ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 р.

№
37/398-07

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії суддів:

головуючий
суддя

Ходаківська
І.П.

судді

Данилова
Т.Б.

Муравйов
О.В.

розглянувши

касаційну
скаргу

Приватного
підприємця  ОСОБА_1

на

постанову
від 26.03.08р. Харківського апеляційного господарського суду

у
справі

№37/398-07
господарського
суду  Харківської області

за
позовом

ТОВ
"Саніол", м.Харков

до

Приватного
підприємця  ОСОБА_1, м.Харков

про

Стягнення
44024, 54 грн.

За
участю представників сторін :

від
позивача -не з'явилися

від
відповідача - не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської
області від 14 січня 2008 року у справі № 37/398-07, залишеним без змін  постанову від 26.03.08р. Харківського
апеляційного господарського суду, позов задоволено повністю, стягнуто з
відповідача на користь позивача суму збитків у розмірі 44024,54 грн. Стягнуто з
Фізичної особи - підприємцяОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Саноіл" 440,24 грн. державного мита та 118,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 14 січня
2008 року у справі № 37/398-07 та постанову від 26.03.08р. Харківського
апеляційного господарського суду з підстав неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Також позивачем заявлено клопотання
про відновлення процесуального строку для звернення касаційною скаргою, яке
враховуючи вимоги ст. 53 ГПК України підлягає задоволенню.

У зв'язку з відпусткою судді Першикова
Є.В., розпорядженням від 06.08.2008р. заступника голови Вищого господарського
суду України для розгляду справи утворено колегію суддів в наступному складі:
головуючий -Ходаківська І.П., судді -Данилова Т.Б., Муравйов О.В.

Розглянувши матеріали справи та
касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня
2007 року вантажний автомобіль - сідловий тягач марки „МАN-19.403" держ.
номер НОМЕР_1 з напівпричепом рефрижератором марки Schmitz, держ. номер
НОМЕР_2, що належать на праві власності ТОВ „САНОІЛ", під керуванням водія
ОСОБА_2., що перебуває у трудових відносинах з позивачем, здійснював
перевезення вантажу для ВАТ „САН Інтербрю Україна", відповідно до
укладеного між даним підприємством та позивачем договору на перевезення вантажу
№ 13250 від 01.01.2007 року, за маршрутом м. Харків - м. Маріуполь. Приблизно в
23 год. 40 хв. в районі 643 кілометра автодороги Київ-Харків-Довжанський,
відбулось зіткнення автомобіля позивача з вантажним автомобілем
„Мерседес-Бенц" держ. номерНОМЕР_3 що належить фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 під керуванням водія ОСОБА_4, що перебуває у трудових відносинах з
відповідачем. Належність фізичній особі - підприємцюОСОБА_1 вантажного
автомобіля „Мерседес-Бенц" держ. номер НОМЕР_1 підтверджується довідкою
Управління ДАІ ГУМВС України в Харківській області від 20.12.2007 року про
власника автомобіля марки „Мерседес-Бенц” державний номер НОМЕР_1.

Відповідно
до постанови Ізюмського міського суду Харківської області від 24.10.2007 року
по справі № 3-2817/2007 у діях ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина
України, який працює у ФОП ОСОБА_1 водієм та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 було
виявлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП та
порушення п. 13.1. “Правил дорожнього руху України” внаслідок чого відбулось
зіткнення автомобілів  та їх
пошкодження.  У діях водія позивача ознак
складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП не було виявлено.

Позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 15.07.2007 року до 23 серпня 2007 року
проводився ремонт транспортного засобу. Однак, з метою виконання договірних
зобов'язань перед ВАТ „САН Інтербрю Україна", і недопущення настання
наслідків за їх невиконання, в тому числі передбачених п.3.2.2. Договору,
позивач вимушений був залучити до перевезення вантажів ВАТ „САН Інтербрю
Україна" транспортні засоби стороннього перевізника, тому, протягом строку
ремонту транспортних засобів позивача, перевезення вантажів для ВАТ „САН
Інтербрю Україна" здійснювалось транспортними засобами ФОП ОСОБА_5 згідно
із Договором № 27/02 від 27.02.2007 року укладеним між позивачем та ФОП ОСОБА_5
Зокрема  було здійснено 15 перевезень
вантажів для ВАТ „САН Інтербрю Україна" по території України, на суму
44024,54 грн., яка перерахована на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5

Враховуючи
вказані обставини та положення  ч. 1 ст.
1166 ч. 1 ст.1172, ст.1187 Цивільного кодексу України господарський суд першої
та апеляційної інстанції прийшли до висновку, що внаслідок пошкодження транспортних
засобів позивача в результаті ДТП, яка сталась з вини водія відповідача,
позивач поніс збитки в розмірі 44024,54 грн., у зв'язку із залученням  для здійснення своєї господарської діяльності
транспортних засобів іншого перевізника, тому повинен відшкодувати заподіяну
шкоду.

Разом
з тим, з матеріалів справи вбачається, що судом першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи та прийняття судових рішень не взято до уваги та не надано
належної оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть
спору, свідчить про не з'ясування судом всіх обставин справи, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Так,
статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Для
застосування вищевказаного виду цивільно-правої відповідальності необхідною є
наявність відповідних умов: завданої шкоди, протиправності у поведінці
заподіювача шкоди, причинного зв'язку між першими двома елементами; вини
заподіювача шкоди.

Стягуючи
з відповідача збитки заподіяні внаслідок залучення позивачем   на період ремонту транспортних засобів
іншого перевізника суд не дав оцінки тій обставині, що договір № 27/02 про
залучення транспорту ОСОБА_5 укладено 27.02.2007 року (до скоєння ДТП).

Вказані
обставини підлягають оцінці при встановлені причинно-наслідкового зв'язку між
витратами на залучення транспорту ОСОБА_5 та скоєним ДТП.

Окрім
того,  з матеріалів справи (а.с. 42, 43)
вбачається, що рухомий склад позивача складає 33 транспортних засоби. При цьому,
суд не оцінив обставини справи щодо неможливості  заміни на період ремонту пошкодженого
транспортного засобу позивача іншим транспортним засобом.

Також,
суд не дослідив заявленого позивачем періоду проведення ремонтних робіт з
15.07.07 р. до 23.08.07 р. (39 днів), тоді як відповідач  відремонтував власний автомобіль в день
скоєння ДТП, що встановлено в постанові Ізюмського міського суду Харківської
області від 24.10.2007 року по справі № 3-2817/2007(а.с. 22).

З вищенаведеного вбачається, що спір був
розглянутий судом не в повному обсязі, що є порушенням принципу всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Враховуючи вимоги ст. 1117
ГПК  України, відповідно до яких
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що  не були
встановлені у рішенні або  постанові
господарського суду чи  відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу, про  перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий  розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно
врахувати наведене, всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати всі обставини справи,
надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду,
правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини
та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись, ст.ст. 111-5,  111-9, 111-7, 111-11 Господарського
процесуального кодексу України,   Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Відновити
Приватному підприємцю ОСОБА_1 строк для звернення з касаційною скаргою.

Постанову від 26.03.08р. Харківського
апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Харківської
області від 14.01.2008 року у справі №37/398-07 скасувати.

Справу
№ 37/398-07 направити на новий розгляд до господарського суду
Харківської області.

Головуючий    суддя
І.  Ходаківська

Судді                                                                                            Т.
Данилова

О.
Муравйов