Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" лютого 2008 р.
Справа № 12/128-Д

Господарський
суд Житомирської області у складі:

Головуючого
судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю
представників сторін

від позивача Каленчук В.К., довіреність № б/н від 19.01.08;
Хомич М.І. - головаради директорів;

від
відповідача ОСОБА_1

від третьої :
Бондар О.Б., довіреність № б/н від 21.01.08.

Розглянув
справу за позовом ТзОВ "Інтер-Сервіс" (м. Бердичів)

до ПП ОСОБА_1(м. Бердичів)

за участю
третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
АКІБ "УкрСиббанк"

про розірвання договору купівлі-продажу

Фіксування
судового процесу здійснювалось з допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

В порядку ч. 4
ст. 69 ГПК України, спір вирішено  у
більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 цієї статті.

Подано
позов  про розірвання договору
купівлі-продажу нежилого  приміщення  комбінату побутового обслуговування,  укладеного між сторонами у справі 20.01.06.

Ухвалою
господарського суду  від 07.02.08
залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача
АКІБ " УкрСиббанк".

Представники
позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В обгрунтування
позовних вимог були подані письмові пояснення, згідно яких позивач як на
підставу позовних вимог посилається, зокрема, на приписи  ч. 3 ст. 612, ч. 2 ст. 689, ч. 4 ст. 692 ЦК
України (а.с.44 т.1),  ч. 2 ст. 205, ч. 2
ст. 220 ГК України, ч.ч. 4.5 ст. 694, ч.2 ст. 695 ЦК України (а.с.117 т.1).

Представники
позивача повідомили суд, що згідно відмітки на договорі купівлі-продажу
(а.с.136 т.1) КП Бердичівське МБТІ 25.01.08 скасована державна реєстрація права
власності на  спірне приміщення, як
вчинена неправомірно, оскільки передача-приймання приміщення не відбулась.

Представник
відповідача проти позову заперечує. В обгрунтування своїх заперечень надав
письмові відзиви (а.с. 32, 112 т.1). До матеріалів справи надав Акт звірки
розрахунків та приймання-передачі об'єкту купівлі-продажу від 15.12.06 (а.с.49
т.1). Повідомив суд, що документи, які б посвідчували факт купівлі ним
приміщення та реєстрації права власності, у нього відсутні, оскільки
знаходяться у позивача.

Представник
третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
проти позовних вимог заперечила. Повідомила, що відповідно до договору іпотеки
від 26.01.06, який укладено між ОСОБА_1та
АКІБ "УкрСиббанк", приміщення, яке є предметом договору
купівлі-продажу, ОСОБА_1передав в іпотеку
АКІБ "УкрСиббанк", в якості забезпечення зобов'язань за
кредитним договором №10/2006/фм-840/ТТ383 від 26.01.06. В зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_1своїх зобов'язань за кредитним договором АКІБ "УкрСиббанк"
вчиняє дії для задоволення своїх вимог
за рахунок предмета іпотеки - нежилого
приміщення  комбінату побутового
обслуговування, яке є предметом купівлі-продажу за договором від 20.01.06,
укладеного між сторонами по справі.

Враховуючи, що
чинним законодавством, зокрема положеннями Цивільного кодексу України та Закону
України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" від 15.05.03р. не передбачено такий суб'єкт
підприємницької діяльності, як приватний підприємець, натомість вказаними
нормативними актами регулюється діяльність фізичної особи-підприємця,
відповідачем по справі слід вважати фізичну особу-підприємця (далі ФОП)
ОСОБА_1, що кореспондується з зазначеними у його Свідоцтві про державну
реєстрацію даними (а.с.69 т.1).

Дослідивши
докази по справі, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.01.06 між
ТзОВ "Інтер-Сервіс" (позивач, продавець) та ФОП ОСОБА_1(відповідач,
покупець) був укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення комбінату
побутового  обслуговування, площею 150,1
м кв, що розташоване  в м. Бердичеві по
вул. Будьоного, 4.

