантажовідправник) на адресу Бурштинської ТЕС за залізничними накладними №№ 49405637 (вагони №№ 64201668, 65698854, 66764101, 65350555, 65300378, 65098600, 67167627, 67866806, 67376640), 35979541 (вагон № 66376922), надійшло вугілля марки ГСШ.

При прийманні спірного вугілля позивачем встановлений факт поставки вугілля невідповідної якості, про що позивач повідомив відповідача та вантажовідправника телеграмами № 597 від 31.05.2007 року та № 598 від 01.06.2007 року.

При прийманні вугілля за якістю на Бурштинській ТЕС в поставленій партії вугілля виявлено шлам, що підтверджується актом спільного опробування палива від 31.05.2007 року складений та підписаний представниками ДП «Вуглехімічна лабораторія» ТОВ Підприємство енергетичного призначення «Горенерго», представником вантажоодержувача та постачальника. Представник вантажовідправника за довіреністю № 1034 від 29.05.2007 від підписання акту спільного опробування палива від 31.05.2007 року відмовився.

Отже, судом встановлено, що відповідач здійснив пошарове завантаження вугілля, що є грубим порушенням умов пунктів 2.2. та 4.1. договору та пунктів 15, 16 ГОСТ 1137-64 «Угли бурые, каменные, антрацит, горючие сланцы й брикеты. Правила приемки по качеству», що відвантажене паливо повинно відповідати марці, класу і іншими показниками, встановленими державними стандартами, технічними умовами і тимчасовими нормами. Змішування окремих марок і класів палива, передбачених стандартами, технічними умовами або тимчасовими нормами, в процесі виробництва, зберігання і завантаження не допускається.

Пунктом 1 статті 918 Цивільного кодексу України встановлено, що завантаження вантажу здійснюється у порядку, встановленому договором, із додержанням правил встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими норматино-правовими актами, що видаються відповідно до них.

В збірнику № 17 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України встановлено, що вантажі повинні розміщуватись і кріпитись у вагонах, перевезені рівномірно по всіх теліжках, згідно умов підпункту 4.3. пункту 4 глави № 1 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України.

Однак, постачальник не забезпечив виконання вантажовідправниками умов договору та вимог підпункту 4.3. пункту 4 глави № 1 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України щодо рівномірного розміщення вантажу в вагоні.

Крім того, при прийманні вугілля за якістю на Бурштинській ТЕС виявлено, що поставлене вугілля за своїми якісними характеристиками не відповідає вимогам пункту 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 01.04.2007, оскільки фактичний вміст золи у поставленому вугіллі становив 44,2% та 65,2% проти 25% гранично допустимого вмісту золи для збагаченого вугілля, що підтверджується актами приймання вугілля №№ 3707 від 01.06.2007 та 3719 від 02.06.2007 підписаний представниками вантажоодержувача, представником ДП «Вуглехімічна лабораторія» ТОВ Підприємство енергетичного призначення «Горенерго»та постачальника.

Частиною 1 статті 672 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі - продажу, покупець має право відмовитись від його прийняття та оплати.

Частинами 2, 3 статті 690 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитись ним в розумний строк. Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право повернути його продавцеві. Витрати покупця у зв'язку із зберіганням неприйнятого товару та його поверненням продавцеві підлягають відшкодуванню продавцем.

У зв'язку з надходженням на Бурштинську ТЕС вугілля з домішками продукції інших класів чи сортів (шламу), вугілля загальною масою 672000,00 кг було повернуто вантажовідправнику 05.06.2007 року в залізничних вагонах №№ 64201668, 65698854, 66764101, 65350555, 65300378, 65098600, 67167627, 67866806, 67376640, 66376922, що підтверджується квитанціями про приймання вантажу №№ 36087014, 36087015 від 05.06.2007 року, виданою залізничною станцією Бурштин Львівської залізниці.

Поставкою вугілля з домішками продукції інших класів чи сортів, позивачу було завдано збитки на загальну суму 63650,35 грн., зокрема сплатою залізниці:

-          провізної плати з перевезень повернутого вугілля від станції Бурштин Львівської залізниці до станції Родинська Донецької залізниці в сумі 39860,00 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 47832,00 грн., що підтверджується квитанціями про приймання вантажу №№ 36087014 та 36087015 від 05.06.2007 року від 05.06.2007 та переліком № 41 від 06.06.2007 року виданими залізницею;

-          плати за користування вагонами за час простою вагонів на території Бурштинської ТЕС в сумі 12804,50 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 15365,40 грн., що підтверджується відомістю плати за користування вагонами № 1081/1064 від 05.06.2007 та переліком № 40 від 05.06.2007 року, виданими

залізницею;

-          плати за оформлення документів на відправлення вантажу в сумі 377,46 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 452,95 грн., що підтверджується накопичувальною карткою для додаткових зборів № 05.06 0317 та переліком № 40 від 05.06.2007 року виданими залізницею.

