КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2008                                                                                           № 32/399-31/169

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасизалізобетонбуд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.09.2008

у справі № 32/399-31/169

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасизалізобетонбуд"

до                                                   Підприємство "Ресурс" Всеукраїнська організація інвалідів "Союз організацій інвалідів України"

Громадська організація "Народна кредитна спілка "Добробут"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення 1973343,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 03.09.2008 р. по справі № 32/399-31/169 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що при прийнятті рішення місцевим судом не взято до уваги угоду від 15.08.2008 р., яку укладено між позивачем та відповідачем 2 й помилково зазначено, що договір підряду-оренди крану від 22.09.2005 р. (далі Договір) не створює жодних прав та обов’язків для ГО “Добробут”. Крім цього, місцевий суд, встановивши наявність заборгованості за договором, безпідставно відмовив в її стягненні та прийняв рішення за відсутності представників сторін, що є підставою для скасування рішення згідно ст. 104 ГПК України, тощо.

В судовому засіданні представник апелянта доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити за наведених у ній підстав.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з’явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належно (підтверджується долученою до матеріалів розпискою), в попередніх засіданнях доводи апеляційної скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне й обґрунтоване залишити без змін. З огляду на наведене, апеляційний суд вважає за необхідне справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача 2 також доводи апеляційної скарги також заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне й обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Так, 24.07.2007 р. ТОВ “Черкасизалізобетонбуд” звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Підприємства “Ресурс” про стягнення 684 467,68 грн. орендної плати, 45 427, 49 грн. пені, 18 876,17 грн. –3% річних та 57 906,76 грн. інфляційних втрат, а також 1 166 665,50 грн. неустойки. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що на підставі укладеного між сторонами 22.09.2005 р. договору, відповідачу в січні 2006 р. передано у строкове платне користування баштовий кран КБ-647, останній по Договору розрахувався частково в сумі 489 500 грн., таким чином станом на 10.04.2007 р. його заборгованість за Договором перед позивачем становить 684 467,68 грн. Крім цього, на підставі п. 5.4 Договору стягненню підлягає пеня в розмірі 45 427, 49 грн., а також у відповідності до ст.ст. 611, 625 ЦК України - 18 876,17 грн. –3% річних та 57 906,76 грн. інфляційних втрат. Договір розірвано 18.10.2006 р. згідно надісланого на адресу позивача повідомлення-вимоги № 298 від 09.10.2006 р., кран не повернуто позивачу 18.10.2006 р., отже на підставі ст. 785 ЦК України стягненню з відповідача підлягає неустойка в розмірі 1 166 665,50 грн. за несвоєчасне повернення орендованого майна, тощо.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.08.2007 р. за клопотанням позивача до участі у справі залучено відповідача 2 - ГО “Добробут”. В зв’язку з чим, позивач уточнив свої вимоги і просив стягнути солідарно з Підприємства “Ресурс”, ГО “Добробут” 684 467,68 грн. орендної плати, 45 427, 49 грн. пені, 18 876,17 грн. –3% річних та 57 906,76 грн. інфляційних втрат, а також 1 166 665,50 грн. неустойки.

До матеріалів справи долучено відзив відповідача 1 на позовну заяву, згідно якого зобов’язання перед позивачем повинен виконувати відповідач 2, адже фінансування по будівництву здійснюється останнім на підставі контракту № 1/Б/02 від 18.01.2001 р. по будівництву житлового об’єкту за адресою : м. Київ, вул. Борщагівська, 208, тощо.

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.09.2007 р. по справі № 32/399 позов задоволено : з Підприємства “Ресурс”, ГО “Добробут” стягнуто солідарно на користь ТОВ “Черкасизалізобетонбуд” 684 467,68 грн. боргу, 45 427, 49 грн. пені, 18 876,17 грн. –3% річних та 57 906,76 грн. інфляційних втрат, а також 1 166 665,50 грн. неустойки.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2007 р. апеляційні скарги Підприємства “Ресурс”, ГО “Добробут” залишено без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 18.09.2007 р. по справі № 32/399 –без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.03.2008 р. касаційну скаргу Підприємства “Ресурс” задоволено частково, рішення обох попередніх інстанцій скасовано, справу надіслано на розгляд до місцевого суду.

Ухвалою Верховного суду України від 22.05.2008 р. в порушенні провадження з перегляду в касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України від 13.03.2008 р. по справі № 32/399 відмовлено.

