ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2008

Справа №2-15/9039-2008

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6, ідентифікаційний код 00131400)

До відповідача Сільського комунального підприємства «Елена», (96153 АР Крим, Джанкойський район, с. Ярке, вул.. Леніна, 10; ідентифікаційний код 31072908)

Про стягнення 11844,75 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Степанов В.А., довіреність № 409-Д від 04.08.2008 р., у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Відкрите акціонерне товариство «Крименерго» звернулося до Господарського суду АР Крим із позовом до Сільського комунального підприємства «Елена»про стягнення 11844,75 грн., у тому числі: 8822,86 грн. – заборгованості, 283,93 грн. – 3 % річних, 2270,08 грн. – індексу інфляції, 467,88 грн. – пені.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати наданих позивачем послуг, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 8822,86 грн., що і стало приводом для звернення Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

Відповідач явку представника у судове засідання жодного разу не забезпечив, вимоги суду не виконав, відзиву на позов не надав, про час та місце слухання справи був сповіщений належним чином рекомендованою кореспонденцією.

У судовому засіданні 04.11.2008 р. представником позивача була надана заява про зміну позовних вимог в порядку ст.. 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких просить суд стягнути з відповідача 12433,39 грн., у тому числі: 9258,94 грн. – заборгованості, 292,40 грн. – 3% річних, 2390,86 грн. – індексу інфляції, 491,19 грн. – пені.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних вимог, оскільки це не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси та не суперечить частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами з урахуванням задоволених судом змін позовних вимог щодо суми стягнення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

ВСТАНОВИВ :

14.09.2005 р. між Відкритим акціонерним товариством «Крименерго» в особі Джанкойського РЕМ (Постачальник) та СКП «Елена» (Споживач) був укладений договір № 233/066 на постачання електричної енергії (а.с.13-16).

Згідно пункту 1.1 Договору Постачальник постачає електричну енергією Споживачу, а Споживач сплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі ( 5-ти кратний розмір тарифу за перевищення договірної величини електроспоживання, пеню, по графіку погашення заборгованості, по актам порушення ПКЕЕ) відповідно умовам цього договору та додатків до нього, які є його невід’ємною частиною.

Відповідно до п. 2 Договору під час виконання умов цього договору, а також рішення всіх питань, які не оговорені цим Договором, сторони зобов’язуються керуватися діючим законодавством України, зокрема, Законом України «Про електроенергетику», ПКЕЕ.

Споживач зобов’язується сплачувати Постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування, відповідно умовам додатків № 4.1, або № 4.2 «Порядок розрахунків» (п. 2.2.3 Договору).

Згідно додатку № 4.2 до договору про постачання електричної енергії № 233/066 від 14.09.2005 р., розрахунки за споживчу електроенергію здійснюється одним платежем по фактичним показникам приборів обліку на дату сплати.

Розрахункова дата (день коли Споживач надає «Акт про об’єми переданої споживачу електроенергію, а Постачальник надає рахунок) встановлюється 15 числа кожного місяця, а відповідно розрахунковим вважається період з 15 числа місяця до того же числа наступного місяця. Показники розрахунковий засобів обліку у відповідності з переліком об’єктів та крапок комерційного обліку фіксуються 15 числа кожного місяця та оформлюються «Актом про об’єми переданої споживачу електричної енергії» в 2-х екземплярах, по одному для кожної сторони ( п. 2 Додатку № 4.2 до Договору).

Дати оплати встановлюється до 201 числа кожного місяця (п. 5 додатку № 4.2 до Договору).

На виконання умов договору Постачальником надавалися послуги з постачання електроенергії, про що свідчить додані до матеріалів справи акти про об’єми переданої споживачу (спожиті споживачем) електричної енергії за період з 16.05.2007 р. по 16.07.2008 р., підписані споживачем - СКП «Елена» , а також рахунками за споживчу активну електричну енергією у період з 16.06.2007 р. по 17.07.2008 р., отримані представником відповідача, про що свідчить відповідний запис на зазначених рахунках (а.с.18-44).

Проте, відповідач не виконав свої обов’язки за договором щодо повної та своєчасної оплати спожитої електроенергії, в результаті чого за ним склалася заборгованість за надані послуги у розмірі 9258,94 грн., що і послужило підставою для звернення Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» із позовом до суду про стягнення вказаної заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач, в порушення норм чинного законодавства, не представив суду доказів виконання свого зобов’язання оплати спожитої електричної енергії, в той час як відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом для доведення такого роду фактів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за Договором № 233/066 від 14.09.2005 р., через що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за період з червня 2007 р. по липень 2008 р. у розмірі 9258,94 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань у розмірі 2390,86 грн. та 3% річних у розмірі 292,40 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Сільського комунального підприємства «Елена» інфляційних витрат у розмірі 2390,86 грн. за період з 21.06.2007 р. по 31.07.2008 р. суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з Суб’єкта Сільського комунального підприємства «Елена» 3% річних у розмірі 292,40 грн. за період з 21.06.2007 р. по 31.07.2008 р. підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі 491,19 грн. за період з 01.08.2007 р. по 30.11.2007 р.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №543/96-ВР від 22.11.1996 р. передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2.1 Договору сторони передбачили, що за внесення платежів з порушенням строків, визначених додатками № 4.1, № 4.2 «Порядок розрахунків», Споживач зобов’язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної сплати.

Заявлена позивачем сума пені у розмірі 491,19 грн. за період з 01.08.2007 р. по 31.11.2007 р. судом визнається обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Сільського комунального підприємства «Елена», (96153 АР Крим, Джанкойський район, с. Ярке, вул.. Леніна, 10; ідентифікаційний код 31072908) на користь Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6, ідентифікаційний код 00131400, р/р 42 у філії КРУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 324805) 9258,94 грн. заборгованості, 491.19 грн. пені, 292,40 грн. річних, 2390,86 грн. інфляційних витрат, 124,33 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.