ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.08р.

Справа № А32/А25/52-08(32/61)

За позовом: Закритого акціонерного товариства „Фінансовий Союз Банк”, м.Дніпропетровськ

До:Управління ПФУ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

Про: визнання недійсним рішення

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача : не з’явився ;

Від відповідача : Гречко Я.В. ( дов. № 4022/08-42 від 27.08.08 р.)

СУТЬ СПОРУ :

Позивач в січні 2005 р. звернувся з позовом до відповідача про визнання недійсним рішення УПФУ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 20.10.04 р. № 468 про застосування штрафних санкцій. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невідповідність спірного рішення фактичним обставинам справи та відсутність у підприємства позивача недоїмки із сплати страхових внесків до пенсійного фонду.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на ту обставину, що спірне рішення прийняте ним за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності позивача, в межах наданої законом компетенції та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

За наявними в справі матеріалами суд не в змозі визначити: чи мав місце факт заниження позивачем ФОП податкового зобов’язання ( зазначений в акті перевірки, складеному УПФ) на яку відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” нараховані штрафні ( фінансові) санкції згідно із актом перевірки відповідача. Для роз’яснення цих питань, що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, виникла необхідність в призначені бухгалтерської судової експертизи. Враховуючи, що розгляд справи № 32/61 був неможливим до роз’яснення експертом вищенаведених питань, що виникли при вирішенні господарського спору; ухвалою суду від 15.02.05 р. по справі була призначена судова економічна експертиза, проведення якої було доручено фахівцям Дніпропетровського НДІСЕ. На вирішення експерта були поставлені наступні питання: 1) чи підтверджується документально заниження Закритим акціонерним товариством „ Фінансовий Союз Банк”, зобов’язань зі сплати збору на обов’язкове пенсійне страхування в червні-липні 2003р. ( зазначена УПФУ в акті № 113 від 20.10.04 р.); у разі документального підтвердження заниження, який розмір заниженого фонду оплати праці? 2) чи вірно УПФУ в Бабушкінському районі донарахована сума зобов’язання та штрафних санкцій Закритому акціонерному товариству „ Фінансовий Союз Банк” згідно із спірним рішенням ( на підставі акту перевірки № 113 від 20.10.04 р.)? 3) чи підтверджується документально повнота нарахування та сплати збору на обов’язкове пенсійне страхування підприємством позивача за перевіряє мий період ( зазначений в акті перевірки № 113 від 20.10.04 р.) ? Сторони були зобов’язані на вимогу експерта надати документи, необхідні для проведення експертизи. Запропоновано позивачу –ЗАТ „ Фінансовий Союз Банк”, здійснити попередню оплату вартості експертного дослідження на підставі відповідної вимоги Дніпропетровського НДІСЕ. Провадження у справі було зупинено до вирішення експертом вищенаведених питань. В подальшому від експерта надходила низка клопотань про витребування від сторін додаткових документів, необхідних для експертного дослідження. Ухвалами та листами суду ці документи неодноразово витребувалися від сторін та направлялися на адресу судового експерта .28.07.08 р. матеріали справи були повернуті із ДНДІСЕ із повідомленням про неможливість проведення експертизи у зв’яку несплатою позивачем вартості експертного дослідження. Ухвалою суду від 22.09.08 р. на підставі приписів п.6 листа ВГСУ від 27.11.06 р. № 01-8/2651 «Про деякі питання призначення судових експертиз»( у разі відмови чи ухилення заінтресованої сторонни від оплати витрат, пов’язаних з проведенням судової експертизи, господарський суд розглядає справу на підставі наявних доказів ) провадження у справі було поновлено.

В судовому засіданні 02.10.08 р. позивач уточнив позовні вимоги ( заява № 11/921 від 02.10.08 р. ) та в обгрунтування своїх позовних вимог стверджував наступне: перевірка фінансово-господарської діяльності банку здійснювалася УПФУ під час процессу ліквідації банку ( квітень - червень та липень 2003 р. ) 17.04.03 р. Постановою Правління НБУ від 16.04.03 р. № 150 було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АКБ «Технобанк». Постановою Правління НБУ від 04.07.03 р. № 283 скасовано попередню постанову Правління НБУ від 17.04.03 р. № 150. Відповідно ж до п.9.1. постанови Правління НБУ від 28.08.01 р. № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства »з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора припиняється нарахування пені і відсотків з усіх видів заборгованості банку і штрафів, що нараховуються за результатами перевірок, здійснених Національним банком, органами державної податкової служби. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що застосування відповідно до оспорюваного рішення УПФУ штрафна санкція є неправомірною. Окрім того позивач посилається на те, що рішення УПФУ за своєю формою не відповідає вимогам чинного законодавства ( Законів України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та «про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»), тощо.

