ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" березня 2008 р. Справа № 15/327

Позивач: Акціонерний банк "Аллонж"

Відповідач 1: Відкрите акціонерне товариство "Дубенський м'ясокомбінат"

Відповідач 2: Товариство з обмеженою відповідальністю "САЛЮС"

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Закрите акціонерне товариство "ВЕЛТА"

про стягнення в сумі 1030858,27 грн..

Суддя

Секретар судового засідання Щербаков В.В.

Представники:

Від позивача: представник Степанов А.М. довіреність № б/н від 06.03.2008р.

Від відповідача 1: представник Кравчук М.Ф. довіреність від 09.01.2007р.

Від відповідача 2:представник Кравчук М.Ф. довіреність від 08.02.2008р.

Від третьої особи: не з'явився

Статті 22, 27 ГПК України сторонам роз'яснені.

СУТЬ СПОРУ: Позивач Акціонерний банк «Аллонж»в особі ліквідатора Корінько М.Д. просить стягнути з відповідача Відкритого акціонерного товариства «Дубенський м’ясокомбінат” 469926,03 грн. основного боргу по кредитному договору №372 від 23.07.01р.. Борг за період з 23.07.2001р. по 25.12.2002р.. Просить стягнути 374300,98 грн. відсотків за користування кредитом за період з 23.07.2001р. по 01.09.2006р., пеню за несвоєчасну сплату кредиту за період з 10.08.2005р. по 01.09.2006р. в сумі 143439,97 грн., пеню по відсотках з 10.08.2005р. по 01.09.2006р. в сумі 44191,29 грн. Всього на суму 1030858,27 грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 23 липня 2001 року між АБ «Аллонж»та ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат», був укладений кредитний договір №372, згідно якого Позивач зобов'язувався надавати ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»на строковій основі грошові суми з виплатою відсотків, а Відповідач зобов'язувався належним чином використовувати ці суми, сплачувати річні відсотки за користування кредитом та повернути кошти у встановлений термін.

АБ «Аллонж»свої обов'язки виконував належним чином, про що свідчать розрахункові банківські документи про перерахування Позивачем сум кредиту. Загальна сума кредиту становила 2170613,33 гривень.

Під час дії договору, сторони уклали додаткову угоду № б/н від 16.07.04., згідно якої сторони прийшли до згоди пролонгувати дію кредитного договору до 31.12.04 року. Але Відповідач в порушення кредитного договору №372 та додаткової угоди кредитні кошти повернув не у повному обсязі, що є порушенням ст.526,1054 ЦК України, згідно яких зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а саме, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Крім цього, 23.07.01 р. було укладено 3-х сторонній договір поруки за яким ТОВ «Салюс»виступає поручителем ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»перед АБ «Аллонж»по договору на відкриття кредитної лінії.

Однак станом на 1 травня 2004 року умови договору на відкриття кредитної лінії та вищезазначених угод до нього в частині сплати відсотків не виконані.

У відповідності з умовами договору на відкриття кредитної лінії, згідно зі ст.. 3,4 Закону України про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та за несвоєчасне повернення кредиту згідно п. 1.1 та/або відсотків по ньому згідно п.4.2 Позичальник виплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. У відповідності з п.7.3 Договору на відкриття кредитної лінії Позичальник сплачує відсотки за фактичний строк користування кредитом до повного його погашення.

Відповідно до ст.92 Закону України «Про банки і банківську діяльність»здійснення взаємозаліку однорідних вимог унеможливлює накопичення ліквідаційної маси, призводе до порушення черговості задоволення вимог інших кредиторів АБ «Аллонж».

Згідно з п.3 ст. 87 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ліквідація банку з ініціативи Національного банку України здійснюється відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України, жодних можливостей щодо погашання заборгованості боржника перед банком під час його ліквідації, шляхом проведення заліку однорідних зустрічних вимог, Закону України «Про банки і банківську діяльність», нормативно-правовими актами НБУ не передбачено.

Позивач вважає за неможливе такий залік, оскільки в процесі провадження справи про банкрутства АБ «Аллонж»таке зарахування суперечить чинному законодавству України, в тому числі ст. 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідач -ВАТ "Дубенський м'ясокомбінат" позовні вимоги не визнає в повному обсязі в зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Свої заперечення обґрунтовує, насамперед, наявністю договору поруки № 372, укладеного 23.07.01 р. між АБ "Аллонж", ТОВ «Салюс»та ВАТ "Дубенський м'ясокомбінат", відповідно з яким ТОВ "Салюс" зобов'язалось нести солідарну з ВАТ "Дубенський м'ясокомбінат" відповідальність за невиконання умов договору на відкриття кредитної лінії №372. В свою чергу, як зазначив відповідач, до ТОВ "Салюс" на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного 29.10.04 р. з ЗАТ "Велта" перейшло право вимоги до АБ "Аллонж" по сплаті боргу в сумі 396757,39 доларів США та 2830,22 грн. При цьому, 18 лютого 2005 року ТОВ "Салюс", виступаючи поручителем ВАТ "Дубенський м'ясокомбінат" направив на адресу АБ "Аллонж" заяву про залік зустрічних однорідних вимог. Відтак, на думку відповідача 21 лютого 2005 року в зв'язку з заліком зустрічних однорідних вимог були повністю припинені вимоги АБ "Аллонж" до ВАТ "Дубенський м'ясокомбінат", які виникли на підставі договору на відкриття кредитної лінії від 23.07.01 р. за № 372.

