ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 6/69

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

суддів

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства "Донецька залізниця"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 24.07.2007р.

у справі

господарського суду

№ 6/69

Донецької області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод"

до

державного підприємства "Донецька залізниця"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

стягнення 8 385,85 грн.

пр. Животов О.А. –дов. №17/17-488юр від 26.09.07р.

пр. Андрєєнков А.В. – дов №Н-01/1572 від 16.05.07р.

Розпорядженням Заступника голови Вищого господарського суду України від 07.11.2007р. № 02-12.2/356 змінено склад колегії: у зв'язку з поверненням з відпустки судді Першикова Є.В. призначено колегію у складі: головуючий суддя Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

Ухвалою від 18.09.2007р. Вищого господарського суду України розгляд справи №6/69 було призначено на 18.10.2007р.

За згодою представників сторін, під час судового засідання 18.10.2007р. було відкладено розгляд справи в межах встановленого строку вирішення спору до 08.11.2007р.

Відповідно до ч.1 ст.85 Господарського процесуального кодексу України прийняте рішення оголошується суддею у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що розгляд справи по суті закінчено у судовому засіданні 08.11.2007р.

У судовому засіданні 08.11.2007р. колегією суддів Вищого господарського суду України за згодою представників сторін, було оголошено перерву до 06.12.2007р.

Заступником Голови Вищого господарського суду України ухвалою від 08.11.2007р. продовжено строк розгляду касаційної скарги та вирішення спору по справі №6/69.

У судовому засіданні 06.12.2007р. колегією суддів Вищого господарського суду України за згодою представників сторін, було оголошено перерву до 24.01.2008р. для виготовлення та оголошення вступної та резолютивної частин постанови Вищого господарського суду України, про що представників сторін було повідомлено усно безпосередньо у судовому засіданні.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2007 року Закрите акціонерне товариство "Донецьксталь-металургійний завод" звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення 8385,85 грн. податку на додану вартість на відшкодування плати за користування іновагонами у грудні 2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на норми транспортного законодавства та Закон України "Про податок на додану вартість", згідно з якими позивач вважає користування вагонами штрафною санкцією, на яку не нараховується податок.

Крім того, позивач вважає, що залізниця безпідставним нарахуванням податку на додану вартість порушила ст.41 Конституції України, ст. 48 Закону України "про власність" та на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України повинна повернути позивачу суму податку на додану вартість як безпідставне збагачення.

Рішенням господарського суду Донецької області позовні вимоги задоволено, стягнуто з Донецької залізниці 8385,85 грн. податку на додану вартість на тій підставі, що Правила користування вагонами, ставки плати за користування вагонами та бланк відомості плати за користування вагонами (контейнерами) не передбачають нарахування на користування вагонами податку на додану вартість, а тому нарахована та утримана залізницею з позивача сума податку є необґрунтовано отриманою відповідачем майновою вигодою, яка є для залізниці безпідставно набутою, що є безспірним юридичним фактом і на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України підлягає стягненню з відповідача.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.07.2007 за апеляційною скаргою Донецької залізниці апеляційну скаргу залишено без задоволення, але рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення також про стягнення з Донецької залізниці 8385,85 грн. податку на додану вартість, але з інших підстав.

Донецький апеляційний господарський суд мотивував своє рішення тим, що Закон України "Про податок на додану вартість" не передбачає нарахування податку на додану вартість на суми, що підлягають відшкодуванню одними особами на користь інших, таким чином, вартість послуг залізниці за користування вагонами власності іноземних залізниць за змістом норм вказаного Закону не входить до бази оподаткування податком на додану вартість.

У зв’язку з цим нарахування ПДВ на ці суми є безпідставним, судом визнано, що залізницею нарахування податку на додану вартість на суми плати за користування іноземними вагонами здійснено неправильно.

Не погодившись з рішеннями попередніх судових інстанцій, Донецька залізниця звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення від 31.05.07 господарського суду Донецької області та постанову від 24.07.07 Донецького апеляційного господарського суду скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Закритому акціонерному товариству "Донецьксталь-металургійний завод" відмовити.

Свої вимоги Донецька залізниця обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 1, 3, 7 Закону України "Про податок на додану вартість", ч. 4 п. 119 Статуту залізниць України, п.п. 1, 14 Правил користування вагонами і контейнерами, п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів та ст. 43 Господарського процесуального кодексу. Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що у відповідності до п.п. 7.5.1

п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" у Товариства виникло право на податковий кредит, яким воно має можливість скористатись в установленому законом порядку.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, просить касаційну скаргу залізниці залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення –без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями та вбачається з матеріалів справи, взаємовідносини між Донецькою залізницею та Товариством врегульовані договором № 192 від 17.06.04 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані Залізницею послуги (далі Договір), предметом якого є надання Залізницею вантажовласнику (Товариству) послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.3 Договору Залізниця зобов'язалась здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станції Донецьк, Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці. Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум Залізниця відкрила для вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду.

