ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2008 р. Справа № 55/210-08

вх. № 7134/5-55

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Мороз О.М.

відповідача- не з"явився

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІнтерАгро", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково- виробничою фірмою "Сінтал- Д" м. Харків

про стягнення 49977,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІнтерАгро", м. Харків, звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково- виробничої фірми "Сінтал- Д" м. Харків, 49977, 72 грн. заборгованості та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов договору № 1/03-4 від 01.03.07 р. не виконав свої зобов"язання щодо оплати товару. Позивач звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому просить накласти арешт на грошові кошти відповідача в розмірі суми позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 вересня 2008 р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 13 жовтня 2008 р.

Приймаючи до уваги неявку у судове засідання 13 жовтня 2008 року представника відповідача, враховуючи принцип змагальності сторін та те, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також те, що у сторін необхідно витребувати додаткові документи, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи на інший день.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2008 р. було відкладено розгляд справи на 10 листопада 2008 р.

10 листопада 2008 р. позивач надав документи, які долучені судом до матеріалів справи, а також надав суду письмові пояснення за підписом директора товариства та головного бухгалтера, в яких зазначив, що інших договорів в усній чи письмовій формі, окрім договору № 1/03-4 від 01.03.07 р., між сторонами не укладалось.

Представник позивача у судовому засіданні 10 листопада 2008 року підтримувала позовні вимоги .

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, документів, витребуваних ухвалою, суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 4706416.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

01 березня 2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІнтерАгро", м. Харків (далі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково- виробничою фірмою "Сінтал- Д" м. Харків (далі відповідач) було укладено договір № 1/03-4, у відповідності до умов якого позивач зобов"язався передати у власність продукцію, обумовлену в накладних, а відповідач, в свою чергу, прийняти та здійснити її оплату згідно умов договору. Пунктом 3.3 договору передбачено, що поставка продукції здійснюється на умовах передплати на розрахунковий рахунок позивача. Пунктом 5.1 договору передбачений строк дії договору, а саме договір є укладеним з моменту підписання та діє до повного його виконання, проте у будь-якому разі до 31 грудня 2007 р.

В ході виконання договору сторонами було фактично змінено його умови та позивачем без попередньої оплати з боку відповідача було поставлено останньому продукції напротязі 2007 р. на загальну суму 49977,72 грн. , що підтверджується видатковими накладними № И-00015 від 01.03.07 р., № И-00056 від 05.03.07 р., № И-00090 від 07.03.07 р., № И-00091 від 07.03.07 р., № И-00116 від 12.03.07 р., №-И-00180 від 15.03.07 р., № И-00263 від 19.03.07 р., №И-00345 від 26.03.07 р., №И-00364 від 27.03.07 р., які підписані обома сторонами.

З боку відповідача товар був отриманий уповноваженою особою на підставі довіреності серії ЯНА №762206, яка видана на отримання цінностей від ТОВ "ІнтерАгро" та зазначена у вищевказаних накладних.

Позивачем було виставлено відповідачеві до оплати рахунки № И-00000021 від 01.03.07 р., № И-00000057 від 05.03.07 р., №- 00000101 від 07.03.07 р., № И-00000099 від 07.03.07 р., №И-00000102 від 07.03.07 р., № И-00000298 від 12.03.07 р., № И-00000356 від 15.03.07 р., № И-00000398 від 19.03.07 р., № И-00000486 від 26.03.07 р., № И-00000488 від 26.03.07 р. Вказані рахунки було отримано з боку відповідача. В зазначених рахунках в графі підстава вказано договір № 1/03-4 від 01.03.07 р.

Таким чином, товар відповідачеві був поставлений та виставлені рахунки до оплати, які залишились не оплачені.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України "якщо строк виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом, пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь- який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або із актів цивільного законодавства".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу відповідача претензію вих. № 26/03-1 від 26.03.08 р. з вимогою оплатити товар у сумі 49977,72 грн., що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про отримання з боку відповідача 14.04.08 р. Проте відповідач на претензію не відреагував та грошові кошти не перерахував.

Внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов"язань щодо оплати товару, у відповідача виникла заборгованість у сумі 49977,72 грн., що і стало підставою для звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вказані обставини та враховуючи вимоги ст.526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обгрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі – 49977,72 грн. правомірна та обгрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, у зв*язку з не обгрунтуванням і не підтвердженням належними доказами необхідністі такого забезпечення, а також не доведенням документально ним того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У відповідності зі статтями 44, 49 Господарського процесуального кодексу України суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача, з вини якого виник спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.124,129 Конституції України. ст.ст. 526, ч.2 ст.530, ст. 629 ЦК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст.82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення позову.Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково- виробничою фірмою "Сінтал- Д" м. Харків(61070, м. Харків, вул. Чкалова, 7, , р/р 96 у ВАТ "ТММ-банк" м. Києва, МФО 300896) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІнтерАгро", м. Харків(61060, м. Харків, просп. 50-річчя СРСР, 30, , р/р 260022822 в ХОД "Райффайзен Банк Аваль" м. Харкова, МФО 350589) 49977,72 грн. заборгованості, 499,77 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст Рішення підписано 11 листопада 2008 року.

Суддя