ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 42/97

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кременчукгаз" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2008р.

у справі №42/97 господарського суду м. Києва

за позовом Дочірнього підприємства "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кременчукгаз"

про зобов’язання укласти договір

за участю представників:

ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" –Овдіна Ю.Б.;

ВАТ "Кременчукгаз" –не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулая до господарського суду м. Києва з позовом та просила суд зобов’язати відповідача –Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Кременчукгаз" укласти договірна транспортування природного газу для потреб населення у 2008 році в його редакції.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що під час укладення відповідно договору сторонами не досягнуто згоди щодо його пп.2.1, 3.10, 6.2, 7.3 (а.с. 4-9).

Заперечуючи проти вимог поданого позову, відповідач у справі –ВАТ "Кременчукгаз" у відзиві на позов вважає, що позивач мав право передати неврегульовані розбіжності на вирішення суду,лише за наявності про це відповідної згоди між сторонами договору. Відхиляючи заявлені позовні вимоги по суті, відповідач вважає, що договір має бути укладений на умовах, викладених ним у протоколі розбіжностей і які відповідають чинному законодавству (а.с.35-38).

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.04.2008р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду відповідача зобов’язано укласти з позивачем договір №117Н-632 на транспортування природного газу для потреб населення від 24.12.2007р. в редакції згідно листа ДК "Уктрансгаз" НАК "Нафтогаз України" №16206/11-004 від 24.12.2007р. (а.с.49-51).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2008р. рішення господарського суду м. Києва від 22.04.2008р. залишено без змін (а.с.127-131).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, ВАТ "Кременчукгаз" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а у позові відмовити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права судами під час прийняття судових актів (а.с.134-139).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Отже, одним з основних принципів судочинства, закріплених конституційно, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

Вказаний конституційний принцип реалізується: положеннями ст.4 ГПК України, в силу якої, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України "Про господарські суди", ГПК України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України; вимогами ст.47 ГПК України, відповідно до якої судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи, а також іншими нормами.

Отже, прийняте судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Прийняті у цій справі судові акти зазначеним вимогам не відповідають.

Так, ст.125 Конституції України закріплений один із принципів судочинства, відповідно до якого система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципом, зокрема, територіальності.

В силу п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про судоустрій", до системи судів загальної юрисдикції входять місцеві суди. При цьому, згідно ч.1 ст.19 Закону, в системі судів загальної юрисдикції утворюються загальні та спеціалізовані суди окремих судових юрисдикцій. Господарські суди, за змістом ч.2 вказаної норми, є спеціалізованими судами.

Згідно ч.3 ст.22 Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Так, відповідно до ст.13 ГПК України, місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам. При цьому, розмежування компетенції між господарськими судами щодо розгляду справ відбувається з урахуванням правил підсудності.

Правила визначення територіальної підсудності викладені у ст.15 ГПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.15 ГПК України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Договір, який позивач просить суд укласти у його редакції відноситься до двосторонніх договорів. При цьому, зобов’язання за таких договором,у випадку його укладення, виникають у обох сторін.

Так, в силу ч.2,3 ст.626 ЦК України, договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони; договір є двостороннім, якщо правами та обов’язками наділені обидві сторони договору.

Зокрема, відповідно до умов договору, основним обов’язком позивача є надання послуг з транспортування трубопровідним транспортом природного газу у кількості та на умовах, визначених договором. Зазначений обов’язок позивача –ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" кореспондується з відповідним правом відповідача –ВАТ "Кременчукгаз" –вимагати від позивача виконання такого обов’язку.

Основним обов’язком відповідача –ВАТ "Кременчукгаз", у випадку укладення відповідного договору, є обов’язок сплачувати за транспортування газу встановлену плату. При цьому, відповідний обов’язок ВАТ "Кременчукгаз" кореспондується з правом позивача вимагати від відповідача виконання такого обов’язку.

Таким чином, даний договір є підставою для виникнення у його сторін взаємних зустрічних зобов’язань, позивача –надавати послуги з транспортування природного газу, відповідача –оплачувати відповідні послуги.

Отже, посилання позивача на виникнення лише у нього зобов’язань за договором хибне.

Враховуючи зазначене, підсудність спору у даній справі мала вирішуватись відповідно до загального правила територіальної підсудності, визначеного ч.2 ст.15 ГПК України, згідно з яким відповідний спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Таким чином, спір у даній справі підсудний господарському суду Полтавської області, оскільки відповідач знаходиться у м. Кременчук Полтавської області.

Згідно ст.17 ГПК України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи. При цьому, згідно ч.3 вказаної норми, справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Враховуючи, що справа була прийнята господарським судом м. Києва з порушенням встановленої підсудності, суд першої інстанції, встановивши це, повинен був надіслати її господарському суду Полтавської області.

Розглянувши дану справу з порушенням встановленої підсудності, суд першої інстанції допустив порушення вищенаведених норм права, що відповідно до п.6 ч.3 ст.104 ГПК України, було безумовною підставною для скасування рішення суду першої інстанції за результатами його перегляду в апеляційному порядку, на що не звернула увагу апеляційна інстанція, залишаючи рішення суду першої інстанції у даній справі без змін.

За таких обставин, рішення господарського суду м. Києва від 22.04.2008р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2008р. підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кременчукгаз" задовольнити частково.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2008р. та рішення господарського суд ум. Києва від 22.04.2008р. у справі №42/97 скасувати.

3.          Справу передати на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Палій В.М.