ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.04.08 р.                     Справа № 21/52

Позивач: Відкрите акціонерне товариство “Алчевський металургійний комбінат” м. Алчевськ

до відповідача: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

про стягнення 9 305,86 грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Кир’ян Є.В. – інженер-претензіоніст юр. від.

відповідача: Цвітун М.М. - юр.

Відкрите акціонерне товариство “Алчевський металургійний комбінат” просить стягнути з Державного підприємства “Донецька залізниця” збитки у вигляді вартості нестачі вантажу (залізорудні окатиші), відправленого позивачу 03.11.2007р. за залізничною накладною № 44438433 у окатишевозі № 91468439, у сумі 9 305,86 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що після прибуття вагону на станцію призначення було встановлено, що на станції Красний Лиман була виявлена технічна несправність вагону. Перевіркою маси вантажу на цій же станції була встановлена нестача, яка підтверджена комерційним актам. Нестача, на його думку, виникла у зв’язку з незбереженням вантажу під час перевезення.

Залізниця наполягає на тому, що відповідальність за нестачу має нести відправник вантажу, який не забезпечив належну підготовку вагону для перевезення залізорудних окатишів. Придатність рухомого складу для перевезення у комерційному відношенні визначає відправник, якщо вантаж завантажується у вагон його засобами. Вм'ятина, яка була у окатишевоза № 91468439, згідно акту форми ГУ-106 старого походження і не усунена відправником. Зазначений дефект не міг з’явитись під час перевезення вантажу залізницею, а тому перевізник не повинен нести відповідальність за втрату вантажу у цьому випадку.

Розгляд справи закінчено 09.04.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у засіданні оголошувалась перерва до 15-00 год. 09.04.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

03.11.07р. Відкрите акціонерне товариство “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” по залізничній накладній на групу вагонів № 44438433 у окатишевозі № 91468439 відвантажило позивачу залізорудні окатиші вагою нетто вантажу - 65,0 т.

На станції Красний Лиман (проміжна станція) 05.11.07р. окатишевоз № 91468439 був відчеплений від групи вагонів у зв’язку з виявленням ознак недостачі (заглибина), витікання вантажу та несправності кришки розвантажувального люка. На цій же станції були складені акт форми ГУ-106 від 6.11.07р. № 187, акти загальної форми №№ 1927, 128 від 05.11.07р., а також комерційний акт БН 680823/228/63 від 06.11.07р., згідно з яким:

·          вагон в технічному відношенні не справний – з правої сторони кришка розвантажувального бункера нещільно прилягає внаслідок вм’ятини розміром 80 х 20 мм у стінці бункера, зазор закладений ганчір’ям, витікання вантажу відсутнє;

·          навантаження нижче бортів на 300мм, пагорбоподібне;

·          з правої сторони заглибина розміром: 3000мм х 2500мм на конус до розвантажувального бункера;

·          зважування вагону проводилося на 150 т вагонних терезах два рази; нестача виявилася при кожному переважуванні;

·          вага нетто зважування вантажу 43,7 т (брутто 67,2 т, тари з брусу 23,5 т), нестача вантажу складає 21,3 т проти даних залізничної накладної.

Комерційний акт підписано: заступником начальника станції, двома старшими прийомоздавальниками.

Зі станції Красний Лиман спірний вагон, несправність якого була усунена, був відправлений за призначенням 06.11.07р. за досилочною накладною № 50376295.

Позивач просить стягнути із залізниці, яка не забезпечила збереження прийнятого до перевезення вантажу, вартість 20,16 т залізорудні окатиші (з урахуванням норми недостачі), яка з урахуванням ПДВ складає 9 305,86 грн.

Зважаючи на те, що:

Відповідно до ст.909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов’язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України “Про залізничний транспорт” залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону “Про залізничний транспорт” передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України “Про залізничний транспорт” обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджено, зокрема комерційним актом.

Виявлені на проміжній станції несправність окатишевоза і заглибина свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення вантажу.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 9 305,86 грн. із розрахунку: 20,16 т (нестача вантажу з урахуванням норми недостачі) х 461,60грн. (вартість 1т залізорудних окатишів + ПДВ).

Господарський суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у сумі 9 305,86 грн.

Посилання залізниці на те, що відправник міг бачити несправність вагону перед його завантаженням, і ця обставина, на її думку, дає підстави вважати, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин і, як наслідок, звільняє залізницю від відповідальності за нестачу, господарський суд вважає безпідставним, оскільки на залізниці лежить обов'язок подавати під завантаження справні, у технічному відношенні, вагони (ст.31 Статуту залізниць України) і тому якщо вона подала несправний вагон, повинна відповідати за нестачу, яка виникла внаслідок цього.

Якщо припустити, що відправник здійснив завантаження у несправний вагон, то постає правомірне питання: чому несправність вагону і витікання вантажу не було виявлено на станції відправлення або на одній із проміжних станцій під час перевезення, яке здійснювалось на відстань 155км? На ці запитання залізниця суду пояснень не дала. Однак, згідно пп. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів вагони, які прибувають і відправляються із станції, оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів. Пунктом 2.2 цих же Правил заборонено відправляти із станції вагони без їх огляду з метою виявлення несправностей і без усунення виявлених несправностей. У зв’язку з цим є правомірним припущення, що якщо б відправник завантажив несправний вагон, то на станції відправлення це було б виявлено.

Заперечення залізниці щодо того, що на відправникові лежить обов’язок підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які б забезпечували його збереження на шляху слідування; придатність рухомого складу для перевезення вантажів у комерційному відношенні визначає відправник, судом до уваги не взяті, так як:

- ч.3 ст.32 Статуту, на яку посилається залізниця, передбачений обов’язок відправника підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування, а не вагон. Подібна норма закріплена і п.4 Правил приймання вантажів до перевезення;

- поняття "технічно несправні вагони" і "вагони в комерційному відношенні непридатні для перевезення відповідного вантажу" не тотожні. Їх варто розрізняти, тому що вагон може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари. У такому випадку мова йде про непридатність вагона в комерційному відношенні.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.909, 920, 924 п.2 Цивільного Кодексу України, ст.307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст.23, 26 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст.113, ч.2 ст.114, ст.129 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів і керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, п/р 8601 в ДРУ ПІБ м. Донецьк, МФО 334635, п/р 19, 19 у Донецькій філії АБ “Експрес-банк”, МФО 335838, код ЄДПОУ 01074957) на користь Відкритого акціонерного товариства “Алчевський металургійний комбінат” (м. Алчевськ Луганської області, вул. Шмідта, 4, п/р в Луганській обласній дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, МФО 304007, код ЄДПОУ 05441447) 9 305,86 грн. шкоди (вартість нестачі), 102,00 грн. - відшкодування витрат по оплаті державного мита, 118,00 грн. - відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18