ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.02.2008 року                                                                      Справа № 3/587

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Семендяєвої І.В.

суддів                                                  Баннової Т.М.

Парамонової Т.Ф.

за участю секретаря

судового засідання                              Антонової І.В.

та представників сторін:

від позивача           - повноважний представник не прибув,

від відповідача           - Філатова Т.Д., заступник начальника,

довіреність № 2-9-156 від 22.01.08,

-          Стельмах Е.Б., заступник начальника відділу

реєстрації актів цивільного стану, довіреність

№ 15-9-935 від 18.02.08,

від третьої особи                              - Касьяненко В.В., головний спеціаліст –юрисконсульт,

довіреність № 11-12/1-4 від 08.01.08,

від прокуратури                              - Шидлаускас П.В., прокурор відділу представництва

інтересів громадян і держави в судах прокуратури

Луганської області, посвідчення № 129 від 09.10.06,

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                               Головного управління Державного казначейства

України у Луганській області, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  11.12.07

по справі                                        № 3/587 (суддя Доманська М.Л.)

за позовом                                        Луганського обласного дочірнього підприємства

„Луганськоблтурист” Українського закритого

акціонерного товариства по туризму та екскурсіях

„Укрпрофтур”, м. Луганськ

до відповідача                              Головного управління юстиції у Луганській

області, м. Луганськ

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет

спору, на стороні відповідача          Головне управління Державного казначейства

України у Луганській області, м. Луганськ

про                                                   стягнення 23 006 грн. 05 коп.

В С Т А Н О В И В:

Луганське обласне дочірнє підприємство „Луганськоблтурист” Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Укрпрофтур”, м. Луганськ (далі за текстом –позивач по справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Головного управління юстиції у Луганській області, м. Луганськ (далі за текстом –відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 22960 грн. 00 коп., що виникла на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.07 № 62, та заборгованості в сумі 46 грн. 05 коп. на підставі договору про відшкодування комунальних послуг від 07.01.07, всього на загальну суму 23 006 грн. 05 коп.

Позивач в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України заявою № 255 від 11.12.07 зменшив розмір позовних вимог на 46 грн. 05 коп. у зв’язку з оплатою заборгованості за договором про відшкодування комунальних послуг від 07.01.07. Отже позовними вимогами вважається заборгованість у розмірі 22960 грн. 00 коп. згідно договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.07 № 62, що було прийнято до уваги судом першої інстанції.

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.12.07 по справі № 3/587 позовні вимоги задоволенні повністю у зв’язку з їх документальною доведеністю та законністю, стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління Державного казначейства України у Луганській області, м. Луганськ звернулося до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 21.12.07 № 11-07/5336, якою просить скасувати рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки господарський суд прийняв рішення, яке стосується обов’язків Головного управління Державного казначейства України у Луганській області, яке не було залучено до участі у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник посилається на те, що господарським судом Луганської області порушено ст. 65 ГПК України, суд не дотримався вимог Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.02.02 № 01-8/154; що відповідач по справі є розпорядником бюджетних коштів; що Державне казначейство веде контроль за відповідністю платежів прийнятим зобов’язанням та бюджетним асигнуванням (ст. 112 Бюджетного кодексу України); що виконання даного рішення може нанести значну матеріальну шкоду як бюджетній установі, так і Державному бюджету в цілому та призвести до розбалансування видаткової частини Державного бюджету наприкінці поточного бюджетного року; що судом порушено ст. ст. 18, 21, 22 та 84 ГПК України.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України Луганський апеляційний господарський суд ухвалою від 04.01.08 у справі № 3/587 прийняв апеляційну скаргу до апеляційного провадження.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду по справі для розгляду вказаної вище апеляційної скарги на рішення суду призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Семендяєва І.В., суддя – Баннова Т.М., суддя –Парамонова Т.Ф.

Відзивом № 307 від 19.02.08 позивач відхилив доводи апеляційної скарги у зв’язку з їх необґрунтованістю.

Відзивом на апеляційну скаргу № 15-9-193 від 22.01.08 та запереченням на апеляційну скаргу № 2-9-393 від 18.02.08 відповідач по справі просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду посилаючись на те, що „позиція Головного управління Державного казначейства України у Луганській області, яка відображена у поданій апеляційній скарзі, заформалізована і не відповідає інтересам держави, зокрема державного органу”.

Ухвалою Луганського апеляційного господарського суду від 19.02.08 залучено за ініціативою суду третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Головне управління Державного казначейства України у Луганській області. Крім того, цією ж ухвалою судом за результатами розгляду відповідного клопотання прокуратури допущено до участі у цій справі прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Луганської області.

До судового засідання, яке було проведено 28.02.08, не прибув повноважний та компетентний представник позивача, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Апеляційна скарга розглядалась 22.01.08. У судовому засіданні судом оголошено перерву до 29.01.08, після чого розгляд скарги неодноразово відкладався до 19.02.08 та до 28.02.08. Постанова приймається 28.02.08.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, третьої особи та прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Висновок господарського суду Луганської області про обґрунтованість позовних вимог Луганського обласного дочірнього підприємства „Луганськоблтурист” Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Укрпрофтур” до Головного управління юстиції у Луганській області про стягнення заборгованості в сумі 22960 грн. 00 коп., що виникла на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.07 № 62, є таким, що суперечить діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

Підставою своїх позовних вимог позивач визначив договір оренди нежитлового приміщення від 01.06.07 № 62, за яким Луганський туристський готель „Турист” Луганського обласного дочірнього підприємства „Луганськоблтурист” Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Укрпрофтур” передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 287 кв. м., що розташоване за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 112-а, для розміщення Луганського обласного державного нотаріального архіву, та відповідач вступив у користування цим приміщення за актом приймання –передачі від 01.06.07.

