ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.02.08р.

Справа № А16/19-08

За позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до Закритого акціонерного товариства "Сентравіс Продакшн Юкрейн", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 1 195 193 грн. 95 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Секретар судового засідання БЕЗРЕБРА А.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Чумак І.Г.- провідний. спеціаліст, дов. від 09.01.08р. № 03-06/060;

від відповідача: Баркова О.К., - представник, дов. від 12.11.07р. №41.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 1 195 193 грн. 95 коп., що складає: 1 121 194 грн. 75 коп. –адміністративно-господарських санкцій за нестворені у 2006 році робочі місця для інвалідів та 73 999 грн. 20 коп. –пені.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем за даними звіту про працевлаштування інвалідів за 2006 рік (форма 10-ПІ річна) не виконано норму закону „Про основи соціальної захищеності інвалідів”.

Відповідач у запереченнях (вх.№1352 від 29.01.08р.) просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, оскільки: - згідно з чинним законодавством України, обов’язок щодо пошуку підходящої роботи для інвалідів та організації працевлаштування інвалідів покладений на державну службу зайнятості, а не на підприємства, установи, організації; - відповідачем на виконання вимог діючого законодавства було створено та атестовано 69 робочих місць для інвалідів та протягом 2006р. щомісяця надсилались до Нікопольського центру зайнятості населення звіти форми №3-ПН, в яких зазначались вільні робочі місця, в тому числі і для інвалідів; - також до відділу з питань праці та управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради і Нікопольського міськрайонного центру зайнятості направлялись запити щодо направлення до нашого підприємства інвалідів, які бажають працювати; - однак, протягом 2006 року для працевлаштування на підприємстві Нікопольським центром зайнятості було направлено лише 5 інвалідів, четверо з яких були працевлаштовані на підприємстві, також для самостійного працевлаштування протягом 2006р. звернулись 3 інваліди, які відмовилися від запропонованої роботи; - отже вина відповідача стосовно недодержання нормативу працевлаштування інвалідів, як одна з обов’язкових умов відповідальності відсутня.

Згідно із статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні було оголошено перерву до 12.02.2008р.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

- згідно із частиною 1 статті 19 Закону України від 21.03.1991р. №876ХІІ “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі –Закон) для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця;

- відповідно до звіту Закритого акціонерного товариства "Нікопольський завод нержавіючих труб" про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006р. (форма №10-ПІ) середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача становила 2 051 працівників, у зв’язку з чим норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у відповідності до статті 19 Закону становить 82 робочі місця;

- згідно зазначеного звіту, на Закритому акціонерному товаристві "Нікопольський завод нержавіючих труб" у 2006 році було працевлаштовано 17 (сімнадцять) інвалідів, тобто кількість місць, на яких повинні були ще працевлаштовані інваліди становить 65;

- Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (далі –Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. №314 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2004р. №19, яке було чинним у 2006 році, визначено, що робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації (далі - підприємство) незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда (п.1); робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (п.3); підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів (п.5);

- пунктом 14 Положення встановлено, що підприємства, зокрема, у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів;

- відповідно до частини 3 статті 18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- таким чином, створеним робочим місцем є те, яке введено в дію шляхом працевлаштування інваліда; згідно чинного законодавства відповідач повинен відповідно до 4-х відсоткового нормативу створити робочі місця для праці інвалідів, інформувати центри зайнятості та відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо наявності вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів;

- у відповідності з пунктом 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002р. №1434, у складі Мінпраці діє Фонд соціального захисту інвалідів, як урядовий орган державного управління;

- пунктом 3 цього Положення передбачено, що одним з основних завдань Фонду є здійснення контролю за додержанням підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності і господарювання нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів;

- відповідно до частини 1 статті 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості;

- згідно наказу Закритого акціонерного товариства “Нікопольський завод нержавіючих труб” від 21.06.2005р. №196а було проведено атестацію нових створених робочих місць для інвалідів, після чого згідно наказу від 29.06.05р. №207а було затверджено перелік робочих місць, професій та посад для працевлаштування інвалідів;

- згідно матеріалів справи (стор.27-37) Закритим акціонерним товариством “Нікопольський завод нержавіючих труб” щомісячно в період з лютого по грудень 2006 року надавалися до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості звіти про наявність вакансій робочих місць для працевлаштування інвалідів;

- в підтвердження неодноразових звернень Закритого акціонерного товариства “Нікопольський завод нержавіючих труб” до Управління праці та соціального захисту Нікопольського виконкому, до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості свідчать надані відповідачем листи (а.с.38,40,41,43,45,47,49,50);

- згідно листа Нікопольського міськрайонного центру зайнятості від 10.05.2007р. №1527 (а.с.8) було повідомлено позивача, що Закрите акціонерне товариство “Нікопольський завод нержавіючих труб” надавав звітність про наявність вільних робочих місць для інвалідів, центром зайнятості особам з обмеженими можливостями пропонувались вакансії для працевлаштування на Закритому акціонерному товариству “Нікопольський завод нержавіючих труб”, але вони від них відмовлялися;

- відповідно до листа Нікопольського міськрайонного центру зайнятості від 26.01.08р. №362 на Закрите акціонерне товариство “Нікопольський завод нержавіючих труб” було направлено 5 інвалідів, з яких 4 особи було працевлаштовано і одна особа відмовилась від запропонованої роботи;

- факт працевлаштування інвалідів, направлених Нікопольським міськрайонним центром зайнятості на Закрите акціонерне товариство “Нікопольський завод нержавіючих труб”, підтверджується наказами (розпорядженнями) про прийняття на роботу (а.с.57, 61, 64, 67);

- відповідно до пункту 1.1 Статуту Закритого акціонерного товариства “Сентравіс Продакшн Юкрейн” Закрите акціонерне товариство “Сентравіс Продакшн Юкрейн” є правонаступником Закритого акціонерного товариства “Нікопольський завод нержавіючих труб”;

- позивачем не надано доказів в підтвердження того, що до відповідача зверталися інваліди для працевлаштування, а їм було відмовлено відповідачем у працевлаштуванні;

- крім того, згідно статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом;

- відповідно до пункту 4 Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів штрафні санкції сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним;

- отже, позивач мав звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій з 16.04.2007р. по 16.10.2007р.;

- позовна заява надійшла до суду 12.12.2007р., тобто після закінчення строку, передбаченого статтею 250 Господарського кодексу України;

- отже, з урахуванням того, що відповідач вживав всі заходи для працевлаштування інвалідів, вина відповідача у незайнятості вакантних місць інвалідами відсутня, а також позивачем пропущено встановлений законом строк для стягнення штрафних санкцій за нестворені у 2006р. робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню;

- оскільки в задоволенні позовної вимоги про стягнення адміністративно-господарських санкції господарським судом відмовлено, то позовні вимоги про стягнення пені у сумі 73 999 грн. 20 коп., також не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 94, 160-163, 186, 254, пунктом 6 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата складання постанови у повному обсязі –19.03.2008р.