ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.03.08                                                                                           Справа № 26/284

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючої           Дубник О.П.

суддів          Дух Я.В.

Якімець Г.Г.

При секретарі судового засідання          Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства (далі ЛКП) «Львівелектротранс»від 06.11.07р. №30/1011

на рішення господарського суду Львівської області від 09.10.2007р.

у справі №26/284

за позовом ЛКП «Львівелектротранс», м.Львів

до відповідача Закритого акціонерного товариства (далі ЗАТ) «Львівський домобудівний комбінат», м.Львів

про          визнання договору недійсним

за участю представників

від позивача –Гіра С.В. –представник (дов. у справі);

від відповідача – Сеньків О.І. –представник (дов. у справі).

Розпорядженням голови суду, яке знаходиться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів.

Права та обов’язки згідно ст.22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Суд апеляційної інстанції, керуючись ст.ст.27, 43 ГПК України, відхилив клопотання позивача про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача Львівську міську раду.

В судовому засіданні 20.02.08р. оголошувалась перерва до 27.02.08р.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Рішенням господарського суду Львівської області від 09.10.2007 р. у справі № 26/384 у задоволенні позовних вимог Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс»до ЗАТ «Львівський домобудівний комбінат»про визнання недійсним договору № 32/173/04 підряду на капітальне будівництво, відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203, ст.ст.215, 628, 837, 843, 877 Цивільного кодексу України, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про недоведеність позовних вимог, оскільки відсутні будь-які підстави, передбаченні чинним законодавство, для визнання спірного договору недійсним.

З мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, ЛКП «Львівелектротранс»оскаржило рішення суду, як прийняте з порушенням норм матеріального права, наполягаючи та тому, що у спірному договорі відсутні положення, передбачені ч.1 ст.837, ч.1 ст.843, ч.2 ст.87 ЦК України, наявність яких є обов’язковою згідно вимог згаданого Кодексу для даного виду договорів.

Враховуючи наведене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та задоволити позовні вимоги.

ЗАТ «Львівський домобудівний комбінат»у відзиві на апеляційну скаргу просить у задоволенні апеляційної скарги ЛКП «Львівелектротранс»відмовити за її безпідставністю. Окрім того, ЗАТ «Львівський домобудівний комбінат»зазначає, що ст. 203 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, серед цих підстав відсутні ті, на які покликається позивач, серед яких відсутність у договорі положень про прийняття замовником об’єкту будівництва (ст. 837 ЦК України), про ціну роботи (ст. 843 України), про склад і зміст проектно-кошторисної документації (ст. 877 ЦК України), про те, яка сторона зобов’язана її надати (ст. 877 ЦК України).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне :

20 липня 2004 року між ЛКП «Львівелектротранс»та ЗАТ «Львівський домобудівний комбінат»укладено договір № 32/173/04 підряду на капітальне будівництво, згідно умов якого Замовник (ЛКП «Львівелектротранс») доручає Підряднику (ЗАТ «Львівський домобудівний комбінат») збудувати за кошти Підрядника та інвесторів триповерхову прибудову приміщень громадського призначення (корпус № 5) по вул. Грінченка-Назарука на земельній ділянці, відведеній Замовнику згідно рішення міського виконкому № 427 від 28.05.2003 р.

На виконання зазначеного договору Підрядником виконано підрядні роботи протягом серпня 2004 р. –липня 2006 р. щодо будівництва фундаменту корпусу № 5 по вул. Назарука і виконання супутніх будівельно-монтажних робіт на загальну суму 346573,44 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2004 року та липень 2006 р.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою —третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У ч.1–3, 5, 6 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Статтею 877 ЦК України визначено, що підрядник зобов’язаний здійснювати будівництво та пов’язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов’язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов’язана надати відповідну документацію.

Всупереч вищенаведеним вимогам ст.837, 843, 877 ЦК України, стронами у договорі № 32 від 20.07.2004 року не погоджено наступні умови:

1)          про прийняття об’єкту будівництва підрядником, що є порушенням ч.1 ст.837 ЦК України. Розділом 1 «Предмет договору»лише визначено те, що Замовник доручає Підряднику збудувати за кошти Підрядника та інвесторів триповерхову прибудову приміщень громадського призначення (корпус №5) по вул. Грінченка-Назарука на земельній ділянці, відведеній Замовнику згідно рішення міського виконкому № 27 від 28.05.2003 р.

2)          про ціну роботи, що є порушенням ст.843 ЦК України. П. 2.1. Договору лише передбачено, що кошторисна вартість будівнитцва визначається з розрахунку 1020,00 грн. за 1 м.кв. загальної площі і може коригуватися в залежності від зміни цін на матеріали, енергоносії, сировину, а також витрат на заробітну плату згідно декретів Кабінету Міністрів.

3)          про склад та зміст проектно-кошторисної документації та про сторону, яка має надати цю документацію, що є порушенням ст. 877 ЦК України. Натомість п.4.3. Договору лише передбачено, що Підрядник здійснює будівництво згідно погодженої проектно-кошторисної документації в нормативні терміни будівництва у відповідності з погодженим графіком робіт

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.8 ст.181 ГК України „...У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся)...”.

Згідно п.17 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/111 від 12.03.99 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними»„...недійсною може бути визнана лише укладена угода, тобто така, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов (стаття 153 Цивільного кодексу). Якщо у процесі вирішення спору буде встановлено, що угоду між сторонами фактично не було укладено, господарському суду на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК слід припинити провадження у справі...”.

У п. 4 Оглядового листа Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів про визнання угод недійсними»№01-8/481 від 20.04.2001р. передбачено, що „... За відсутності у договорі істотних умов він визнається неукладеним...”.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що непогодження сторонами вищезазначених умов про прийняття об’єкту будівництва Замовником, ціну роботи, склад і зміст проектно-кошторисної документації та особу, яка повинна її надати, дає підстави вважати договір №32 підряду на капітальне будівництво від 20.07.2004р. неукладеним.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст.33 ГПК України).

Відповідно до ч.2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.103, 104, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу задоволити частково.

2.          Рішення господарського Львівської області від 09.10.07р. у цій справі скасувати і провадження у справі припинити.

3.          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

4.          Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя О.П. Дубник

суддя Я.В.Дух

суддя Г.Г.Якімець

Постанова підписана 19.03.08р.