Крім того, відповідач посилається на ту обставину, що господарським судом Рівненської області порушена справа №4/45 від 26.03.2001 року про його банкрутство. Введений мораторій, тому нарахування штрафних санкцій не допускається. Відповідач доводить, що з дня прийняття рішення 10.08.2004 року про відкликання ліцензії позивача, відповідно до п.2.91 Закону “Про банки та банківську діяльність” не допускається стягнення відсотків по кредиту, оскільки завершена банківська діяльність. Пояснив, що борг підприємства перед кредиторами приблизно 7000000 млн.грн.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Салюс” залучений до участі в справі за ініціативою суду, позов заперечує з тих же підстав, що і перший відповідач. Підтвердив, що він є кредитором банку на суму 3398126,35 грн.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів закрите акціонерне товариство “Велта” в судове засідання не з’явилась. Письмовою заявою від 08.02.2008 року просить розглянути справу без його участі.

Третя особа надала письмові пояснення стосовно предмета спору, з чого випливає наступне:

Між ЗАТ «Велта»та АБ «Аллонж»були укладені наступні договори:

- Депозитний договір № 02/0307-03 від 02 липня 2003 року;

- Депозитний договір № 02/0402-01 від 12 лютого 2004 року;

-Договір №3451/840 від 16 травня 2003 року на розрахунково-касове обслуговування в іноземній валюті;

- Договір № 3451 від 25 листопада 2002 року на розрахунково-касове обслуговування в національній валюті.

На момент ліквідації АБ «Аллонж»його заборгованість перед ЗАТ «Велта»за вказаними договорами склала 396 757,39 доларів США та 2 830,22 гривні.

29 жовтня 2004 року між ЗАТ «Велта»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салюс»було укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого останньому було передано право вимоги до Акціонерного банку «Аллонж»за вищезазначеними договорами. Відповідно до умов укладеного договору ТОВ «Салюс»були передані документи, що засвідчували право відступленої вимоги, а АБ «Аллонж»в установленому законом порядку був повідомлений про відступлення права вимоги.

В порядку компенсації за відступлене право вимоги ТОВ «Салюс»зобов'язалося сплатити ЗАТ «Велта»грошову суму в національній валюті України, еквівалентну 397 290,74 доларам США. На даний час розрахунок між ТОВ «Салюс»та ЗАТ «Велта»за договором відступлення права вимоги від 29.10.2004 р. проведений.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, господарський суд встановив.

Постановою Національного банку України №381 від 10 серпня 2004 року з наступного дня відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації акціонерного банку “Аллонж”. Призначено ліквідатора.

Постановою Правління банку України №282 від 03 серпня 2007 року продовжено процедуру ліквідації АБ “Аллонж” на один рік –до 10.08.2008 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26 березня 2001 року по справі №4/45 порушено провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства “Дубенський м’ясокомбінат”. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядника майна. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Накладено арешт на все майно, на грошові кошти, що належать боржникові.

Ухвалою господарського суду від 14 квітня 2004 року зупинено провадження у справі №4/45 до вирішення господарської справи №14/286 про визнання недійсними векселів та договору міни векселів.

Станом на 20 березня 2008 року відсутнє оголошення в друкованих органах про порушення справи про банкрутство відкритого акціонерного товариства “Дубенський м’ясокомбінат”. Провадження у справі поновлювалось. Тому акціонерний банк “Аллонж” не звертався у справі №4/45 про визнання його кредитором.

Акціонерний банк " Аллонж" в особі ліквідатора Корінько М.Д. звернувся до господарського суду з позовом до ВАТ " Дубенський м'ясокомбінат" про стягнення 1030858,27 грн. заборгованості, у тому числі заборгованості по кредиту у сумі 468926,03 грн., заборгованості по відсотках в сумі 374300,98 грн., 143439,97 грн. пені по кредиту та 44191,29 грн. пені по відсотках.

Встановлено, що 23.07.2001 між сторонами у даній справі був укладений кредитний договір за №372 та додаткова угода до нього б/н від 16.07.2004р., відповідно до якого, позивач у даній справі надав відповідачу кредит на загальну суму 2170613 грн. 33 коп. Згаданою вище додатковою угодою від 16.07.2004р. даний кредитний договір був пролонгований до 31.12 2004 року.