Суд першої інстанції, з’ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази й положення чинного законодавства, дійшов висновку про безпідставність й необґрунтованість позовних вимог, а відтак відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд посилався на п. 6.2 Договору, згідно якого цей договір може бути розірвано тільки за згодою сторін або по рішенню суду. 09.10.2006 р. позивач надіслав відповідачу-1 повідомлення-вимогу про відмову від договору-підряду оренди крана з посиланням на несплату орендних платежів за січень-вересень 2006 р. Повідомлення про відмову відповідач одержав 18.10.2006 р., що підтверджується листом відповідача 1. Договір-підряду оренди крану (з елементами найму) від 22.09.2005 р. не розірвано за згодою сторін, отже його може бути достроково розірвано на вимогу однієї сторони в порядку, передбаченому ст. 188 ГК України. Відповідно до ст. 291 ГК України договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. В тексті Договору записано альтернативний термін дії договору до кінця 2005 р. або до завершення будівельних робіт . При такій невизначеності позивач документально не довів терміну дії договору та дотримання сторонами порядку розірвання спірного Договору.

Положеннями ч. 1 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦК України). Місцевим судом встановлено, що Договір не змінено та не розірвано у встановленому законом порядку, тому останній є чинним, права та обов'язки сторін за Договором продовжують існувати, отже у позивача не виникло права на стягнення коштів на його підставі, як і застосування сторонами цивільно-правової відповідальності, тощо.

З огляду на наведені висновки суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується з ними як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що договір, який укладено між сторонами, є на підставі ч. 2 ст. 628 ЦК України змішаним договором, адже містить елементи двох договорів : найму та підряду. До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі.

Згідно пояснень позивача спірний Договір є договором найму, отже на підставі ст. 759 ЦК України його сторонами є ТОВ “Черкасизалізобетонбуд” (наймодавець) та Підприємство “Ресурс” (наймач). Таким чином, безпідставним є посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на угоду від 15.08.2008 р., укладену між ТОВ “Черкасизалізобетонбуд” та ГО “Добробут”. Відповідно до п. 2.1 Договору розрахунки за виконані роботи проводяться щомісячно за договірною ціною на підставі актів вартості виконаних робіт (надання послуг), підписаних уповноваженими представниками генпідрядника, виконавця і завірених печаткою.

На вимогу апеляційного суду з метою встановлення суми боргу згаданих актів не надано, а з долучених до матеріалів справи пояснень позивача видно, що акти вартості виконаних робіт сторонами не складались та не підписувались. Крім цього, не надано суду й доказів на підтвердження : часткової оплати боргу в сумі 489 500 грн., про які йдеться в позовній заяві та періоду, за який її сплачено, обґрунтованого розрахунку пені, інфляційних втрат, 3% річних, тощо.

Натомість, відповідачем 1 заперечується в суді факт надання будь-яких робіт чи використання баштового крану.

Відповідно до ч. 4 ст. 762 ЦК України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Апелянтом не спростовано жодними доказами твердження відповідача 1 про невикористання крану в зв’язку з відсутністю у позивача дозвільних документів та технічної документації на кран КБ-674, незважаючи на неодноразову вимогу апеляційного суду надати такі документи.

Крім цього, згідно наданих в засіданні суду апеляційної інстанції пояснень сторін, термін дії договору : до закінчення будівництва, отже вірними є висновки місцевого суду, що спірний Договір є чинним, а права та обов'язки сторін за Договором продовжують існувати. Доказів припинення Договору, як і його розірвання в установленому договором та ст. 188 ГК України порядку апеляційному суду не надано.

Посилання позивача в своїх письмових поясненнях на те, що він має право на відмову від Договору в односторонньому порядку на підставі ст. 782 ЦК України, ч. 3 ст. 374 ГК України, апеляційний суд до уваги не бере, з огляду на положення ст. 627 ЦК України та п. 6.2 Договору. Крім цього, згідно долученого до матеріалів справи договору купівлі-продажу № 273 від 05.03.2007 р. баштовий кран КБ-674 передано у власність ТОВ “Будівельний центр “Добробут”, тому не заслуговують на увагу твердження позивача в письмових поясненнях про демонтаж крану - 11.04.2007 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних та достатніх на підтвердження своїх позовних та апеляційних вимог, в тому числі й на вимоги апеляційного суду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а скарга – не підлягає задоволенню. Підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Черкасизалізобетонбуд” залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 03.09.2008 р. по справі № 32/399-31/169 - без змін.

Матеріали справи № 32/399-31/169 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді

01.12.08 (відправлено)