ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.01.08                                                                                           Справа № 9/137

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді Дубник О.П.

суддів Дух Я.В.

Юрченко Я.О.

При секретарі судового засідання Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу будинкоуправління №3 Львівської КЕЧ району №28/09 від 28.09.07р.

на рішення господарського суду Львівської області від 11.09.2007р.

у справі №9/137

за позовом Прокурора Шевченківського району м.Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради (Управління інженерного господарства) в особі Львівського міського комунального підприємства (далі ЛМКП) «Львівтеплоенерго», м.Львів

до відповідача Будинкоуправління №3 Львівської КЕЧ району, м.Львів

про          стягнення 189586,32 грн.

за участю представників

від позивача –Бекерська О.І. –представник (дов. у справі);

від відповідача –не з’явився (належно повідомлений);

від прокуратури –Нестеренко А.А. –помічник прокурора (посвідчення №55).

Розпорядженнями голови суду, які знаходяться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 28.11.07р.

Права та обов’язки згідно ст.22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Рішенням господарського суду Львівської області від 11.09.2007р. у справі №9/137 (суддя Данко Л.С.) частково задоволено позов прокурора Шевченківського району м.Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради (Управління інженерного господарства) в особі ЛМКП «Львівтеплоенерго»до Будинкоуправління №3 Львівської КЕЧ району та стягнено з останнього на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго»168066,11 грн. основного боргу, 2820,21 грн. пені. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог мотивоване ст.ст.173, 175, ч.ч.1, 2 ст.216, ч.ч.1, 2, 3 ст.218, ст.219, ч.6 ст.232, ч.2 ст.343 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»в редакції Закону України від 10.01.02р. №2921-111, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача щодо сплати Будинкоуправлінням №3 Львівської КЕЧ району 168066,11 грн. основного боргу та 2820,21 грн. пені, оскільки у останнього за невиконання в повному обсязі своїх зобов'язань за договором №2125 від 01.11.2000р. в частині проведення своєчасної оплати за надані послуги, у строки визначені цим договором, тобто 25-го числа місяця, наступного за звітним, існує заборгованість перед позивачем.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, відповідач оскаржує рішення суду, як прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, стверджуючи про те, що судом першої інстанції при винесенні такого рішення суду не було враховано перераховану відповідачем позивачу 25.06.07р. суму 5100 грн. та централізований залік на суму 600 грн.

Враховуючи вищевикладене, апелянт просить змінити оскаржуване рішення суду, стягнувши із нього на користь позивача лише 162366,11 грн. основного боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго»не погоджується з доводами апелянта, зазначаючи, що сума в розмірі 5100 грн., перерахована платіжним дорученням №3461 від 25.06.07р. була включена у розрахунок заборгованості Будинкоуправління №3 Львівської КЕЧ району за договором №2125 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.11.2000р., яка виникла за період з 01.03.06р. по 31.05.07р. і залишилась непогашеною станом на 25.06.07р., а погашення бюджетної заборгованості перед теплопостачальними організаціями в частині наданих населенню пільг і субсидій відповідачем на суму 600 грн. було здійснено у 09.09.07р. по договору №542Г, укладеного між останнім та ЛМКП «Львівтеплоенерго», а тому відповідач неправомірно зараховує дану суму як проплату заборгованості по договору №2125.

Заслухавши представника позивача та прокуратури, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

01.11.2000р. між ЛМКП "Львівтеплоенерго" та Будинкоуправлінням №3 Львівської КЕЧ району було укладено договір №2125 про постачання теплової енергії в гарячій воді з додатками до нього №1, 2, 3, які є невід’ємною частиною цього договору, зокрема, було укладено додаткові угоди до даного договору від 16.11.06р., з додатком №1 про обсяги постачання теплової енергії, від 01.11.04р.

Відповідно до умов вищевказаного договору (розділ 1) позивач зобов'язувався постачати відповідачеві (споживач) теплову енергію в гарячій воді в потрібних споживачеві обсягах, а споживач зобов'язувався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Зокрема, умовами додаткової угоди від 01.11.04р. до договору №2125 від 01.11.2000р. передбачено, що споживач до 25-го числа місяця, наступного за звітним, сплачує енергопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії.

Як встановлено судом першої інстанції, а сторонами не заперечується, позивач свої зобов’язання за цим договором виконав у повному обсязі, що підтверджується актами про включення системи теплоспоживання від 28.10.05р., від 03.11.05р. від 24 серпня 2006р. від 20.10.06р., які підписані представниками двох сторін.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем у строки визначені спірним договором, тобто 25-го числа місяця, наступного за звітним, в повному обсязі не виконано свого зобов’язання в частині проведення своєчасної оплати за надані послуги, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем за період з березня 2006р. по червень 2007р. в сумі 186766,11 грн.

Судом першої інстанції також з’ясовано, що 27.06.07р. відповідачем сплачено позивачу заборгованість в сумі 3800,00 грн., 12.07.07р. - 6300,00 грн., 19.07.07р. - 5600,00 грн., 20.07.07р. - 2200,00 грн., 28.07.07р. - 800,00 грн., тому борг станом на 11.09.2007р. становить 168066,11 грн.

Зі справи вбачається, що в поданому прокурором до позовної заяви розрахунку заборгованості, врахована сума 5100 грн.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб’єкт ( зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання обов'язку (ст.173 ГК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, відповідачу відповідно до пункту 7.2.3. вищевказаного договору нараховано позивачем пеню у розмірі 2820,21 грн. за 92 дні прострочення платежу, а саме: за 61 день прострочення платежу з 24.02.07р. по 25.04.07р. від суми основного боргу 48013,01 грн. (ставка НБУ 8,5 відсотків) та за 31 день прострочення платежу, від суми основного боргу 98265,45 грн. з 25.04.07р. по 25.05.07р. (ставка НБУ 8,5 відсотків).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Відповідно до ч.2 ст.343 цього ж Кодексу платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищенаведені норми права та обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає правомірним оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 11.09.07р. у цій справі –без змін.

2. Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

3. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя О.П. Дубник

суддя Я.В.Дух

суддя Я.О.Юрченко

Постанова підписана 22.01.2008р.