СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.08                                                                                 Справа № 14/631.

Суддя Лісовицький Є.А., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Державного підприємства “Вугілля України”, м. Київ

до 1.Державного відкритого акціонерного товариства “Групова збагачувальна фабрика “Луганська” Дочірнє підприємство Державної холдингової компанії “Луганськвугілля”, м. Луганськ

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганськвуглепереробка», м.Луганськ

про стягнення 677808грн. 83 коп.

при секретарі судового засідання Андрущенко Г.М.

в присутності представників сторін:

від позивача – Тимошенко О.Л., довіреність № 09-11/2-П від 09.11.07;

від відповідача –Колесніков Ю.О., директор, Тарасенко О.І., дов. № 34/к від 08.11.07.

від 2-го відповідача –не прибув

Сторонами подано клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, яке задовольняється судом.

Суть спору: позивач звернувся з вимогою про стягнення збитків у розмірі 434000,4 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 199366,79 грн., 3% річних у розмірі 44441,64 грн., спричинених позивачу внаслідок зазначення його в залізничних накладних платником залізничного тарифу. Перший відповідач відвантажив ТЕС ВАТ «Західенерго»8926т. вугілля, що належало ДП «Краснодонвугілля», з яким у позивача відсутні договірні відносини.

В результаті цього Донецька залізниця списала з рахунку ДП «Вугілля України»суму у розмірі 43400,4 грн. з ПДВ залізничного тарифу за перевезення 8926 т. вугілля від ДВАТ «ГЗФ «Луганська»

Перший відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що заповнення накладних таким чином здійснювалось ним за вказівкою другого відповідача.

Другий відповідач витребувані документи суду не надав, участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

За таких підстав справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачами у справі укладений договір № 57 від 19.05.03 згідно якого другий відповідач передавав першому вугілля, а перший відповідач переробляв його на концентрат і відправляв за реквізитами, наданими другим відповідачем.

Відповідно до п.7.2 договору платником залізничного тарифу є другий відповідач.

Але, листом від 17.03.04 № 629 другий відповідач повідомив першого відповідача про реквізити відвантаження концентрату та зазначив, що платником залізничного тарифу має бути позивач у справі.

Додаткова угода до договору № 57 від 19.05.03 щодо зміни платника тарифу відповідачами не укладалась.

У березні - квітні 2004 року Перший відповідач заповнив залізничні накладні з внесенням до них інформації про платника залізничного тарифу –позивача у справі, та відвантажив до ТЕС ВАТ „Західенерго" 8926 тонн вугілля, що належало ДП „Краснодонвугілля", з яким у ДП „Вугілля України" відсутні договірні відносини.

В результаті цього Донецька залізниця списала з рахунку ДП „Вугілля України" суму у розмірі 434 000, 4 грн. з ПДВ залізничного тарифу за перевезення 8926 тонн вугілля від ДВАТ „ГЗФ „Луганська" (ст. Технікум Донецької залізниці) до Вантажоотримувачів - Ладижинської та Бурштинської ТЕС ВАТ „Західенерго" (станції Ладижин Одеської залізниці та - Бурштин Львівської залізниці), що підтверджується відповідними залізничними накладними:

Станція відвантаження

Вантажо відправник

Станція призначення

Вантажоотримувач

№ квитанції

к-сть вагонів

К-сть тонн,

зал. тариф без ПДВ грн.

Технікум Дон

ГЗФ Луганська

Бурштин Лв.

БурштинськаТЕС

50320308

1

69

2 799,00

50320309

1

69

2 799,00

50320310

10

665

27 855,00

50320311

9

600

25 113,00

50320314

1

69

2 799,00

50320315

9

621

25 206,00

50320316

5

346

14 013,00

50320317

5

346

14 013,00

50320318

4

279

11 250,00

50320321

67

2 799,00

50320322

64

2 742,00

50320323

43

2888

120 254,00

Ладижин Од.

Ладижинська ТЕС

50320393

546

14 865,00

Бурштин Льв.

БурштинськаТЕС

50320865

70

2 837,00

50320864

69

2 817,00

50320836

69

2 799,00

50320837

69

2 799,00

50320838

69

2 799,00

50320839

71

2 837,00

50320840

70

2 837,00

50320841

205

8 415,00

50320849

69

2 817,00

50320850

65

2 742,00

50320851

69

2 799,00

50320852

61

2 799,00

50320853

70

2 817,00

50320854

391

16 698,00

50320855

205

8 415,00

50320856

68

2 799,00

50320857

66

2 799,00

50320858

69

2 799,00

50320859

68

2 799,00

50320860

68

2 799,00

50320861

68

2 796,00

50320862

68

2 799,00

50320863

62

2 742,00

50320869

69

2 799,00

50320870

69

2 799,00

РАЗОМ:

132

8926

361 667,00

ПДВ:

72 333,40

всього-.

434 000,40

та копіями переліків ТехПД.

Позивач листом 18-10-04/9 від 18.10.04 р. надіслав ГЗФ «Луганська»запит з вимогою надати пояснення про підстави внесення ГЗФ «Луганська»невірних даних до залізничних накладних.

На цей запит надало відповідь ЗАТ «Групова збагачувальна фабрика «Луганська»листом № 501 від 22.10.2004 р., яке орендувало цілісний майновий комплекс першого відповідача згідно договору оренди від 24.06.04.