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що вантажовласник зобов'язувався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзній колії на рахунок залізниці ТехПД Ясинувата. Одержані кошти Залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника.

Порядок проведення розрахунків за надані послуги встановлено р. 3 Договору, зокрема, п. 3.1 визначено, що розмір плати за користування вагонами і контейнерами, наданими на під'їзні колії, вантажовласник сплачує згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами. Відповідно до п. 3.2. Договору та п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, Залізниця списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, штрафи) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами.

Судами встановлено, що у грудні 2006 року Залізницею були подані Товариству вагони власності Російської Федерації для здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, облік часу перебування вагонів на під'їзній колії проводився станцією Донецьк за відомостями плати за користування вагонами встановленої форми ГУ-46.

При вирішенні спору судами встановлено, що відомості плати за користування вагонами були підписані Товариством із зауваженнями, а саме: запереченнями проти нарахування податку на додану вартість у розмірі 20% на плату за користування іновагонами.

Донецька Залізниця ( Ясинуватський ТехПД-1) списала з особового рахунку Товариства 41929,25 грн. плати за користування вагонами та 8385,85грн. податку на додану вартість, нарахованого на дану суму, факт списання даних сум сторонами не заперечується.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що ст. 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст.ст. 306, 307 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Пункт 17 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457 (далі Статут), встановлює, що перевезення вантажів залізничним транспортом організовується на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами.

Правила розрахунків за перевезення вантажів (розділ 11 Правил перевезень) визначає, що безготівкові розрахунки за перевезення здійснюються на підставі договору, зразок якого наведено в додатку.

Отримані передоплатою від платника гроші Технологічний центр з оброблення перевізних документів (ТехПД) заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги. Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами і контейнерами.

У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, який списує з особового рахунку платника.

Після закінчення звітного місяця ТехПД видає платнику виписку з особового рахунку і податкову накладну.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями та вбачається з матеріалів справи, суть спору між сторонами полягає в тому, що Залізниця на суми, зазначені у відомостях плати за користування вагонами, додатково та без погодження з Товариством нарахувала та утримала податок на додану вартість.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що окремого погодження на оплату податку на додану вартість (окрім узгодження вартості наданих Залізницею послуг) ані законодавство України, ані укладений між сторонами Договір не передбачають.

Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені наказом Мінтрансу від 25.02.99 № 113 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 15.03.99 за № 165/3458 з наступними змінами та доповненнями, визначають загальний порядок і умови користування вагонами і контейнерами: парку залізниць України, парку залізниць інших держав, а також власних (за час затримки на коліях залізниць загального користування).

Колегія суддів погоджується із доводами Донецької залізниці, що відповідно до п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" у Залізниці виникли податкові зобов'язання, а у Товариства відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5. ст. 7 вказаного Закону виникло право на податковий кредит. Отже, податкові накладні дають право Товариству на формування відповідно до Закону податкового кредиту.

Зазначені податкові накладні прийняті Товариством та Залізницею до податкового обліку і відповідно до ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджені з дня подання платником податку податкової декларації. Таким чином, Товариство не позбавлено права отримати відшкодування спірної суми податку за рахунок Державного бюджету України.

Оскільки спірна сума є податком на додану вартість, утриманим Залізницею, як платником податку з Товариства, яку було відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" перераховано до Державного бюджету України, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що сума податку не може вважатися отриманою Залізницею без достатньої правової підстави та збереженою у себе за рахунок Товариства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційна інстанція не вказала норму права, на підставі якої перерахований залізницею до бюджету податок повинен бути повернутий позивачу залізницею, а не бюджетом.

Колегія зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні рішень по суті спору наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що спір розглянуто судами першої та апеляційної інстанцій без дослідження в повному обсязі обставин справи та норм чинного законодавства, що є порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності та призвело до прийняття рішень з помилковим застосуванням норм права.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити передбачені законом заходи для всебічного, повного і об’єктивного встановлення обставин справи, прав і обов’язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11110 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Донецька залізниця" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.07.2007р. та рішення Господарського суду Донецької області від 31.05.2007 по справі № 6/69 скасувати, справу № 6/69 направити на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська