КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2008                                                                                           № 39/33

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:           Гольцової Л.А.

Рябухи В.І.

за участю секретаря судового засідання           Терещенко Я.О.

представників сторін:

позивача: Мовчан А.О. (дов. від 13.12.07 б/н);

відповідача: не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейське консалтингове агентство"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 10.10.2007

у справі № 39/33 (Гумега О.В.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейське консалтингове агентство"

до                                                   Комунального підприємства "Редакція газети "Вечірній Київ"

про                                                  зобов"язання спростувати відомості,

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.07 залучено до участі у справі в якості відповідача 2 Куценка В’ячеслава Григоровича.

Припинено провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати в частині припинення провадження у справі.

Скарга мотивована тим, що висновки суду є помилковими, оскільки невірно застосований пункт 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). При вирішенні цього спору, необхідно враховувати, що згідно з приписом абзацу другого частини четвертої статті 277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов’язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. В разі залучення Куценка В.Г. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, це не призведе до порушення норм процесуального права та не вплине на підвідомчість спору господарському суду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ухвала місцевого суду відповідає вимогам п. 1 ст. 80 ГПК України, та просить залишити рішення суду без змін, а скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про причини неявки не повідомив. Суд вважає, що зазначені обставини не є перешкодою для розгляду справи, оскільки про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Комунальне підприємство “Редакція газети”Вечірній Київ” є видавцем газети “Вечірній Київ”.

06.08.07 в газеті “Вечірній Київ” №131 (18033) та на веб-сайті http://www.vechirnij.kiev.ua за адресою: http://www.vechirnij.kiev.ua/18033/art/.html було розміщено статтю під назвою “Тендерну палату відключили від Інтернету”. Відомості, поширені в цій статті, позивач вважає неправдивими та такими, що підлягають спростуванню.

Частинами 1, 2 ст. 37 Закону України “Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні” передбачено, що громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність; якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Європейське консалтингове агентство” (далі-позивач) звернулось до Комунального підприємства “Редакція газети”Вечірній Київ” (далі-відповідач) з вимогою про спростування відомостей, що на його думку, не відповідають дійсності.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Відповідно до довідки № 204/П від 05.10.07 Куценко В’ячеслав Григорович працює у Комунальному підприємстві “Редакція газети”Вечірній Київ” на посаді оглядача відділу з 11.06.07 та є автором спірної статті.

Закон України “Про інформацію” передбачає, що цензура як вимога, спрямована до засобу масової інформації, журналіста, головного редактора, організації, що здійснює випуск засобу масової інформації, його засновника (співзасновника), видавця, розповсюджувача, попередньо узгоджувати інформацію, що поширюється (крім випадків, коли така вимога йде від автора цієї інформації чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав на неї), та/або як накладення заборони (крім випадків, коли така заборона накладається судом) чи перешкоджання в будь-якій іншій формі тиражуванню або поширенню інформації з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб заборонена. Забороняються втручання у формах, не передбачених законодавством України або договором, укладеним між засновником (співзасновниками) і редакцією засобу масової інформації, у професійну діяльність журналістів, контроль за змістом інформації, що поширюється, з боку засновників (співзасновників) засобів масової інформації, органів державної влади або органів місцевого самоврядування, посадових осіб цих органів, зокрема з метою поширення чи непоширення певної інформації, замовчування суспільно значимої інформації, накладення заборони на показ окремих осіб або поширення інформації про них, заборони критикувати органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або їх посадових осіб (стаття 45-1 Закону).

Згідно зі ст. 47 Закону України “Про інформацію” відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як, зокрема, надання інформації, що не відповідає дійсності; примушення до поширення або перешкоджання поширенню певної інформації, а також цензура; поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи.

Статтею 26 Закону України “Про друковані засоби масової інформації” передбачено, що здійснюючи свою діяльність на засадах професійної самостійності, журналіст використовує права та виконує обов'язки, передбачені Законом України "Про інформацію" та цим Законом.

При цьому, журналіст має право: на вільне одержання, використання, поширення (публікацію) та зберігання відкритої за режимом доступу інформації; поширювати підготовлені ним повідомлення і матеріали за власним підписом, під умовним ім'ям (псевдонімом) або без підпису (анонімно); відмовлятися від публікації матеріалу за власним підписом, якщо його зміст після редакційної правки суперечить особистим переконанням автора; на збереження таємниці авторства та джерел інформації, за винятком випадків, коли ці таємниці обнародуються на вимогу суду. Журналіст зобов'язаний подавати для публікації об'єктивну і достовірну інформацію. Журналіст несе відповідальність в межах чинного законодавства за перевищення своїх прав і невиконання обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 1 та частиною першою статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути лише юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило встановлено лише для сторін спору в судовому процесі і не стосується третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Отже, такими особами можуть бути і громадяни, які не мають статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

В ст. 27 ГПК України зазначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд справи є неможливим без залучення до участі у справі фізичної особи Куценка В’ячеслава Григоровича. Однак, господарський суд мав можливість залучити його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що не вплинуло б на підвідомчість справи господарському суду.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, доводи позивача, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для залучення до участі у справі в якості відповідача 2 Куценка В’ячеслава Григоровича та припинення провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України.

За таких умов ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Європейське консалтингове агентство” задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.10.07 у справі №39/33 скасувати.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова Л.А.

Рябуха В.І.

17.01.08 (відправлено)