ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2008 р. Справа № 8/107-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Хом'якової В.В. при секретарі Шульженко Г. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Робуста Агро"

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

про визнання нечинним акту індивідуальної дії

за участю представників сторін:

від позивача: представник Плесняєва - Іващенко С.М. дов.№30/01 від 30.01.08

від відповідача - заст. нач.юр. управл. Шевченко О.А. дов. №15416/9/10-105 від 28.12.07;

ГДПРІ Левченко І.В. дов. №2138/9/10-105 від 09.02.08 р.(26.02.08); СДПІ Камара І.Ю. дов.№1336/9/10-105 від 24.01.08.(31.01.08)

Товариство з обмеженою відповідальністю "Робуста - Агро" (позивач) звернулось до господарського суду з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні (відповідач) № /0 від 16.01.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 73621 грн. за деклараціями жовтня 2004 року та лютого 2005 року. Крім того, оспорюваним рішенням застосовано фінсанкцію у розмірі 38241 грн. 17 коп. Позивач вважає, що рішення не відповідає дійсним обставинам господарських відносин, суперечить нормам діючого законодавства. Податковий орган посилається на те, що товариство віднесло суми податку до податкового кредиту безпідставно, оскільки постачальники позивача або не знаходяться за юридичною адресою, або відсутні в реєстрі платників податку на додану вартість. Позивач зазначає в позовній заяві, що сільгосппродукція була придбана у підприємств - платників податку на додану вартість, та використана у власній господарській діяльності, що не заперечується в акті перевірки. ТОВ було отримано від контрагентів на всю кількість продукції належним чином оформлені податкові накладні, продукція була оплачена підприємством в повному обсязі, в тому числі з урахуванням суми податку на додану вартість. Враховуючи, що за змістом Закону України від 03.04.1997 р. № 168/98-ВР "Про податок на додану вартість" право на відшкодування податку на додану вартість виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а факт сплати податку на додану вартість у складі ціни придбання не заперечується перевіряючими, то висновок про порушення підприємством вимог діючого законодавства не можна вважати обґрунтованим і достатнім для прийняття рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні (відповідач) проти позову заперечує, посилаючись на те, що податкові повідомлення-рішення ДШ у м. Херсоні прийняті у відповідності з вимогами пункту 6.1 статті 6 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та пункту 3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253.           Податковий кредит звітного періоду платника податків складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України, а зараховані суми використовуються у першу чергу для бюджетного відшкодування ПДВ згідно з цим Законом. Тобто, законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з ПДВ, є сплата цих сум до Державного бюджету України. Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету випливає з самої суті поняття податку, його основної функції формування доходів Державного бюджету України (п.19 ст.1, ст.9 Бюджетного кодексу України), а також з поняття платника податку як особи, яка згідно п.1.3 ст. 1 Закону про ПДВ зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що податок на додану вартість є непрямим видом податку, оскільки сплачується кожним покупцем у ціні придбавання такого товару, а, відповідно, сплата такого податку закінчується лише при остаточному споживанні "оподатковуваної" вартості товару. Згідно з Законом про ПДВ № 168, податок на додану вартість сплачується у ціні товару його покупцем на користь постачальника, а отже, суб'єкт господарювання може бути або покупцем (який сплачує ПДВ у ціні товару) або постачальником (який нараховує ПДВ покупцю до сплати у ціні придбання), хоча формально обидва з них можуть бути зареєстрованими платниками ПДВ. Між суб'єктами господарювання від первинного товаровиробника (першого постачальника) та до кінцевого споживача, тобто остаточного споживання такого товару існує певний стійкий зв'язок, який вбачається у зв'язку з рухом товару та змінюється у зв'язку з функцією суб'єкта підприємницької діяльності. Серед контрагентів позивача були підприємства, які не знаходяться за юридичною адресою або не зареєстровані як платники ПДВ, неможливо перевірити сплату ними податку до бюджету, деякі з цих такі суб'єктів господарювання не мали права видавати податкові накладні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Робуста - Агро" зареєстроване 13.07.2004р. виконкомом Херсонської міськради, та перебуває на обліку ДПІ у м. Херсоні і є юридичною особою та платником податків. Згідно декларації по податку на додану вартість за жовтень 2004 року сума, що підлягала бюджетному відшкодуванню позивачу склала 22385 грн., за декларацією лютого 2005 року - 52666 грн. 67 коп..

Податкове повідомлення-рішення, яке є предметом спору, було прийнято за висновками акту перевірки від 28 грудня 2006 року. При проведенні посадовими особами ДПІ у м. Херсоні перевірки обґрунтованості відшкодування податку на додану вартість ТзОВ "Робуста - Агро" за жовтень 2004 року було виявлено, що позивач по другому ланцюгу постачальників придбав соняшник у ПП "Нікір" м. Херсон (інд. подат. № 033) згідно податкової накладної від 01.10.2004р. № 205 на загальну суму 357625 грн. 56 коп. в т. ч. ПДВ - 59604 грн. 26 коп., в свою чергу ПП "Нікір" вказаний товар придбав у ТзОВ "Агротехнологія" (). В той же час, згідно отриманої від ТзОВ "Агротехнологія" відповіді, за листом від 17.06.2005р. № 87, останнє заперечує факт здійснення господарських операцій в жовтні 2004 року з ПП "Нікір".                     Крім того, перевіряючи обґрунтованість відшкодування податку на додану вартість позивачем за лютий 2005 перевіряючими було встановлено, що по другому ланцюгу постачальників ТзОВ "Робуста - Агро" придбало партію соняшника у ПСП "Тонус" (індивідуал. подат. № 32) відповідно до податкової накладної від 01.02.2005р. № 142 на загальну суму312891 грн. 96 коп., в тому числі ПДВ - 52148 грн. 66 коп. В свою чергу, партію соняшника ПСП "Тонус" придбало у ПП "Прогрес-К" (ІПН 55). Відповіддю від 23.10.2006р. № 33357/7/23-2 на запит ДПІ у м. Херсоні про проведення зустрічної перевірки ПП "Прогрес-К" ДПІ у м. Житомирі повідомило, що зустрічну перевірку ПП "Прогрес-К" провести неможливо, в зв'язку з незнаходженням останнього відсутністю підприємства за юридичною адресою, а запит ДПІ у м. Херсоні передано до Житомирського відділення податкової міліції. Також, податковою інспекцією у м. Житомирі було повідомлено, що актом від 14.11.05р. № 490/15-2 було ліквідовано свідоцтво платника ПДВ приватного підприємства "Прогрес-К".