Відповідач заперечував проти тверджень позивача, викладених у заяві про уточнення позовних вимог, та зазначав, що оспорюване рішення прийняте у відповідності до вимог чинного на той час законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

20.10.04 р. Управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська за результатами планової перевірки фінансово-господарської діяльності ЗАТ „Фінансовий Союз банк” /АКБ „Технобанк” щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування підприємством позивача складено акт № 113, у відповідності з яким було встановлено заниження фонду оплати праці, з якого обчислюється збір на обов’язкове державне пенсійне страхування в квітні, червні, липні 2003 р. на 14 060,60 грн.; в результаті УПФУ донараховано збору 4 777,29 грн. та штрафних санкцій –3 334,69 грн. На підставі зазначеного акту відповідачем прийняте оспорюване позивачем рішення № 468 від 20.10.04 р. „Про застосування штрафних санкцій, донарахованих сум зборів за порушення законодавства про сплату збору”, згідно з яким за порушення п.15.3. роз.15 Інструкції ПФУ № 16-6 від 19.10.01 р. у відповідності із ст.17 Закону України № 2181-III від 21.12.00 р. „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” застосував до позивача штрафні санкції в сумі 3 334,69 грн. та здійснив донарахування збору в сумі 4 777,29 грн., які відповідач повинен був сплатити до 30.10.04 р.

Позивач, будучи незгодним з зазначеними актом перевірки та прийнятим на його підставі рішенням, звернувся до суду з позовом про визнання недійсними спірного рішення., посилаючись на наступне: перевірка фінансово-господарської діяльності банку здійснювалася УПФУ під час процессу ліквідації банку ( квітень - червень та липень 2003 р. ) 17.04.03 р. Постановою Правління НБУ від 16.04.03 р. № 150 було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АКБ «Технобанк». Постановою Правління НБУ від 04.07.03 р. № 283 скасовано попередню постанову Правління НБУ від 17.04.03 р. № 150. Відповідно ж до п.9.1. постанови Правління НБУ від 28.08.01 р. № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства »з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора припиняється нарахування пені і відсотків з усіх видів заборгованості банку і штрафів, що нараховуються за результатами перевірок, здійснених Національним банком, органами державної податкової служби. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що застосування відповідно до оспорюваного рішення УПФУ штрафна санкція є неправомірною . Окрім того позивач посилається на те, що рішення УПФУ за своєю формою не відповідає вимогам чинного законодавства ( Законів України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами »та «про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»), тощо.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Відповідно до приписів п.п. г) п.9.1. постанови Правління НБУ від 28.08.01 р. № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства »: з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора: припиняється нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, у тому числі нарахування пені та відсотків з усіх видів заборгованості банку та штрафів, що нараховуються за результатами перевірок, здійснених Національним банком, органами державної податкової служби тощо, а також за пасивними операціями, у тому числі за депозитами.

Але в тексті цієї постанови Правління НБУ відсутні посилання на припинення нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, що нараховуються за результатами перевірок, здійснених органами Пенсійного фонду України. Окрім того за відсутності висновків судової економічної експертизи, на вирішення якої судом було поставлене ( поміж-іншим ) питання щодо підтвердження або не підтвердження документально заниження Закритим акціонерним товариством „ Фінансовий Союз Банк” зобов’язань зі сплати збору на обов’язкове пенсійне страхування саме в червні-липні 2003р.; та неможливості проведення судової експертизи саме з вини позивача –у зв’язку із відмовою оплатити вартість експертного дослідження; суд на підставі наявних доказів не знаходить достатньо правових підстав для визнання оспорюваного позивачем рішення УПФУ недійсним. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги задоволенню не підлягають .

На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами ст.ст. 159-163 КАС України, господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі .

Ця постанова може бути оскаржена в порядку розділу ІV КАС України та набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАСУ .

Суддя О.Ю.Васильєв