Відповідно до
п. п. 3.1, 4.2.1 договору  покупець  зобов'язався здійснити оплату за придбане
приміщення в сумі 252000,00 грн.  до
30.01.06.

Пункт 4.2.2
договору вказує, що  покупець
зобов'язаний прийняти продане нежиле приміщення
у встановлені цим договором строки. Однак, як зазначив позивач у позові
(а.с.2 т.1), в порушення вищевказаних умов договору, відповідач вартість
приміщення не сплатив і у в становлені строки не прийняв.  Для розірвання договору  в порядку ч. 1 ст. 651 та ст. 654 ЦК України
за згодою сторін ОСОБА_1 не з'являється.

Позивач вважає,
що своїми діями  відповідач істотно
порушив умови договору, внаслідок чого ТОВ "Інтер-Сервіс" завдано
шкоду, оскільки товариство позбавлено того, на
що воно розраховувало при укладені договору.

В процесі
судового розгляду позивач надав суду докази в підтвердження проведення
відповідачем розрахунків на суму
247500,00 грн., однак вважає це  неповним
виконанням зобов'язань, оскільки 18.01.06 сторонами був укладений договір 1/18
купівлі-продажу з відстрочкою платежу (а.с.137 т.1), відповідно до якого  покупець зобов'язався купити  з відстрочкою платежу  приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 150,1 м
кв (приміщення, що є предметом договору купівлі-продажу від 20.01.06) за ціною
586500,00 грн., що в еквіваленті становить
115000,00 дол. США.

Крім того,
позивач наголосив, що  частина коштів в
сумі 203600,00 грн. була відображена як оплата на рахунку 36 бухгалтерського
обліку "Розрахунки з покупцями" (а.с.123-133 т.1), інша частина в
сумі 43900,00 грн. (а.с. 29-32 т.2) на рахунку № 104 як оплата за
обладнання.

Позивач
письмово (а.с. 44 т.1) та в усному порядку в судових засіданнях представники
позивача вказали, що  в порядку ч.3 ст.
612 ЦК України позивач відмовляється від
прийняття виконання зобов'язання
боржником, оскільки внаслідок
прострочення воно втратило для
нього інтерес.

Позивач
зазначив, що  відповідач не вчинив дії,
необхідні з його боку для  забезпечення
передання та отримання приміщення, а тому відповідно до ч. 4 ст. 692  ЦК України, оскільки покупець відмовився  прийняти
та оплатити  товар, то позивач як
продавець відмовляється від договору купівлі-продажу.

04.11.06 на
адресу зборів засновників ТОВ "Інтер-Сервіс" від ФОП ОСОБА_1надійшов
лист (а.с.12 т.1), в якому він в зв'язку з важким матеріальним становищем
просить  зобов'язання по кредитному
договору  перед АКІБ
"УкрСиббанк" передати ТОВ "Інтер-Сервіс" та не заперечує
проти розірвання договору
купівлі-продажу від 20.01.06.

Позивач  вважає, оскільки  відповідач своїм листом від 01.11.06
попередив  його про неможливість   виконання зобов'язання, а позивачем
вчинялись дії, в порядку ч. 2 ст. 205 ГК України, направлені на зменшення негативних
наслідків, які не дали очікуваних результатів, тому  відповідно до ч. 2 ст. 220 ГК України,  внаслідок прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес  для  позивача
і він відмовляється від позову і вимагає його розірвання.

Відповідач
проти позовних вимог заперечив, про обставини, на яких грунтуються заперечення
відповідача, викладено в письмових відзивах від
22.01.08 (а.с.32, 112 т.1).

Відповідач
вказав, що кошти на оплату за придбане приміщення в сумі 50000,00  дол. США були отримані ним на підставі
кредитного договору, укладеного між ним та АКІБ "УкрСиббанк" і
передані  позивачу. Факт отримання
коштів  позивачем підтверджується листом
позивача до АКІБ "УкрСиббанк" від 06.01.07.

