ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.08 Справа № 12/196/08

Позивач: Відкрите акціонерне товариство “ Уманьпиво”, м. Умань, 20300, вул.. Ленінської “Іскри”, 29

Відповідач: Відкрите акціонерне товариство “Мелітопольський пивоварний завод”, м. Мелітополь,

72316, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 289

Про стягнення 15683,00 грн.

Суддя Владимиренко І.В.

Представники сторін

від позивача - Петровський В.М., дов. № 7, від 08.10.2007р.

від відповідача - Баштовий А.В., дов. № б/н, від 31.01.2008р.

-          Станчев Ю.В. (голова правління) - протокол №1, від 24.06.2008р.

-          Розпорядник майна Забродін О.М.

Розглядаються позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 15683,00грн., яка складається з основного боргу у розмірі –9750,00 грн., пені –4554,00 грн. та інфляційних витрат у сумі 1379,00 грн. за договором від 10.04.08р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.09.2008р. порушено провадження у справі № 12/196/08 за позовом ВАТ “ Уманьпиво”, м. Умань до ВАТ “Мелітопольський пивоварний завод”, м. Мелітополь ВАТ “Мелітопольський пивоварний завод”, м. Мелітополь, судове засідання призначено на 02.10.2008р.

Ухвалами суду від 02.10.2008р. та 29.10.2008р. в порядку ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України судове засідання відкладалось, у зв’язку з неявкою в судове засідання позивача та необхідністю витребування доказів.

У судовому засіданні 11.11.2008р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві від 04.09.2008р. № 397 та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги в сумі основного боргу визнали в повному обсязі.

В судовому засіданні від представника позивача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи № 12/196/08 до розгляду реєстру кредиторів по справі № 12/101/08 про банкрутство ВАТ “Мелітопольський пивоварний завод”, м. Мелітополь.

Також від розпорядника майна ВАТ “Мелітопольський пивоварний завод” 11.11.2008р. надійшло клопотання з якого вбачається, що грошові вимоги заявлені ВАТ “ Уманьпиво” боржник вважає обґрунтованими та визнає в повному обсязі.

Суд вважає за доцільне відхилити клопотання позивача так як боржник визнав грошові вимоги в повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи та надані оригінали документів у їх сукупності, суд встановив, що 10.04.08р. між ВАТ “Уманьпиво” (надалі позивач) та ВАТ “Мелітопольський пивоварний завод” (надалі відповідач) було укладено договір купівлі-продажу (надалі Договір).

Згідно п.1.1. цього Договору позивач зобов'язався передати у власність відповідача, а відповідач зобов’язується прийняти та оплатити солод в кількості 20 тон за ціною 4200,00 грн. за 1 тону.

Пунктом 2.1 Позивач зобов'язаний не пізніше 3-ох календарних днів з дня проведення попередньої оплати за Товар передати відповідачу товар.

Згідно пункту 2.2. відповідач зобов'язаний прийняти Товар і повністю розрахуватися за нього не пізніше ніж через 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання Товару.

Згідно пункту 3.1. Оплата товару здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача в такому порядку: 50% - від суми вартості товару-попередня оплата; 50 % - від суми вартості товару - не пізніше ніж через 14 календарних днів з моменту отримання Товару.

п. 4.2. Договору передбачено, що за прострочення здійснення розрахунку за товар

відповідач зобов'язаний за вимогою позивача виплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

На виконання п.2.2. Відповідач провів, порушивши при цьому строки, які були передбачені в узгодженому Договорі, частковий розрахунок за отримані від Позивача товарно-матеріальні цінності, перерахувавши загальну суму 75000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (копії знаходяться в матеріалах справи).

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на час судового розгляду спору за відповідачем рахується заборгованість по Договору в сумі 9750,00грн.

Документальних доказів погашення заборгованості у сумі 9750,00грн. відповідач суду не надав. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором у сумі 9750,00грн. слід визнати документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення 4554,00 грн. пені.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

П. 2 ст. 193 ГК України, встановлено, що порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України дає визначення неустойки, відповідно до якої неустойкою (штрафом пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові і разі порушення боржником зобов’язання.

Згідно зі ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Згідно п.6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 4,2. Договору передбачено, що за прострочення здійснення розрахунку за товар відповідач зобов'язаний за вимогою позивача виплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до розрахунку позивача сума пені складає 4554,00 грн.

Даний розрахунок судом перевірений та визнаний обгрунтованим, отже вимоги в частині стягнення пені є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 3 % річних, які складають 1379,00грн.

Згідно зі ст. 625 ГК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом у судовому засіданні перевірено правильність нарахування 3 % річних, встановлено, що вимоги в цій частині є законні і обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню судом.

Позов задовольняється в повному обсязі.

Відповідно до ст..1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори –кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Також відповідно до ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

01.08.2008р. господарським судом Запорізької області порушено провадження по справі про банкрутство ВАТ “Мелітопольський пивоварний завод”.

14.08.2008р. проведено підготовче засідання, зобов’язано ініціюючого кредитора в 10-ти денний строк здійснити публікацію оголошення про порушення провадження по справі про банкрутство боржника.

30.08.2008р. в газеті “Голос України” № 164 опубліковано оголошення про порушення провадження по справі про банкрутство ВАТ “Мелітопольський пивоварний завод”.

Враховуючи, що ВАТ “Уманьпиво” є конкурсним кредитором та як зобов’язання у боржника сплатити на користь кредитора ВАТ “Уманьпиво” виникло до порушення провадження порушення провадження по справі про банкрутство, а також те, що ВАТ “Уманьпиво” подало свою позовну заяву до господарського суду Запорізької області в строки передбачені ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, у зв’язку з чим вимоги ВАТ “Уманьпиво” підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.

Судові витрати по справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Мелітопольський пивоварний завод”, м. Мелітополь, (72300, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 289, р/р 0000 в АКБ «Форум»м. Запоріжжя, МФО –313913, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “ Уманьпиво” (20300, м. Умань, 20300, вул.. Ленінської “Іскри”, 29, р/р в ЧОД «Райффайзен Банк Аваль»в м. Умань, МФО 354411, ) основного боргу у розмірі –9750 (дев’ять тисяч сімсот п’ятдесят )грн.. 00 коп., пені –4554 (чотири тисячі п’ятсот п’ятдесят чотири) грн..00 коп. та інфляційних витрат у сумі 1379 (одна тисяча триста сімдесят дев’ять) грн..00 коп., 156 (стоп’ятдесят шість) грн..83 коп. державного мита, 118(сто вісімнадцять)грн. 00коп. витрат на сплату інформаційно технічного забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлене і підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 17.11.2008р.

Суддя І.В.Владимиренко

Суддя Владимиренко І.В.