Таким чином, позивач вважає, що в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором, позивач зазнав збитки в розмірі 63 650,35 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач як на підставу своїх заперечень посилається на те, що не викликав представника постачальника для проведення спільного опробування вугілля, в результаті чого ДП «Вугілля України» було позбавлено можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам договору поставки. Тобто, виклик позивача не містить передбачених договором та Інструкцією П-7 умов, а саме:

-          найменування продукції, дата та номер рахунку-фактури або номер транспортного документу, якщо на момент виклику рахунок не отриманий;

-          основні недоліки виявлені в продукції;

-          час, на який зазначене приймання продукції по якості або комплектності (в межах встановленого для приймання строку);

-          кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.

Відповідач стверджує, що такого виклику не отримував, в результаті чого був позбавлений можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам договору поставки. Телеграма, додана до претензії по своїй суті викликом не є, оскільки і ній констатується факт повернення вагонів з вугілля, що не відповідає вимогам п. 16 Інструкції П-7.

Судом визначено, що твердження відповідача є необґрунтованим та безпідставним, оскільки абзацом 2 пункту 16 Інструкції передбачено, що при виявлені невідповідності якості поставленої продукції «одержувач зобов’язаний викликати для участі в прийманні продукції і оформлення двохстороннього акту представника іногороднього виробника (відправника)...».

Відповідно до цього пункту та умови п. 4.9. договору позивач телеграмами № 597 від 31.05.2007 року та № 598 від 01.06.2007 року повідомив виробника-відправника ЦЗФ «Октябрська»та постачальника ДП «Вугілля України»про поступлення на Бурштинську ТЕС вугілля неналежної якості. Крім того, приймання вугілля на Бурштинську ТЕС здійснювалось за участю представника вантажовідправника та постачальника Танасової Л.Н., яка діяла на підставі довіреності № 1772/10 від 29.05.2007 р.

Довіреністю від 28.04.2007 року ДП «Вугілля України»уповноважило ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1»проводити від імені довірителя звіряння якості і кількості вугілля, брати участь у зважуванні вугілля у вагонах, проводити сумісне опробування вугілля, поставленого на теплові електричні станції ВАТ «Західенерго»в рахунок договору та підписувати у зв’язку з цим відповідні акти. Зазначена довіреність ДП «Вугілля України»видана з правом передоручення. В свою чергу, ДП «Шахтоуправління Південноонбаське № 1» довіреністю № 1772/10 від 29.05.2007 р., уповноважило Танасову Л.Н. приймати участь в спільному опробуванні вугільної продукції, поставленої за договором на Бурштинську ТЕС .

Судом встановлено, що відповідач належним чином був повідомлений про надходження на адресу позивача неякісного вугілля, та не був позбавлений можливості направити свого представника для проведення спільного опробування неякісного вугілля.

Згідно пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, які затвердженні наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, отримані гроші ТехПД заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги. Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Позивачем на підтвердження плати за користування вагонами за час простою, провізної плати та плати за оформлення документів у розмірі 63650,35 грн. до матеріалів справи долучені відомості плати за користування вагонами, накопичувальні картки, а також довідки видані станцією Бурштин Львівської залізниці.

Відповідно до пункту 6.4 договору, за постачання вугілля пошарового завантаження в вагони з домішками продукції інших класів чи сортів, або вугілля, асортимент якого не відповідає вимогам договору, постачальник несе відповідальність у вигляді повного відшкодування всіх збитків покупця, зв'язаних з постачанням такого вугілля (витрати по транспортуванню вугілля до вантажоотримувача, переадресація вагонів, плата за використання вагонів, витрати на подачу-прибирання вагонів, витрати на проведення хіманалізу вугілля, витрати по вивантаженню вагонів, витрати по складуванню, зберіганню, реалізації вугілля та ін.).

Крім того, сторони також погодили, що всі спори та суперечності, які можуть виникнути в зв’язку з виконанням договору поставки, повинні розв’язуватись в досудовому порядку (шляхом переговорів, розгляду та задоволення претензій, тощо) згідно чинного законодавства. Якщо досудове врегулювання спору не призвело до розв’язання суперечностей, сторона, яка вважає себе потерпілою, має права звернутись до господарського суду за місцем знаходження відповідача у порядку, встановленому законодавством.

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія на загальну суму 63560,35 грн. з вимогою в семиденний строк відшкодувати завдані збитки. Претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною.

Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені не одержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов’язання було виконано боржником.

Підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дії чи бездіяльність особи); шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв’язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов’язань (виключає його відповідальність).

Отже судом встановлено, що в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем обов’язку за договором щодо завантаження вугілля однорідної якості по всій глибині вагону відповідно до вантажопідйомності поданих вагонів, а також поставки вугілля позивачу без додержання Правил розміщення вантажу у вагонах, позивач зазнав збитки в розмірі 63 650,35 грн.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то за таких обставин, позов щодо стягнення збитків в розмірі 63650,35 грн. визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 224 Господарського кодексу України, ст. ст. 623, 672, 690, 918 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Вугілля України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Західенерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15, ) 63 650 (шістдесят три тисячі шістсот п’ятдесят) грн. 35 коп. завданих збитків, 635 (шістсот тридцять п’ять) грн. 50 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 12.03.2008 року