В порядку ч. 1
ст. 203 ГК України, відповідач вважає, оскільки позивач прийняв кошти за
придбане приміщення, тому господарське зобов'язання припинилось, .

Як  доказ виконання  свого зобов'язання та  прийняття його позивачем, відповідач подав в
судовому засіданні  Акт звірки
розрахунків та приймання-передачі об'єкту купівлі-продажу від 15.12.06 (а.с.49
т.1).

З вказаного
Акта вбачається, що  відповідно до умов
договору купівлі-продажу, укладеного 20.01.06 та  договору
купівлі-продажу з відстрочкою платежу № 1/18 від 18.01.06, укладеного
між сторонами по справі, розрахунки проведено в повному обсязі. 26.01.06
виконавчий директор ТОВ "Інтер-Сервіс" отримав від  ПП ОСОБА_1 252500,00 грн., 15.12.06 -
328250,00 грн. У зв'язку з завершенням розрахунків за вищевказаними договорами
об'єкт купівлі-продажу передається ПП ОСОБА_1.

Позивач
заперечує дійсність вказаного акта, на що подав свої висновки (а.с. 118 т.1 ,
16-20 т.2), водночас наголосив, що  з
поданого акта вбачається, що відповідач визнає
існування договору
купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 18.01.06, а тому вважає, що
у  відповідності до ст. ст. 694, 695 ЦК
України приміщення було продано в кредит. Оскільки відповідач не здійснив у
встановлений строк  черговий платіж,
позивач відмовляється від договору і просить його розірвати.

Оцінивши в
сукупності матеріали справи, пояснення представників сторін та третьої особи,
господарський суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають,  враховуючи наступне.

У відповідності
до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків,
зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст.626
ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 655
ЦК України за  договором  купівлі-продажу  одна
сторона  (продавець) передає або
зобов'язується  передати  майно
(товар)  у  власність другій стороні (покупцеві),  а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом
встановлено, що договір, укладений сторонами 20.01.06  за своєю правовою природою є договором
купівлі-продажу.

У відповідності
до положень ч.2 ст. 651 ЦК України договір
може  бути або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із сторін у
разі  істотного  порушення
договору другою  стороною  та в інших випадках,  встановлених договором або законом.

Істотним є таке
порушення стороною договору,  коли  внаслідок завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні
договору.

Згідно абз. 2
ч.1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками  господарських відносин, регулюються Цивільним
кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським
кодексом України.

Порядок  зміни або розірвання господарських договорів,
які в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не встановлено
договором або законом, визначений ст. 188 ГК УКраїни.

Зазначена норма
встановлює, що сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір,
повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. При цьому,
сторона  договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після
одержання  пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. Спір на вирішення суду  передається у випадку, якщо сторони не
досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання  відповіді у встановлений строк з урахуванням
часу поштового обігу.

Оскільки
договір купівлі-продажу від 20.01.06 не містить положень щодо іншого порядку розірвання
договору ніж той, що передбачений ст. 188 ГК Україна, тому позивач повинен був
звернутись до відповідача з пропозицією про розірвання вказаного договору.

Як вбачається з
матеріалів справи, 04.11.06  ПП ОСОБА_1
на адресу відповідача надіслав лист, з якого вбачається згода відповідача на
розірвання договору (а.с.12 т.1), а відповідно до приписів ст. 188 ГК України,
спір на вирішення суду передається  у
випадку, якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору. За таких
обставин у позивача відсутні підстави стверджувати, що сторони не досягли згоди
щодо розірвання договору.

В порядку ст.
654 ЦК України сторони за договором повинні були в письмовій формі оформити
факт розірвання договору від 20.01.06. Однак
зазначених дій  вчинено не було.

