ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.08 р.                     Справа № 39/4

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Макцем” м. Макіївка

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Торезький завод залізобетонного шахтного кріплення” м. Торез

про стягнення 45 020 грн. 44 коп.

За участю представників сторін:

від позивача Глотов Ю.О. – за довіреністю;

від відповідача: не з’явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Макцем” м. Макіївка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства “Торезький завод залізобетонного шахтного кріплення” м. Торез, про стягнення заборгованості в сумі 45 020 грн. 44 коп., яка складається з основного боргу в сумі 43 134 грн. 08 коп., штрафу в сумі 1 886 грн. 16 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу № 22 від 01.06.2007 р., специфікації № 1 від 01.06.2007 р., № 2 від 01.07.2007 р., акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.08.2007 р., розрахунок.

В ході розгляду справи позивач, згідно ст. 22 ГПК України уточнив позовні вимоги, змінив предмет позову, зменшивши суму основного боргу та просив стягнути з відповідача 40 634 грн. 08 коп. – основного боргу, 1 886 грн. 16 коп. – штрафу.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

Відповідач свого представника для участі в судовому засіданні не направив, витребуваних документів та відзиву на позов суду не представив, телеграмою повідомив суд про неможливість явки представника, у зв’язку зі службовим відрядження директора, просив відкласти розгляд справи.

За приписами ст. 28 ГПК України представництво інтересів юридичних осіб в господарському процесі здійснюється через їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника (керівника).

Наведена норма не обмежує можливість представництва інтересів іншими особами, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Крім того, відповідачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин, що унеможливлюють явку представника в судове засідання.

Враховуючи викладене, а також достатність зібраних по справі документів для вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне залишити клопотання ВАТ “Торезький завод залізобетонного шахтного кріплення” про відкладення розгляду справи без задоволення.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки наявні матеріали справи надають можливість належним чином провести спірну кваліфікацію юридичних правовідносин.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

01.06.2007 р. між позивачем, Товариством з обмеженою “Макцем” м. Макіївка, та відповідачем, Відкритим акціонерним товариством “Торезький завод залізобетонного шахтного кріплення” м. Торез, укладено договір купівлі-продажу № 22, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Відповідно до умов Договору позивач зобов’язався поставити (передати у власність) відповідачеві Товар в асортименті згідно поданої заявки та за ціною, визначеною специфікаціями до Договору, що є його невід’ємно частиною, а відповідач, в свою чергу, зобов’язався прийняти Товар та сплатити за нього встановлену ціну.

На виконання умов Договору позивач у період з 01.06.2007 р. по 10.07.2007 р., згідно специфікацій № 1 від 01.06.2007 р., № 2 від 01.07.2007 р., поставив відповідачеві обумовлений Товар - цемент на загальну суму 233 297 грн. 58 коп., що підтверджується накладними № 641 від 01.06.2007 р., № 655 від 04.06.2007 р., № 659 від 05.06.2007 р., № 673 від 07.06.2007 р., № 687 від 08.06.2007 р., № 718 від 11.06.2007 р., № 732 від 12.06.2007 р., № 746 від 13.6.2007 р., № 760 від 14.06.2007 р., № 775 від 15.06.2007 р., № 790 від 18.06.2007 р., № 820 від 20.06.2007 р., № 806 від 19.06.2007 р., № 830 від 1.06.2007 р., № 833 від 22.06.2007 р., № 841 від 25.06.2007 р., № 852 від 26.06.2007 р., № 935 від 10.07.2007 р.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу продукції на суму 233 297 грн. 58 коп., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п. 1.1, розділів 4, 6 Договору.

Відповідно до п.п 4.4 Договору оплата вартості Товару здійснюється Покупцем на умовах 100% передоплати.

Вартість Товару відповідачем оплачена частково.

Поставка Товару за накладними № 841 від 25.06.2007р., № 26.06.2007 р., № 935 від 10.07.2007 р., в порушення вимог п. 4.4 Договору, здійснена позивачем на свій ризик без отримання 100% попередньої оплати та до теперішнього часу відповідачем не оплачена.

Враховуючи, що сторони ані в Договорі, ані в додатках до нього, чітко не визначили термін виконання Покупцем свого обов’язку щодо сплати вартості Продукції, такий термін слід обчислювати виходячи з положень ст. 530 ЦК України.

Згідно положень наведеної статті, в разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи поштового повідомлення № 523934 відповідна вимога направлена ТОВ “Макцем” м. Макіївка на адресу відповідач - 31.10.2007 р. та отримана останнім 03.11.2007 р.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що право вимоги оплати вартості поставленого Товару виникла у позивача лише зі спливом 7-ми денного строку визначеного ст. 530 ЦК України.

Проте, відповідач у визначений законом строк залишкову вартість поставленої Продукції не оплатив, згідно наведених вище накладних № 841 від 25.06.2007р., № 26.06.2007 р., № 935 від 10.07.2007 р. вартість неоплаченого відповідачем Товару складає 40 634, 08 грн., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 01.08.2007 р., підписаного та скріпленого печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 40 634, 08 грн. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 40 634, 08 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за порушення строків оплати поставленого товару позивачем на підставі п. 7.3 Договору нараховано штраф в сумі 1 886 грн. 16 коп.

Проте, вимоги позивача в цій частині також не підлягають задоволенню через відсутність правових підстав нарахування штрафу у визначений позивачем період та арифметичну необґрунтованість розрахунку.

Як зазначалося вище, відповідач був повинен оплатити вартість Товару після закінчення 7-ми денного строку з моменту отримання відповідної вимоги від позивача у відповідності до приписів ст. 530 ЦК України, тобто 10.11.2007 р.

Таким чином, порушене відповідачем право позивача на отримання винагороди за отриманий Товар виникло з 11.11.2007 р.

Порушення боржником прийнятих на себе зобов’язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановлених законом або договором мір відповідальності.

Одночасно, наданий позивачем розрахунок здійснений без урахування вимог наведених вище пунктів та виникнення права на застосування до боржника, передбаченої умовами п. 7.3 Договору міри відповідальності, через що не може бути прийнятий судом до уваги.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення судові витрати, що пов’язані з оплатою юридичних послуг в сумі 2 500 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між ним та споживачем послуг – юридичною чи фізичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів відповідача в суді, здійснювалося на підставі договору про надання юридичних послуг № 21/7 від 21.12.2007 р., укладеного між позивачем та ТОВ юридична фірма “Калімерас”.

Відповідно до умов укладеної Угоди „Довіритель” зобов’язується оплатити „Повіреному” гонорар у розмірі 2 500 грн. Обумовлена сторонами сума згідно платіжного доручення № 923 від 21.12.2007 р. оплачена позивачем у повному обсязі.

“Повірений”, в свою чергу, свої договірні зобов'язання виконав, здійснив представництво інтересів відповідача в суді.

Відповідно до ст. 44 ГПК України до складу судових витрат відносяться, у тому числі, і витрати на оплату послуг адвоката.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України при відмові в позові, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Макцем” м. Макіївка – задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Торезький завод залізобетонного шахтного кріплення” м. Торез на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Макцем” м. Макіївка основний борг в сумі 40 634 грн. 08 коп., витрати за державним митом в сумі 381 грн. 91 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 106 грн. 50 коп., витрати на оплату юридичних послуг в сумі 2 500 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Морщагіна Н.С.