СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.08                                                                                 Справа № 5/12.

Господарський суд Луганської області у складі головуючого судді Закропивного О.В., при секретарі Мелеховій О.С., за участю представників сторін:

від позивача Чорнуха Є.В. (довіреність №10 від 08.01.08.);

від 1-го відповідача Коворотна О.В., (довіреність №654 від 31.01.08);

від 2-го відповідача Скакун Л.Н.,(довіреність №150 від 21.03.07);

розглянувши матеріали справи за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Східенерго”, м. Донецьк в особі структурної одиниці "Луганська ТЕС" Товариства з обмеженою відповідальністю "Східенерго”, м. Щастя м. Луганськ

до 1-го відповідача Управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району у м. Луганську ради, м. Луганськ

2-го відповідача Міського управління праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, м. Луганськ

про стягнення 21 497грн. 39 коп., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення 21497грн.39 коп. компенсаційних виплат за надання комунальних послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання з 01.04.02 по 2003р. особам, які мають пільги по оплаті комунальних послуг

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачі надали відзиви на позовну заяву якими позовні вимоги відхилили в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції вони зазначили, що на момент виникнення заборгованості між позивачем та відповідачами не існувало ніяких договірних стосунків. Крім того позивачем пропущений 3-х річний термін позовної давності для звернення до суду з позовом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та надані ними докази в їх сукупності господарський суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

У відповідності з Законами України «Про міліцію», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»Товариство з обмеженою відповідальністю "Східенерго”, м. Донецьк в особі структурної одиниці "Луганська ТЕС " Товариства з обмеженою відповідальністю "Східенерго” у період з 01.04.2002 року по 2003 рік надало пільги певній категорії громадян по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у м. Щастя Луганської області на загальну суму 21 497 грн. 39 коп.

Постановою КМУ від 04.03.2002р. № 256 затверджено Порядок фінансування витрат місцевих бюджетів на здійснення заходів щодо виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, що видобувається в Україні (далі Порядок).

Кошти державного бюджету, згідно з Бюджетним Кодексом України, надаються постачальникам послуг лише через розпорядника бюджетних коштів, яким на теперішній час визначений перший відповідач.

Порядком передбачено, що фінансування витрат місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік.

Викладені обставини свідчать про те, що спірні правовідносини виникли в 2002 році та продовжують існувати до теперішнього часу.

З 1 січня 2004 року втратив чинність ЦК УРСР, який регулював господарські та цивільні відносини до 01.01.04. і, відповідно, почали діяти ГК та ЦК України, які регулюють їх в теперішній час.

В пункті 4 р. 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України зазначається, що до господарських відносин, які виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Статтею 5 ЦК України, встановлена дія актів цивільного законодавства у часі, а саме, в ч. 3 цієї статті зазначається, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, до даних спірних правовідносин слід застосовувати положення нині діючих ГК та ЦК України.

У відповідності з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалі справи вбачається, що позивач, у 2008 році заявляє вимоги щодо сплати заборгованості у сумі 21 497,39 грн. за надані у період з 01.04.2002 року до 2003 року, послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у м. Щастя Луганської області, особам які мають пільги по оплаті комунальних послуг у відповідності з Законами України «Про міліцію», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На надання пільг та субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання та водовідведення і послуг зв'язку, передбачається субвенція з Державного бюджету України місцевим бюджетам, розмір якої визначається законом про державний бюджет України. Відповідно до ст. 21 БК України кошти бюджету надаються фізичним та юридичним особам, які не мають статусу бюджетної установи лише через розпорядника бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 23 БК України, усі бюджетні призначення (повноваження, надане головному розпоряднику бюджетних коштів цим Кодексом, законом про Державний бюджет України або рішенням про місцевий бюджет, що має кількісні та часові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування) втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, за винятком тих випадків, коли окремим законом передбачені багаторічні бюджетні призначення. Згідно зі ст. З БК України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

В даному випадку бюджетний період, протягом якого здійснювалися видатки за рахунок субвенції з державного бюджету на вказані цілі, закінчився 31.12.2002 року.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу УРСР, та ст. 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в 3 роки.

Згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, таким днем є 31.12.2002 року.

Позивач не довів суду поважність причини пропуску позовної давності відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу УРСР та ст. 267 ЦК України, тому закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові.

З огляду на викладене заяву другого відповідача щодо застосування строку позовної давності до стягнення 21497грн.39 коп., компенсаційних виплат за надання комунальних послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання за період 01.04.02 по 2003р. слід задовольнити, та застосувати до зазначених правовідносин позовну давність, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд, –

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення –07.03.08.

Суддя                                           О.В. Закропивний