Інших
пропозицій  від позивача до відповідача
щодо розірвання договору від 20.01.06 не надходило, а тому, враховуючи
положення ст. 188 ГК України, не має підстав стверджувати про існування спору  між сторонами на момент звернення до суду.

Відповідно до
ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

16.01.08
позивачем на адресу відповідача був направлений лист з пропозицією прибути
30.01.08 до нотаріуса з метою розірвання договору (а.с.105, 106 т.1). Даний
лист суд не розцінює як належний доказ наявності спору, оскільки по-перше:
направлений він під час розгляду  справи;
по-друге:  взагалі не містить в собі
посилання на будь-які підстави для розірвання договору від 20.01.06.

Щодо тверджень
позивача про істотне порушення відповідачем договору, та завданої внаслідок
цього шкоди, слід вказати наступне.

Договір
купівлі-продажу  приміщення  сторонами був укладений 20.01.06.  Відповідно до п. 2.1 договору, продаж
приміщення  за домовленістю сторін
вчиняється  за 252500,00 грн.

В процесі
вирішення спору суд встановив, що відповідач на виконання своїх зобов'язань  здійснив
оплату за придбане приміщення в сумі 247500,00 грн., або  49010,00 дол. США, що підтверджується
прибутковими касовими ордерами (а.с. 123-133 т.1, 29-31 т.2), та листом  ТзОВ "Інтер-Сервіс", який
направлений на адресу АКІБ "УкСиббанк" , в якому повідомляється про
сплату ОСОБА_150000,00 дол. США (а.с. 33 т.1).

Обгрунтовуючи
факт істотного порушення  договору
купівлі-продажу, позивач  посилається на
істотне порушення відповідачем договору
купівлі-продажу цього ж приміщення
з відстрочкою платежу від 18.01.06 (а.с. а.с.137 т.1).

Відповідно до
умов  цього договору, ціна приміщення
складає 586000,00 грн., що станом на 01.03.06 в еквіваленті  дорівнює 115000,00 дол. США.

Відповідно до
п. п. 2.2, 2.3 цього договору, передоплата в розмірі 252500,00 грн. сплачується
при нотаріальному оформлені договору
купівлі-продажу, для чого покупець отримує кредит в
"УкрСиббанку" під заставу приміщення, що є предметом даного договору.

Кінцевий платіж
в розмірі 328250,00 грн. сплачується  з
коштів, які  покупець буде отримувати від
виконання договору субпідряду.

Як пояснив
позивач, мова іде про договір, укладений 02.12.05 між ПП ОСОБА_2та ПП ОСОБА_1на
виконання ремонтно-будівельних робіт (а.с.136 т.1), зобов'язання по якому  відповідачем також не виконані.

За таких обставин,
на думку позивача, оскільки відповідач не виконав зобов'язання за цими
договорами, він істотно порушив договір
купівлі-продажу від 20.01.06.

Однак суд не
погоджується з позицією позивача і вважає безпідставним його посилання на
невиконання ФОП ОСОБА_1умов за вищевказаними договорами з тих підстав, що:
зобов'язання за цими договорами не являються
предметом спору у даній справі; всупереч ст.ст. 209, 657 ЦК України,
договір купівлі-продажу  від 18.01.06,
укладений в неналежній формі, а саме не посвідченим нотаріально і не
зареєстрований в установленому порядку; в договорі  купівлі-продажу від 20.01.06 відсутні
будь-які посилання, як на договір куплі-продажу з відстрочкою платежу від
18.01.06, так і на договір на виконання ремонтно-будівельних робіт від
02.12.05.

Водночас слід
зазначити, що  дійсно за договором
купівлі-продажу від 20.01.06  відповідач
частково не виконав зобов'язання щодо повної сплати  вартості придбаного приміщення, сплативши
лише 247500,00 грн.