29 жовтня 2004 між ТОВ " Салюс" та ЗАТ " Велта" був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно з яким ТОВ " Салюс" набув права вимагати від АБ " Аллонж" повного та належного виконання зобов'язань за депозитними договорами № 62/0307-03 від 02.07.2003р. та № 02/0402-01 від 12.02.04р., договором на розрахунково-касове обслуговування в іноземній валюті № 3451/840 від 16.05.03р. та договором на розрахунково-касове обслуговування в національній валюті № 3451 від 25.11.02р., що існували станом на 11 серпня 2004 року ( дата відкликання банківської ліцензії боржника).

04 листопада 2004 року ЗАТ “Велта” листом за № 698 повідомила АБ "Аллонж” про відступлення права вимоги і відповідно про виникнення з моменту його отримання зобов'язання перед ТОВ " Салюс” в сумі 396757,39 доларів США та 2830,22 грн.

18 лютого 2005р. ТОВ " Салюс" направило АБ " Аллонж" заяву про залік зустрічних вимог, яка отримана останнім 21 лютого 2005р. Відповідачі вважають, що відповідно до згаданої заяви про залік зустрічних однорідних вимог, повністю припинилися вимоги АБ "Аллонж" до ВАТ " Дубенський м'ясокомбінат" по договору на відкриття кредитної лінії №372 від 23.07.01р., з чим не погоджується позивач.

В судовому засіданні позивач подав реєстр заявлених та акцептованих вимог кредиторів акціонерного банку “Аллонж”, затверджений рішенням Комісії головного управління Національного банку України по м.Києву і Київській області з питань нагляду та регулювання діяльності банківських установ 26 грудня 2006 року. З реєстру вбачається, що товариство “Салюс” є кредитором банку на суму 3398126,35 грн.

Встановлено, що 23 липня 2001 року між сторонами у справі та ТОВ "Салюс" був укладений трьохсторонній договір поруки за №372, відповідно з яким ТОВ "Салюс", як поручитель, зобов'язувався відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання боржником (відповідачем) всіх зобов'язань останнього за договором на відкриття кредитної лінії № 372 від 23.07.01 р. (п.п.1.1,1.2 Договору) (а.с. 19-120).

Судом встановлено, що сторонами у договорі надання кредитної лінії, в договорі поруки, а також угоди, які регулюють правовідносини між товариством “Салюс” та товариством “Веста” не встановлені випадки недопустимості зарахування однорідних зустрічних вимог.

Судом встановлено, що позивач не заявляв солідарно позовних вимог до поручителя. Договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя.

Давши оцінку поясненням сторін, доказам у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

АБ «Аллонж»звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»грошового боргу у розмірі 1030858,27 гривень.

23 липня 2001 року АБ «Аллонж»уклав з ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»Договір на відкриття кредитної лінії №372. У відповідності з додатковими угодами строк дії договору був пролонгований до 31 грудня 2004 року.

Станом на 31 грудня 2004р. у ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»виникла заборгованість перед АБ «Аллонж»у розмірі 562 452,49 гривень (468 926,03 гривень - заборгованість по сумі кредиту, 93 526,46 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом).

Вище вказана сума заборгованості була визнана кредитором, що підтверджується Претензією №11л від 17.01.2005 р.

У відповідності до Договору поруки №372 від 23 липня 2001 року та додаткових угод до нього, укладеному між АБ «Аллонж», ТОВ «САЛЮС»та ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат», ТОВ «САЛЮС»зобов'язалось нести солідарну з ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»відповідальність за виконання умов Договору на відкриття кредитної лінії №372.

29 жовтня 2004 року ТОВ «САЛЮС»та ЗАТ «ВЕЛТА»уклали Договір відступлення права вимоги, згідно якого до ТОВ «САЛЮС»перейшло право вимоги до АБ «Аллонж»по сплаті боргу у розмірі 396 757,39 доларів США та 2 830,22 гривень.

Вище зазначений борг АБ «Аллонж»перед ЗАТ «ВЕЛТА»виник на підставі наступних договорів:

Депозитний договір №02/0307-03 від 02 липня 2003 року;

Депозитний договір №02/0402 від 12 лютого 2004 року;

Договір №3451/840 від 16 травня 2003 року;

Договір №3451 від 25 листопада 2002 року.

27 січня 2005 року ТОВ «САЛЮС»направило повідомлення Про визнання ТОВ «САЛЮС»кредитором Акціонерного банку «Аллонж»(вих. №1170 від 27.01.05 р.).

У відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України ТОВ «САЛЮС»виступаючи поручителем ВАТ «Дубенський м"ясокомбінат»провів залік зустрічних однорідних вимог, про що була направлена на адресу АБ «Аллонж»відповідна Заява про залік зустрічних однорідних вимог від 18 лютого 2005 р.