За висновками податкової інспекції підприємством завищено суму ПДВ, яка підлягала відшкодуванню з бюджету на 75051 грн. 67 коп., в тому числі у жовтні 2004 року на суму 22385,00 грн., а у лютому 2005р. - на 52666 грн. 67 коп.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пп. 7.7.3 ст. 7 Закону про ПДВ, у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. Пунктом 1.8 ст. 1 цього Закону встановлено, що бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктами 7.7.1 та 7.4.1 ст. 7 Закону про ПДВ передбачено: податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Законом про ПДВ визначено дві самостійні підстави для виникнення права на податковий кредит: фактична сплата коштів постачальнику в оплату придбаних товарів (робіт, послуг), в т.ч. і ПДВ чи факт отримання податкової накладної, що засвідчує придбання платником податку товарів (робіт, послуг), в якій зазначено суми ПДВ, тобто, при нарахуванні податкового кредиту без фактичної сплати вартості товарів (робіт, послуг). Згідно з п. 7.1 ст. 7 Закону про ПДВ, покупець сплачує суму ПДВ у ціні товару безпосередньо продавцю, тому не може в подальшому у будь-якому вигляді впливати на надходження чи на ненадходження цих сум ПДВ до Державного бюджету.

При цьому нормами Закону про ПДВ визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється лише на підставі податкової накладної, яка сама по собі є єдиною і достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства та її виписки особою, що має на це право.

Позивачем у даному випадку було додержано встановлений порядок формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями. Фактичне придбання позивачем продукції підтверджуються первинними бухгалтерськими та платіжними документами, які досліджені судом, копії яких містяться в матеріалах справи. Позивач після одержання від постачальника належним чином оформлених податкових накладних відобразив у податковому обліку податковий кредит в сумі ПДВ, сплачений продавцю у складі ціни придбання у відповідності до вимог пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону про ПДВ.

Перерахуванню до бюджету кожним з платників податку в «ланцюгу»купівлі-продажу підлягає лише позитивна різниця між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом, визначена на підставі правил «першої події»як для податкових зобов'язань, так і для податкового кредиту.

Якщо контрагент позивача не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Згідно з п.1.3 ст. 1 Закону № 168 - "платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України", а п. 1.8 ст. 1 вказує, що бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

П. 6.2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 року № 165 , податкова накладна дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість. Згідно абзацу 1 пункту 5 цього Порядку зазначається, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Усі податкові накладні виписані безпосередніми контрагентами позивача - ПП "Нікір" та ПСП "Тонус" оформлені належним чином, у відповідності до вимог пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону про ПДВ. Ці податкові накладні є підставою для формування податкового кредиту позивача. ПП "Нікір" та ПСП "Тонус" є зареєстрованими юридичними особами, платниками ПДВ, доказів несплати податків або інших ознак фіктивності цих підприємств суду не надано. Відповідно висновок ДПІ про відсутність надмірної сплати податку до бюджету, за яким позивачем сформовано кореспондуючий податковий кредит, є таким, що не підтверджений доказами. Та обставина, що ТзОВ "Агротехнологія" заперечує господарські операції з ПП "Нікір" у жовтні 2004 року, ніяким чином не стосується позивача, оскільки він не мав ніяких господарських стосунків із ТзОВ "Агротехнологія". Що стосується контрагента ПСП "Тонус" - ПП "Прогрес-К", яке не знаходиться за юридичною адресою, то суд вважає, що відсутність підприємства за юридичною адресою не є доказом несплати податку до бюджету даним підприємством, а свідоцтво платника ПДВ, видане ПП "Прогрес-К", анульовано пізніше здійсненої господарської операції з позивачем більше ніж вісім місяців пізніше.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальності за їх можливі протиправні дії. Закон про ПДВ не пов'язує право платника податку на отримання бюджетного відшкодування ПДВ із фактичним внесенням його до бюджету його постачальниками або контрагентами постачальників, таким чином, оспорюване податкове повідомлення рішення виходить за межі правового поля.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Херсоні № /0 від 16.01.2007р. суд визнає нечинним в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 73621 грн. за деклараціями жовтня 2004 року та лютого 2005 року, та в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 38241 грн. 17 коп.

Судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп. відшкодовуються позивачу з Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити. Визнати нечинним податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в м. Херсоні від 16 січня 2007 року за №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування ТОВ "Робуста-Агро" на 73621 грн. та застосування 38241 грн. 17 коп. штрафних санкцій.

2. Відшкодувати товариству з обмеженою відповідальністю "Робуста - Агро" (м. Херсон, вул. Кірова 24, оф. 606, код 33015333) 3 грн. 40 коп. витрат з судового збору з Державного бюджету.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Хом'якова

Повний текст постанови підписаний

06 березня 2008 року.