Тверження
позивача, що лише  частина коштів в сумі
203600,00 грн. була зарахована як оплата за приміщення (а.с.123-133 т.1), а
інша частина в сумі 43900,00 грн. (а.с. 29-32 т.2) як оплата за обладнання
спростовуються матеріалами справи, оскільки вони не містять  доказів щодо придбання відповідачем у
позивача обладнання. Таким чином, заборгованість відповідача за договором від
20.01.06, згідно наявних у справі матеріалів, становить 5000,00 грн.

Всупереч того,
що обов'язковим наслідком істотного порушення
договору однією із сторін, є шкода, яка завдана другій стороні,
внаслідок якої сторона  значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала  при укладені
договору, позивач не довів факту
наявності шкоди,  яка може бути
виражена  як у вигляді  реальних збитків та (або) упущеної вигоди,
так і моральної шкоди, в результаті несплати відповідачем суми 5000,00 грн.
Натомість позивач подав до суду розрахунок, понесених ТзОВ
"Інтер-Сервіс" збитків, моральної шкоди в сумі 481966,00 грн.
(а.с.2,3 т.2).

Як встановив
суд, обгрунтовуючи розмір збитків, позивач виходив з підстав неналежного
виконання відповідачем  договорів  №1/18 від 18.01.06 та № 1/25 від 25.01.06
купівлі-продажу з відстрочкою платежу, укладених  між ТзОВ "Інтер-Сервіс" та ПП
"ОСОБА_1 .(а.с.137 т.1 та 28 т.2) договору про відступлення права вимоги
від 26.06.06, укладеного мід ТзОВ "Інтер-Сервіс", ПП ОСОБА_3 та ПП
ОСОБА_1про відступлення права вимоги за договором № 1/25 від 25.01.06 (а.с. 9
т.2), договору № 11 від 02.12.05 на виконання ремонтно-будівельних робіт, укладеного  між ПП ОСОБА_2та ПП ОСОБА_1 Крім того, при
обчислені збитків позивач  врахував
оплати, які були вчинені  ОСОБА_4 в
рахунок погашення  кредиту та відсотків
за кредитним договором, оплати, які вчинив позивач за  ремонт
автомобіля, тощо.

Однак даний
розрахунок збитків не приймається судом до уваги, оскільки договори та
обставини, на які посилається позивач в обгрунтування збитків,  не є предметом розгляду по даній справі і не
може розцінюватись як шкода, внаслідок якої
позивач був позбавлений того, на що
розраховував при укладені договору
купівлі-продажу приміщення, укладеного сторонами  20.01.06.

Щодо посилання
позивача на ч. 3 ст. 612, ч.2 ст. 689, ч. 4 ст. 692 ЦК України (а.с.44
т.1),  ч. 2 ст. 220 ГК України, ч.2 ст.
695 ЦК України (а.с.117 т.1) , згідно яких він може відмовитись від договору,
то виходячи з приписів  вказаних
норм,  обставини, викладені в них не
являються підставою для розірвання договору, а тягнуть за собою настання інших
правових наслідків, які не пов'язані з розірванням договору.

Відповідно до
ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Акт звірки
взаємних розрахунків та приймання-передачі об'єкту купівлі-продажу від
15.12.06, на який відповідач посилається
як на підставу припинення зобов'язань за договором  від 20.01.06
суд не розцінює як належний доказ, оскільки обставини, вказані в акті
спростовуються  матеріалами справи,
зокрема листом відповідача  від 04.11.06
про розірвання договору купівлі-продажу та
прибутковими касовими ордерами позивача.

Враховуючи
вищевикладені обставини, господарський суд дійшов висновку, що  позовні вимоги задоволенню не підлягає.

Судові витрати
покладаються на позивача.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 22, 32-34, 49, 69, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
Сікорська Н.А.

Дата підписання: 27 лютого 2008 року

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3- сторонам

4- АКІБ "
УкрСиббанк" (м.Харків, проспект Московський, 60)

5- Житомирське
управління АКІБ " УкрСиббанк" (м.Житомир, Київська,5