Таким чином з дати отримання заяви - 21 лютого 2005 року у зв'язку з заліком зустрічних однорідних вимог, були повністю припинені вимоги АБ «Аллонж»до ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат», які виникли по Договору на відкриття кредитної лінії №372 від 23 липня 2001 р.

У відповідності до Договору на відкриття кредитної лінії №372 укладеному 23 липня 2001 року між АБ «Аллонж»та ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»та додатковими угодами до нього термін виконання зобов'язань по поверненню кредитних коштів настав 31 грудня 2004р.

У відповідності до ст. ст. 554-559 Цивільного кодексу України кредитор - АБ «Аллонж»звернувся до поручителя - ТОВ «САЛЮС»з вимогою забезпечити виконання зобов'язань, що виникли з Договору на відкриття кредитної лінії №372 від 23 липня 2001 р. та відповідних додаткових угод до нього у розмірі 562 452,49 гривень (468 926,03 гривень - заборгованість по сумі кредиту, 93 526,46 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом).

У відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України ТОВ «САЛЮС»виступаючи поручителем ВАТ «Дубенський м'ясокомбінат»припинив свої зобов"язання як поручителя шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог, про що була направлена на адресу АБ «Аллонж»відповідна Заява про залік зустрічних однорідних вимог від 18 лютого 2005 р.

У зв'язку з проведення вище наведеного заліку ТОВ «САЛЮС»не порушив вимоги ст. 91 Закону України «Про банки та банківську діяльність»про що наголошує позивач. П. 2 ст. 91 Закону України «Про банки та банківську діяльність»зазначає, що

«З дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора:

2)банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;».

Термін «банківська діяльність»визначений ст. 2 наведеного вище Закону України:

«Банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб».

Ні одного згадування про неможливість проводити залік однорідних вимог законодавець у цій статті не надає.

Далі позивач звертається до п. 6. ч.1 ст. 91 Закону України «Про банки та банківську діяльність»де зазначено, що «укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам допускається в порядку передбаченому цим Законом»наголошуючи на тому, що ця норма забороняє залік однорідних вимог.

Не можна погодитись з висновками позивача, що залік однорідних вимог являється угодою пов'язаною з відчуженням майна чи передачею його третім особам.

Стаття 601 Цивільного кодексу України, яка дає визначення зарахування зустрічних вимог ніяким чином не відноситься до статей Цивільного кодексу України, які дають визначення угод, пов"язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам.

Під час зарахування зустрічних вимог не здійснюється ніякого відчуженням майна банку чи передачі його майна третім особам.

В подальшому позивач звертається до ст. 96 Закону України «Про банки та банківську діяльність»і зазначає про порушення черговості задоволення вимог кредиторів.

Слід зазначити, що ст. 96 вище вказаного Закону України регулює розподіл коштів отриманих в результаті ліквідаційної процедури і являється завершальним етапом ліквідації банку.

Ст. 92 Закону України «Про банки та банківську діяльність»визначає повноваження ліквідатора.

В п.5 ст.92 вказано, що «Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;».

Зарахування зустрічних вимог було здійснено до застосування ст. 96, а саме в період формування ліквідаційної маси і ніяким чином не було зменшено чи збільшено ліквідаційну масу (зарахувавши кредиторську та дебіторську заборгованість банку, вартість ліквідаційної маси не змінилась).

У відповідності до п. 4 ст. 91 Закону України «Про банки та банківську діяльність»:

«З дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора:

-припиняється нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банку.»

Інструкція про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджена Постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2004 р. №280 дає визначення видів заборгованості банку:

«-дебіторська заборгованість - це сума вимог банку до юридичних і фізичних осіб на певну дату щодо отримання активів, послуг тощо;

- кредиторська заборгованість - це сума зобов'язань банку юридичним та фізичним особам на певну дату щодо надання активів, послуг тощо;»

У ст. 91 Закону України «Про банки та банківську діяльність»законодавець забороняє нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банку.

Крім того, з моменту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів відкритого акціонерного товариства «Дубенський м’ясокомбінат” (ухвала від 26 березня 2001 року по справі №4/45) та відповідно до ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не нараховується неустойка (штраф, пеня), забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів.

Відповідно до ст.559 ЦК України позивачем пропущений термін звернення до суду з солідарною вимогою до поручителя товариства “Салюс”, тому позивач з такою вимогою не звертався, що є його правом.

Господарський суд враховує ту обставину, що сторонами в договорі надання кредитної лінії, в договорі поруки , а також угодах, які регулюють відносини між товариством “Салюс” та товариством “Велта” не встановлені випадки, які забороняють зарахування однорідних зустрічних вимог, що додатково підтверджує законність зарахування таких вимог.

Керуючись ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

Рішення підписано " " березня 2008 року.