ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 р.

№ 29/358-07

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства "Міський інформаційний центр", м. Харків (далі –КП "Міський інформаційний центр")

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.11.2007

зі справи № 29/358-07

за позовом КП "Міський інформаційний центр"

до товариства з обмеженою відповідальністю консалтингової правової фірми "Спартак", м. Харків (далі –ТОВ КПФ "Спартак")

про стягнення 1 708, 37 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 31.07.2007 (суддя Тихий П.В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 (колегія суддів у складі: суддя Могилєвкін Ю.О. –головуючий, судді Пушай В.І., Плужник О.В.), у задоволенні позову відмовлено з мотивів невідповідності пункту 6.3 договору вимогам чинного законодавства, а відтак –і відсутністю підстав для стягнення пені.

КП "Міський інформаційний центр" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення з цієї справи, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скаргу мотивовано, зокрема, тим, що суди дали невірну оцінку поданим відповідачем доказам, неправильно застосували норми матеріального і процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги. Представники сторін у судове засідання не з'явилися.

Перевіривши на підставі встановлених судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями з цієї справи встановлено, що:

- 13.01.2006 сторонами укладено договір № 6077 про надання у користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій (далі –Договір), відповідно до умов якого:

КП "Міський інформаційний центр" надає ТОВ КПФ "Спартак" у користування місця, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій згідно з додатком № 1, який є невід'ємною частиною Договору;

відповідач зобов’язується не розміщувати спеціальні конструкції в місцях, визначених договором, до отримання дозволу на розміщення спеціальної реклами у встановленому порядку (підпункт 3.4.2 пункту 3.4);

відповідно до пункту 6.3 Договору у разі порушення зобов’язань, встановлених підпунктом 3.4.2 пункту 3.4 Договору, відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі плати за користування місцями, встановленої пунктом 4.1 Договору пропорційно часу розміщення спеціальних конструкцій з порушенням зобов’язань;

розмір плати за користування всіма місцями, які надані у користування, складає 280, 80 грн., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 20% –46, 80 грн. (пункт 6.7);

згідно з підпунктом 8.1.6 пункту 8.1 Договору останній припиняє свою дію, якщо користувач (ТОВ КПФ "Спартак") не отримав дозволу на розміщення зовнішньої реклами на місцях, переданих у користування за цим договором, протягом строку, на який було встановлено пріоритет;

відповідно до абзацу третього пункту 8.2 Договору у разі припинення дії договору з підстав, передбачених підпунктом 8.1.6 пункту 8.1 Договору, останній вважається таким, що припинив свою дію з дня закінчення строку, на який було встановлено пріоритет;

на підставі довідки від 11.01.2006 відділу реклами управління містобудування та архітектури Головного управління містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради ТОВ КПФ "Спартак" встановлено пріоритет на розміщення спеціальної конструкції –щита стаціонарного (3.00Ч2.00Ч1) за адресою: м. Харків, пр. Правди – вул. Анрі Барбюса строком на три місяці до отримання дозволу на її розміщення;

відповідно до акта приймання-передачі від 13.01.2006 КП "Міський інформаційний центр" передав ТОВ КПФ "Спартак" місце, яке перебуває у комунальній власності, для розташування спеціальної конструкції;

ТОВ КПФ "Спартак" звернулося до відділу реклами управління містобудування та архітектури Головного управління містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради з листом від 10.04.2006 № 25 про продовження дії пріоритету на розміщення спеціальної конструкції. На підставі цього листа відповідний пріоритет продовжено з 12.04.2006 до 12.07.2006;

12.07.2006 сторонами підписано додаткову угоду № 1 про припинення дії Договору, а також акт приймання-передачі, відповідно до якого ТОВ КПФ "Спартак" передало, а КП "Міський інформаційний центр" прийняло місце, яке перебуває у комунальній власності, для розташування спеціальної конструкції –щита стаціонарного, і яке раніше було передано відповідачеві у користування на виконання умов Договору;

станом на 14.06.2007 сторонами проведено звірку взаємних розрахунків щодо суми та складу заборгованості за Договором; за результатами звірки 21.06.2007 підписано акта, відповідно до якого сторони дійшли згоди про відсутність заборгованості за Договором.

Причиною спору у справі стало питання про наявність підстав для стягнення з відповідача пені відповідно до пункту 6.3 Договору.

Статтею 16 Закону України "Про рекламу" передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі –Правила), зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

За приписами абзаців другого –четвертого пункту 13 Правил у разі прийняття керівником робочого органу рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, яке перебуває в комунальній власності, заявник протягом трьох днів укладає договір на тимчасове користування цим місцем; протягом строку, передбаченого абзацами першим - третім пункту 11 Правил, щомісяця справляється плата за тимчасове користування місцем, що перебуває в комунальній власності, в розмірі 25 відсотків плати, встановленої органами місцевого самоврядування; у разі продовження строку оформлення дозволу відповідно до абзацу четвертого пункту 11 Правил, щомісячна плата за тимчасове користування місцем, що перебуває в комунальній власності, справляється в розмірі 100 відсотків плати, встановленої органами місцевого самоврядування.

За змістом абзаців першого-третього пункту 11 Правил пріоритет заявника на місце розташування рекламного засобу встановлюється строком на три місяці з дати прийняття керівником робочого органу відповідного рішення і може бути продовжений керівником робочого органу не більш як на три місяці у разі продовження строку оформлення дозволу.

Відповідно до пункту 5 Правил для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільською, селищною, міською радою може утворюватися відділ, управління або уповноважуватися установа, організація (далі - робочий орган).

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що робочим органом, який регулює розміщення зовнішньої реклами в м. Харкові, є відділ реклами управління містобудування та архітектури Головного управління містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради.

Згідно з пунктом 6 Правил до повноважень робочого органу, зокрема, належить подання територіальним органам спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі матеріалів про порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Відповідно до пунктів 45 –47 Правил:

контроль за додержанням Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства;

у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк;

у разі невиконання цієї вимоги орган, який здійснює контроль, подає інформацію спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

розповсюджувач зовнішньої реклами, винний у порушенні цих Правил, несе відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 627 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що питання, пов’язане з порушенням правил розміщення реклами, зокрема, і розміщення її без відповідного дозволу, відноситься до компетенції робочого органу, визначеного виконавчим органом міської ради, але не до компетенції комунальних підприємств, які надають у користування місця, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій.

Відповідно до статті 604 ЦК України зобов’язання припиняється за домовленістю сторін. Попередніми судовими інстанціями встановлено припинення зобов’язання та відсутність заборгованості за цим зобов’язанням.

Частиною другою статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Таким чином, у позивача були відсутні підстави для стягнення пені.

Водночас доводи скаржника щодо невірної оцінки судовими інстанціями поданих ним доказів не можуть бути підставою для задоволення скарги, оскільки касаційна інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, у Вищого господарського суду України відсутні підстави для скасування законної та обґрунтованої постанови апеляційного господарського суду з цієї справи.

Керуючись статтями 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.11.2007 зі справи № 29/358-07 залишити без змін, а касаційну скаргу комунального підприємства "Міський інформаційний центр" –без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов