ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2008 р. Справа № 13/186-07

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

суддів:

при секретарі ,

за участю представників сторін:

від позивача: Другова І.С. - представник за довіреністю від 14.01.2008р.,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Альянс", м.Бершадь Вінницька область

на рішення господарського суду Вінницької області

від "03" грудня 2007 р. у справі № 13/186-07 (суддя Тісецький С.С.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Кривий Ріг Цемент", м. Кривий РігДніпропетровської області

до Приватного підприємства "Альянс", м.Бершадь Вінницька область

про стягнення 133591,48грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 03.12.2007р. у справі №13/186-07 позов Відкритого акціонерного товариства "Кривий Ріг Цемент" до Приватного підприємства "Альянс" про стягнення 133591,48грн. задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 124192,84 грн. боргу, 6247,07 грн. пені, 1304,40 грн. витрат на державне мито та 115,22 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 0,72 грн. боргу та 150,85 грн. пені відмовлено.

Провадження у справі в частині 3000 грн. боргу припинено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржений судовий акт скасувати.

Мотивуючи апеляційну скаргу, відповідач, зокрема, зазначає наступне:

-суд залишив поза увагою, що остання партія цементу, всупереч умовам угоди, була поставлена позивачем на адресу відповідача без погодження з останнім, за підвищеною ціною. За таких обставин, ПП "Альянс" не визнає основної суми боргу в розмірі 124192,84 грн., а також пеню в розмірі 6247,07 грн.;

-суд порушив норми процесуального права, розглянувши справу за відсутності представника скаржника.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу та, безпосередньо, в судовому засіданні представник позивача заперечила проти доводів та вимог скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, про причини нез'явлення не повідомив.

Зважаючи на те, що про дату і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином (ухвалу про призначення розгляду апеляційної скарги на 14.02.2008р. було надіслано на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією 25.12.2007р.), а, також враховуючи положення ст. 101 Господарського процесуального кодексу України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, судова колегія вважає, що нез'явлення в судове засідання представника відповідача не перешкоджає перегляду справи за наявними в ній доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняті оскаржуваного судового акту, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В березні 2007 року ВАТ "Кривий Ріг Цемент" звернулось в господарський суд Вінницької області з позовом до ПП "Альянс" про стягнення 133591,48грн.., з яких 127193,56 грн. - борг за поставлену продукцію, 6397,92 грн.-пеня.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що між ПП "Альянс" (Покупець) та ВАТ "Кривий Ріг Цемент" (Продавець) було укладено договір №153к від 15.03.2006р., за умовами якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача цемент, а відповідач зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість (а.с.13-15, т.1).

Пунктом п.2.1. договору визначено, що ціна, вартість, марка товару, тип його пакування та кількість наведена в додатках, які є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 5.1 договору обумовлено, що оплата за товар здійснюється Покупцем протягом 21 календарного дня від дати відвантаження товару шляхом перерахування на поточний рахунок Продавця.

На виконання умов даного договору ВАТ "Кривий Ріг Цемент" поставив, а ПП "Альянс" отримав товарно-матеріальні цінності на суму 617987,76 грн. Це підтверджується заявками на відпуск товару, рахунками-фактурами та квитанціями про приймання вантажу (а.с.55-132,т.1).

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, сплативши, згідно платіжних доручень, лише 490794,92 грн. (а.с.21-54, т.1).

Оскільки, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, виникла заборгованість у сумі127193,56 грн., що і спонукало Продавця звернутись за судовим захистом своїх прав та інтересів.

В ході розгляду справи позивач уточнив вимоги позовної заяви. Просив стягнути з відповідача 124193,56 грн. боргу та 6397,92 грн. пені, оскільки ПП "Альянс" 21.05.2006р. було перераховано на рахунок ВАТ "Кривий Ріг Цемент" 3000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №638, 640, 642 від 21.05.2006р. (а.с.150-153, т.1).

У зв'язку з цим провадження у справі в частині стягнення 3000 грн. було припинено на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу приписів ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач свої зобов'язання у встановлений строк належним чином не виконав.

Положення ст.33 Господарського процесуального кодексу України розподіляють обов'язок доказування та подання доказів між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обгрунтовують його вимоги та заперечення.

Докази на підтвердження сплати ПП "Альянс" заборгованості в сумі 124192,84 грн. в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу й необхідність їх задоволення.

Відповідно до вимог ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу приписів ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 1 спеціального Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-131 (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002р. №9221 - 3), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платнику пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. В той же час, стаття 3 Закону, яка носить імперативний характер, вводить певні обмеження щодо меж згоди сторін, а саме: розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором , припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ст.232 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.3. договору від 15.03.2006р. сторони встановили, що при порушені строків розрахунків Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати.

Колегія суддів погоджується з уточненою судом першої інстанції сумою пені в розмірі 6247,07 грн., заявленої позивачем до стягнення з відповідача.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не грунтуються на чинному законодавстві та спростовуються матеріалами справи, а тому не можуть бути підставою для скасування оскарженого судового акту.

Зокрема, посилання відповідача на те, що остання партія цементу, всупереч умовам угоди, була поставлена позивачем на адресу відповідача без погодження з останнім, за підвищеною ціною спростовується наявною в матеріалах справи копією додатку №4 від 10.09.2006р., в якому встановлено ціну 1т цементу ПЦ ІІ/Б-Ш-400 в розмірі 311,04 грн. Вказаний додаток підписаний представниками сторін та засвідчений належним чином печатками юридичних осіб.

Стосовно заяви скаржника про те, що справа розглянута за відсутності його представника слід зазначити, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору і мав можливість для захисту своїх прав та інтересів направити в судове засідання повноважного представника. На час проведення судового засідання 03.12.2007р. повідомлень про неможливість забезпечити явку представника від відповідача до суду не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2007р. є обгрунтованим та таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає обставинам справи, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Альянс" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької областівід 03 грудня2007 року у справі № 13/186-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Альянс", м.Бершадь Вінницька область - без задоволення.

2. Справу № 13/186-07 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2,3 - сторонам;

4 - в наряд.