ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"14" січня 2008 р.          Справа № 2/2-08

за позовом:Військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави –Міністерства оборони України та військової частини А 0212 , м. Вінниця

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницябуд", м. Вінниця

спонукання до виконання мирової угоди

Головуючий суддя

При секретарі судового засідання

Представники :

позивача : Кушнір М.В.- за довіреністю;відповідача : Романченко Л.І.- за довіреністю;

прокуратури : Пошивак Р.О.- за посвідченням.

В С Т А Н О В И В :

Подано позов Військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави –Міністерства оборони України, військової частини А 0212 (Командування повітряних сил ЗС України), як правонаступник військової частини А0155-Командування Військово-Повітряних Сил ЗС України), м. Вінниця до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вінницябуд”, м. Вінниця про спонукання до виконання мирової угоди.

Військовим прокурором Західного регіону України даний позов заявлено з посиланням на п.2 ст. 121 Конституції України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, яке відповідно до ст.3 Закону України “Про Збройні Сили України” є центральним органом виконавчої влади та в інтересах військової частини А0215, яка є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована безпосереднь Міністерству оборони України і утримується за рахунок коштів Державного бюджету України, а невиконання відповідачем мирової угоди від 8.04.1997р.по передачі квартир порушує інтереси держави, передбачені ст.17 Конституції України та ст.12 Закону України”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” щодо забезпечення державою житлом військовослужбовців і членів їх сімей,і саме в цьому, зазначає військовий прокурор, полягають порушення інтересів держави і обгрунтування необхідності їх захисту і визначає органи уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, якими є Міністерство оборони України та військова частина А0215(Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) як правонаступник військової частини А0155 (Командування Військово-Повітряних Сил Збройних Сил України).

Відповідач у відзиві на позов і в засіданні суду проти позову заперечує, мотивуючи це тим, що військовий прокурор неправильно визначив Міністерство оборони України та військову частину А0215 органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах,відповідно, неправильно обгрунтував у чому полягають порушення інтересів держави і необхідність їх захисту, тому що відповідно до законів України “Про правовий режим майна у Збройних силах України” від 21.09.99р. №1068 та “Про господарську діяльність у Збройних Силах України” на Міністерство оборони України покладено лише функцію закріплення отриманого за рішенням КМУ майна за військовими частинами та перерозподіл його між ними, а військова частина взагалі не є органом виконавчої влади,а є самостійним господарюючим суб”єктом, що відповідно до статей 92,116,117 Конституції України управління державним майном, в тому числі і військовим від імені народу України здійснює Верховна рада України шляхом прийняття законів, а безпосереднє управління об”єктами державної власності здійснює Кабінет Міністрів України, що наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при перегляді в касаційному порядку судових рішень у справах за участю прокурора (постанова ВСУ від 26.03.2006р. у справі №41201)

Крім того відповідач посилається у відзиві на те, що у позовній заяві відсутній конкретний предмет позову, не названо конкретні квартири, конкретного жилового будинку в якому вони знаходяться, що названий позов не підлягає розгляду у господарському суді , оскільки рішення арбітражного суду Вінницької області від 8.04.1997р. про затвердження мирової угоди, в якому викладено її текст, підлягає виконанню відповідно до ст.116 ГПК України та Закону України “Про виконавче провадження” а провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п.1.ст.80 ГПК України, що відповідач не вводив вексплуатацію другу чергу 148 квартирного житлового будину по вул.Шевченка в зв”язку з чим не настали умови мирової угоди для її виконання ,і зобов”язання за мировою угодою припинилось у зв”язку з неможливістю виконання з незалежних від відповідача причин, що військовий прокурор припустився пропуску строку позовної давності, тому відповідач просить застосувати позовну давність про що подає заяву,що є підставою для відмови в позові.

Заслухавши пояснення військового прокурора, представників позивачів, відповідача, оглянувши в судовому засіданні оригінали доказів, наданих з позовною заявою, вивчивши матеріали справи, надавши їм юридичну оцінку, суд з”ясував:

Помічник військового прокурора, сторони –військова частина А0155,провонаступ- пником якої є військова частина А0215 та Колективне підприємство “Вінницябуд” правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю “Вінницябуд” 8.04.1997 року під час розгляду арбітражним судом Вінницької області справи №268-41 уклали мирову угоду, викладену в адресованій до суду заяві від 8.04.1994р. за змістом якої відповідач КП ”Вінницябуд” підтверджує взяте на себе зобов”язання згідно угоди №01-08 від 23.10.92р., при введенні в експлуатацію другої черги 148 квартирного житлового будинку по вул.Шевченка надати три трикімнатних і одну двокімнатну квартиру в цьому будинку військовій частині А0155 без зазначення площі цих квартир.

