РІШЕННЯ

"24" листопада 2008 р.

Справа № 8/142-3067

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув матеріали справи:

за позовом Приватного підприємства "Кемілайн Агро", вул. Гоголя, 4, офіс 317, м. Житомир

до відповідача Фермерського господарства "Семеха", с. Острів Тернопільського району Тернопільської області

про стягнення заборгованості в сумі 55 286 грн. 22 коп.

За участю представників:

позивача: Лисака Ю. М. - представника, доручення № 204 від 02.09.2008 р.

відповідача: не з’явився

В судовому засіданні учаснику судового процесу роз’яснювались його процесуальні права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Приватне підприємство «Кемілайн Агро», надалі позивач, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Фермерського господарства "Семеха", с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, надалі відповідач, про стягнення заборгованості в сумі 55 286 грн. 22 коп., що становить 38 290 грн. вартість переданого за договором купівлі-продажу від 01.06.07р. товару, 8 016,68грн. інфляційних нарахувань, 1 299,05 грн. трьох процентів річних та 7 680,49 грн. пені.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач покладенні умовами договору купівлі-продажу від 01.06.07р. зобов’язання щодо своєчасної оплати за отримані товарно-матеріальні цінності виконував неналежним чином, в результаті чого виникла заборгованість, на яку згідно умов договору та вимог законодавства нарахована пеня, інфляційні нарахування та три проценти річних. В підтвердження викладеного додає договір купівлі-продажу від 01.06.2007р., видаткову накладу №РН-0000087 від 11.06.2007р., довіреність серії ЯМК №618539 від 05.06.2007р., Акт звірки взаєморозрахунків від 03.12.2007р. підписаний повноважними представниками сторін та Картку рахунку:361 контрагента Семехи за 01.01.07р.-30.09.08р..

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчать повідомлення про вручення йому поштових відправлень –ухвал суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, які знаходяться в матеріалах справи.

Проте, зважаючи на те, що явка представників сторін не визнавалась судом обов’язковою, справа розглядається без участі повноважного представника відповідача відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Присутній у судових засіданнях 20.10.2008р. та 10.11.20087р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Розглянувши матеріалі справи, дослідивши норми чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне:

01 червня 2007 року між ПП «Кемілайн Агро»(продавець) та ФГ «Семеха»(покупець) був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов’язався поставити, а покупець –прийняти та оплатити товар (засіб захисту рослин –Ситал) в кількості 1000кг.

Умовами укладеного договору сторони встановили вартість товару умови та строк його оплати. Зокрема, відповідно до п.п.1.1-1.3 п.1 договору вартість товару становить 58 000 грн., оплата повинна бути проведена до 01 листопада 2007 року, строк поставки товару –05.06.07р.

У відповідності п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов’язання з договору купівлі –продажу, згідно якого, в силу ст. 655 Цивільного Кодексу України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору 11 червня 2007 року по видатковій накладній №РН-0000087 ПП «Кемілайн Агро»передало, а ФГ «Семеха»отримало (про що свідчить представлена в матеріалах справи належним чином засвідчена копія довіреності серії ЯМК №618539 від 05.06.07р. видана ФГ «Семеха»на ім'я Семехи П.Є.) товар в кількості 1000 кг. на загальну суму 58 000 грн.

Факт отримання товару відповідачем не заперечено у встановленому законом порядку.

П.п 1.3 п.1 сторони встановили кінцевий строк оплати –до 01.11.07р.

Однак, відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства свої зобов’язання по оплаті вартості отриманого товару виконав лише частково на суму 20 000 грн. (оплата 28 грудня 2007 року), відтак, несплаченою залишається заборгованість в сумі 38 290грн., яку і просить позивач стягнути в судовому порядку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Станом на дату розгляду справи відповідачем на подано, а судом не здобуто доказів сплати заборгованості в сумі 38 290 грн., чим порушено умови договору та норми чинного законодавства.

За даних обставин, суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з ФГ «Семеха»заборгованості за отриманий товар в сумі 38 290 грн. згідно договору купівлі –продажу від 01.06.2007р. правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом,

Згідно поданого розрахунку відповідачу нараховані інфляційні нарахування в сумі 8016,68 грн. за період з листопада місяця 2007 року по серпень місяць 2008 року, та 1299,05 грн. трьох процентів річних за період з 01.11.2007р. по 22.09.2008р.

Розглянувши представлений розрахунок інфляційний нарахувань, з огляду на наявність заборгованості за договором, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення інфляційний нарахувань в сумі 8016,68 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, розглянувши представлений позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині частково, а саме нарахованих за період з 01.11.2007 р. по 22.09.2008 р. (з врахуванням часткової сплати відповідачем 28.12.2007р. заборгованості в сумі 20 000 грн.) на суму 1 114,22 грн. (розрахунок додається).

Позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних в сумі 184,83 грн. задоволенню не підлягають, оскільки нараховані позивачем безпідставно (без врахування термінів сплати відповідачем заборгованості).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з ч. 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 610,611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пеня, як неустойка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.п. 4.1 п.4 договору від 01.06.2007р. сторони визначили, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати

Позивачем до матеріалів справи долучений розрахунок, згідно з яким позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, нараховану за період з 01.11.2007р. по 22.09.2008р. в сумі 7 680,49грн.

Однак, згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов’язання мало бути виконано.

За таких обставин, враховуючи положення Господарського кодексу України та вимоги Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, згідно яких пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені частково, а саме нарахованої за період з 01.11.2007 р. по 30.04.2008 р. на суму 4025,95 грн. (розрахунок додається).

Позов в частині стягнення 3654,54 грн. пені задоволенню не підлягає, оскільки пеня в цій частині нарахована без врахування вимог та ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ФГ «Семеха»заборгованості в сумі 38 290 грн., 8 016,68 грн. інфляційних нарахувань, 1114,22 грн. трьох процентів річних та 4025,95 грн. пені підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем та відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3654,54 грн. пені та 184,83 грн. трьох процентів річних.

Згідно ст. 49 ГПК України державне мито та судові витрати позивачу відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Фермерського господарства «Семеха», с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, (р/р 0 ТФАТ «Кредобанк України», МФО 338244) на користь Приватного підприємства «Кемілайн Агро»:

-          38 290 (тридцять вісім тисяч двісті дев’яносто) грн. –основного боргу;

-           8 016 (вісім тисяч шістнадцять) грн. 68 коп. інфляційних нарахувань;

-          1 114 (одну тисячу сто чотирнадцять) грн. 22 коп. трьох процентів річних;

-          4 025 (чотири тисячі двадцять п’ять) грн. 95 коп. пені;

-          514 (п’ятсот чотирнадцять) грн. 70 коп. державного мита;

-          109 (сто дев’ять) грн. 86 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3654,54 грн. пені та 184,83 грн. трьох процентів річних –відмовити.

4.          Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

5.          Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          І.М. Гирила