У своєму листі ЗАТ ГЗФ „Луганська" повідомила Позивачеві, що у зв'язку із накопиченням великої кількості вагонів збагаченого вугілля на ГЗФ, фабрика, як вихід із ситуації, пішла на те, щоб транспортувати вугілля за рахунок Позивача.

Але цей лист не має відношення до спору, оскільки заявлені до стягнення збитки згідно залізничних накладних, які заповнених першим відповідачем та за інший період.

Позивач 17.10.07 звернувся з позовом про стягнення збитків у розмірі 434000,4 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 199366,79 грн., 3% річних у розмірі 44441,64 грн.

Перший відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається як на підставу виникнення обов’язку першого відповідача відшкодувати збитки на ст.11 та ст.509 Цивільного кодексу України.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статей 23 та 24 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою КМ України від 6 квітня 1998 р. № 457, та Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21 листопада 2000 р. № 644, внесення відомостей до перевізних документів та відповідальність за їх достовірність покладається на відправника вантажу.

Згідно ст. 49 Господарського кодексу України підприємці зобов'язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об'єднань, інших суб'єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави.

За завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Залізничні накладні були заповнені першим відповідачем.

Його посилання на те, що відповідальність за зазначення платником залізничного тарифу позивача має нести другий відповідач, оцінюються судом критично.

Відповідно до п.7.2 договору № 57 від 19.05.03 платником залізничного тарифу є другий відповідач.

Додаткова угода до договору № 57 від 19.05.03 щодо зміни платника тарифу відповідачами не укладалась.

Отже, приймаючи до виконання лист другого відповідача від 17.03.04 № 629 в частині зміни платника залізничного тарифу на позивача, перший відповідач фактично порушив господарське зобов’язання, самостійно змінивши умови договору, що суперечить ст.525 ЦК України.

Позивач не надавав згоди першому відповідачу на оплату залізничного тарифу за вказаними накладними, залізничні накладні заповнені першим відповідачем на власний розсуд, внаслідок таких дій з позивача стягнуто 434000 грн. 40 коп., що є його збитками.

Таким чином, за позовом про стягнення збитків має нести відповідальність перед позивачем саме перший відповідач, внаслідок чиїх неправомірних дій позивачу завдані збитки.

Тому у задоволенні позову до другого відповідача слід відмовити повністю.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 199366,79 грн., 3% річних у розмірі 44441,64 грн. позивачем обґрунтовані ст.625 Цивільного кодексу України.

Цією статтею передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, дана норма передбачає наявність грошового зобов’язання перед позивачем та прострочення його виконання першим відповідачем.

Але у першого відповідача відсутнє саме грошове зобов’язання. У нього наявне зобов’язання відшкодувати збитки.

І хоча збитки заявлені до стягнення позивачем у грошовій формі, вони не становляться грошовим зобов’язанням.

За таких підстав, у задоволенні позову про стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 199366,79 грн., 3% річних у розмірі 44441,64 грн. з першого відповідача слід відмовити за необґрунтованістю вимог.

Позивач зазначає, що про порушення його прав першим відповідачем йому стало відомо 18.10.04 і у той же день він надіслав ГЗФ «Луганська»листа з вимогою надати документи на підтвердження правомірності віднесення на нього провізної плати.

Але доказів своїх тверджень суду не надав.

Як пояснив представник Донецької залізниці даним підприємством з позивачем був укладений договір «Про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення і надані залізницею послуги»на 2004 рік. За цим договором позивач щомісяця отримував від Донецької залізниці через ТехПД Яснувата виписку з лицьового рахунку, у якій зазначались усі суми, що зняті з даного рахунку.

Перевезення вантажу здійснювалось лише за наявності коштів на рахунку.

Згідно залізничних накладних вантажі доставлені одержувачам.

Кошти з рахунку позивача стягнуті, що підтверджується виписками ТехПД.

Отже, про списання коштів за накладними, заповненими першим відповідачем, позивачу стало відомо наступного місяця після перевезення вантажу –відповідно у квітні та травні 2004 року і саме з цих місяців рахується строк позовної давності.

Оскільки строки позовної давності на вимогу про стягнення збитків сплинули у квітні та травні 2007 року, перший відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, а позивачем не заявлено клопотання про відновлення строку у задоволенні позовної вимоги про стягнення збитків 434000,4 грн. слід відмовити відповідно до ст.267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 24.01.08 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення 28.01.08 р.

Суддя Є.А.Лісовицький

ГОСПОДАРСЬКИЙ

СУД

Луганської області

91000, м. Луганськ

пл. Героїв ВВВ 3-а

тел. 55-17-32

ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ

СУД

Луганской области

91000, г. Луганск

пл. Героев ВОВ 3-а

тел. 55-17-32

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

резолютивна частина

24 січня 2007 р. м.Луганськ Справа № 14/631

Суддя Лісовицький Є.А., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Державного підприємства “Вугілля України”, м. Київ

до 1.Державного відкритого акціонерного товариства “Групова збагачувальна фабрика “Луганська” Дочірнє підприємство Державної холдингової компанії “Луганськвугілля”, м. Луганськ

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганськвуглепереробка», м.Луганськ

про стягнення 677808грн. 83 коп.

Керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Суддя Є.А.Лісовицький