Названа мирова угода була затверджена рішенням арбітражного суду Вінницької області від 8.04.1997р. по справі №268-41 як доповнення до договору №01-08 від 23.10.92р. і в резолютивній частині рішення викладено текст мирової угоди: в такій редакції: ”Колективне підприємство “Вінницябуд” підтверджує взяте на себе зобов”язання згідно угоди №01-08 від 23.10.92р., при введенні в експлуатацію другої черги 148 квартирного житлового будинку по вул.Шевченка, в м.Вінниці,надати вч А-0155 три трикімнатні і одну двокімнатну квартири в цьому будинку”.

30.05.1997р. арбітражним судом Вінницької області було прийняте додаткове рішення по цій справі, відповідно до якого,резолютивна частина рішення суду від 8.04.1997р. після слів “три трьохкімнатні і одну однокімнатну квартири в цьому будинку” доповнено словами:”на суму 94 грн.”.

Судом встановлено, що назване рішення військовим прокурором та сторонами не оспорювалось, тому відповідно до ст.85 ГПК України є таким що набрало законної сили.

Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 2.10.1995р. №738 “Про затвердження Акту державної приймальної комісії прийомки до експлуатації першого пускового комплексу 148 квартирного житлового будинку (108 квартир) по вул.Шевченка”, перший пусковий комплекс названого будинку було введено в експлуатацію і йому присвоєно поштову адресу : вул.Шевченка, 29.

Іншим рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 9.12.2003р. №2140”Про затвердження акту державної комісії про притйняття до експлуатації житлової блок секції на 40 квартир по вул.Шевченка” було прийнято до ексалуатації житлову блок-секцію на 40 квартир будинку, якому присвоєно поштову адресу :вул.Шевченко,29.

За повідомленням Управління містобудування і архітектури Вінницької міської ради від 2.04.04р №3-1001 рішенням Вінницького міськвиконкому №2140 від 9.12.2003р. затверджено акт державної комісії про прийняття до експлуатації житлової блок-секції на 40 квартир по вул.Шевченка (ІІ черга) і на той час будівництво житлового будинку по вул.Шевченка,29 було закінчено.

В позовній заяві позивач просить спонукати ТОВ «Вінницябуд» виконати мирову угоду, затверджену рішенням арбітражного суду Вінницької області від 08.04.1997 р. (справа № 26/8-41), відповідно до якої передати Міністерству оборони України особі в/ч А0215 Командуванню Військово-Повітряних Сил Збройних Сил України як правонаступника в/ч А0155 три трикімнатні квартири загальною площею по 64,55 м.кв. кожна і одну двокімнатну квартиру загальною площею 50,2 м.кв. у м.Вінниці, а всього житла загальною площею 243,85 м.кв., тоді як в мировій угоді,затвердженій арбітражним судом 08.04.1997 р. у справі № 26/8-41 КП «Вінницябуд», підтвердило взяті на себе зобов’язання згідно угоди № 01-08 від 23.10.1992 р., при введенні в експлуатацію другої черги 148 квартирного будинку по вул.Шевченка, м.Вінниці, надати в/ч А 0155 три трьохкімнатні і одну двохкімнатну квартири в цьому будинку.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міськради № 2140 від 09.12.2003 р. затверджений акт про прийняття до експлуатації житлової блок-секції на 40 квартир по вул.Шевченка від ТОВ «БМУ -2» ЛТД, а не від відповідача.

В судовому засіданні позивач позовних вимог не уточнив.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення господарського суду , що набрали законної сили є обов”язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.Як передбачено ст.2 Закону України “Про виконавче провадження” виконання рішень, в тому числі судових рішень, покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а відповідно до ст.3 цього Закону виконання судових рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів,визначених цим Законом, яким зокрема є накази господарських судів, видані відповідно до ст.116 ГПК України на виконання рішень господарського суду.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що рішення арбітражного суду Вінницької області від 8.04.1997р. по справі №268-41 повинно виконуватись у зазначеному вище порядку відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”, а спір, який виник за позовом ,що розглядається, про спонукання до виконання відповідачем мирової угоди не підлягає розгляду у господарських судах і провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі п.1 ст.80 ГПК України

Господарський суд відмовляє в задоволенні клопотання військового прокурора про накладення арешту на майно та кошти відповідача у зв”язку з тим, що названий спір не підлягає розгляду у господарських судах .

За викладених обставин суд також не враховує пояснення відповідача, надані ним у відзиві про те, що військовий прокурор при поданні позову не визначив у чому саме полягає порушення інтересів держави, не обгрунтував необхідність їх захисту і неправильно визначив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, а також залишає заяву відповідача про застосування строку позовної давності без задоволення з огляду на те,що суд дійшов висновку що спір, який розглядається не підлягає розгляду в господарських судах і провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі п.1ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ст.80, ст.ст.86,115 ГПК України,-

У Х В А Л И В :

Провадження у справі припинити.

Суддя