ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2008 р. Справа № 35/04-08

вх. № 177/5-35

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - Бойко А.В., дов. б/н від 05.03.2008р. відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом ТОВ "РК-Сервіс", с. Княжичі

до ЗАТ "Автохаус Харків" м. Х-в

про стягнення 85814,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач (ТОВ "РК-Сервіс") звернувся до господарського суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача (ЗАТ "Автохаус Харків") на свою користь 85667,52 грн. основного боргу, 147,52 грн. три відсотки річних, 858,15 грн. держмита та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому воно приймається судом та підлягає задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні та запереченнях на відзив відповідача на позовну заяву підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з"явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України обов"язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що позивачем, відповідно до усної домовленості, було поставлено відповідачеві товар (запасні частини для автомобілів) на загальну суму 85667,33 грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, а оргигінали були представлені для огляду у судовому засіданні.

Відповідачем поставлений товар прийнято через свого повноважного представника, що підтверджується довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, виданих Ободцу Олегу Викторовичу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з положеннями ст. ст. 202, 205, 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, зокрема, дво- або багатостороннім правочином (договором) є погоджена дія двох або більше сторін. Правочин може вчинятись усно або в письмовій формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Таким чином, передача товару позивачем та прийняття його відповідачем є підставою вважати укладеним між сторонами правочин, що містить ознаки купівлі – продажу (поставки) та виникнення у відповідача зобов"язання оплатити поставлений товар.

Відповідно до ч. 3 ст. 530 ЦК України у разі, якщо строк виконання боржником зобов"язанння не встановлений або визначається моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги.

Позивачем, 23.11.07р. було направлено відповідачеві вимогу про погашення заборгованості №109, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідачем вказану вимогу залишено без відповіді та без задоволення.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар, станом на момент подачи позову, складає 85667,33 грн.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.3 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов*язання, порушення зобов*язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених чинним законодавством або договором.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі 85667,33 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних, що становить суму у розмірі 147,52 грн. підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву щодо закінчення терміну позовної давності, не може ьути взято судом до уваги, оскільки, Відповідач не надав доказів того, що спірні правовідносини виникли з Договору 25.11.2003 року, а не з договорів укладених у спрощеній формі, передбаченою ст. 184 ГК України, на підставі виставлених рахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід віднести на відповідача.

В задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві, слід відмовити, оскільки позивачем документально не підтверджено підстав для забезпечення позову та не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 202, 205, 207, 509, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 184, 193 ГК України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 ст.ст. 1, 12, 33, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Позов задовольнити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Автохаус Харків" (61166, м.Харків, пр.Леніна, 40, п/р 3071 в Філії ВАТ "Укрексімбанк" у м.Харкові, МФО 351618, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РК - Сервіс" (07455, Київська обл., Броварський район, с.Княжичі, вул. Слави,7, п/р3089 в КРД "Райффайзен Банк Аваль", м.Київ, МФО 322904, ) 85677,33 грн. основного боргу, 147,52 грн. три відсотки річних, 858,15 грн. витрат на сплату держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Швед Е.Ю.