Згідно з п. п. 5.1 та 5.2 договору орендна плата за місяць складає 5740 грн. та сплачується відповідно до виставлених рахунків на протязі 10 днів від дня виставлення рахунку.

Суд першої інстанції у рішенні, що оскаржується, зазначив, що позивач посилається на те, що відповідачем за період липень –жовтень 2007 року не сплачена орендна плата, у зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 22 960 грн. 00 коп.; що відповідач відзивом на позовну заяву від 27.11.07 № 13-9-7725 визнає позов у сумі заборгованості з орендної плати у сумі 22 960 грн. 00 коп., що виникла за договором від 01.06.07 № 62.

Але дії сторін по укладанню вказаного договору, на підставі якого виникла заборгованість з орендної плати, суперечать актам цивільного законодавства та Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” від 22.02.00 № 1490 –ІІІ (далі –Закон про закупівлю).

Відповідач у справі –Головне управління юстиції у Луганській області, здійснює свою діяльність на підставі Положення про головні управління юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, м. м. Києві та Севастополі (далі - Положення).

Згідно з п. 13 Положення управління юстиції утримується за рахунок Державного бюджету України. Відповідно до п. 26 ст. 2 Бюджетного кодексу України відповідач є розпорядником бюджетних коштів.

Придбання замовником товарів, робіт і послуг за державні кошти здійснюється в порядку, встановленому Законом про закупівлю.

Як зазначено вище, відповідач –Головне управління юстиції України у Луганській області, є розпорядником бюджетних коштів, а залучене судом апеляційної інстанції у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Головне управління Державного казначейства України у Луганській області, відповідно до ст. 112 Бюджетного кодексу України здійснює контроль за відповідністю платежів прийнятим зобов’язанням та бюджетним асигнуванням, а згідно зі ст. 3 2 Закону про закупівлю перевіряє наявність та відповідність укладеного договору звіту про здійснення закупівлі та інших передбачених законодавством документів, перевіряє підстави для здійснення платежів, а саме наявність та відповідність законодавству у сфері закупівель річного плану закупівель та документів, що підтверджують проведення процедур закупівлі, а також правильність оформлення розрахункових документів.

Відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов’язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Кошторис є основним документом, яким надає повноваження бюджетній установі щодо здійснення видатків, визначає обсяг і спрямування коштів для виконання нею своїх функцій та досягнення цілей, визначених на рік відповідно до бюджетних призначень.

Відповідачу був доведений кошторис на 2007 рік 30.03.07, за яким загальні видатки на оренду склали 287 600 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 2 Закону про закупівлю цей Закон застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 20 тисяч гривень, а для робіт - 50 тисяч гривень.

Зазначена стаття також передбачає випадки, у яких дія Закону про закупівлю не застосовується (ч. 2 п. 1, п. 3). Оскільки перелічені у ст. 3 випадки не застосування Закону про закупівлю до послуг з оренди не відносяться і вартість предмету закупівлі перевищує 20 тис. грн., відповідач повинен був здійснити процедуру закупівлі у точній відповідності до вимог Закону про закупівлю.

Пунктом 4 ст. 2 Закону про закупівлю передбачено, що забороняється укладання договорів, які передбачають витрачання державних коштів, та/або оплата розпорядником державних коштів товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, передбачених цим Законом, крім випадків, передбачених цим Законом.

Договір оренди нежитлового приміщення № 62 від 01.06.07 укладений сторонами без проведення процедур закупівлі, тобто на час укладання договору № 62 відповідач всю процедуру закупівлі, передбачену Законом про закупівлю, до укладання договору оренди не провів.

Відповідач вважає, що він дотримався процедур закупівлі, які передбачені Законом про закупівлю, оскільки:

- 01.06.07 відбулось засідання тендерного комітету Головного управління юстиції України у Луганській області (протокол від 01.06.07), на якому розглянуто питання про обрання тендерної процедури для закупівлі послуг із здавання під найм власної нерухомості (оренда приміщення для Луганського обласного державного нотаріального архіву);

- згідно вказаного протоколу тендерний комітет постановив обрати для закупівлі послуг зі здавання під найм власної нерухомості (оренди приміщення для Луганського обласного державного нотаріального архіву) за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 112а процедуру закупівлі у одного учасника, доручити Бурко О.О., Тищенко Т.І. та Полегаєвій Л.В. підготовку необхідних документів та направлення їх для погодження Міжвідомчій комісії з питань державних закупівель.

Умови застосування процедури закупівлі у одного учасника передбачені ст. ст. 14, 33 Закону про закупівлю.

Згідно з ч. 2 п. 2 ст. 14 застосування процедури закупівлі в одного учасника потребує отримання відповідного висновку Комісії згідно із статтею 33 цього Закону, якщо очікувана вартість закупівлі перевищує 30 тисяч гривень для товарів та послуг та 300 тисяч гривень для робіт.

Пунктами 1 та 2 ч. 3 ст. 33 вказаного Закону передбачено, що закупівля у одного учасника - це процедура, відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю з учасником після проведення з ним переговорів; що процедура закупівлі в одного учасника застосовується замовником відповідно до вимог статті 14 цього Закону у разі: потреби у здійсненні додаткових поставок первинним учасником, призначених для часткової заміни або розширення поставок, коли зміна учасника може призвести до закупівлі товарів або послуг, які не відповідають вимогам взаємозаміни з наявними товарами або послугами.

Тендерний комітет відповідача обґрунтував необхідність проведення процедур закупівель в одного учасника ч. 4 п. 2 ст. 33 Закону про закупівлю, яким передбачено, що процедура закупівлі в одного учасника застосовується замовником відповідно до вимог статті 14 цього Закону у разі необхідності проведення додаткових будівельних робіт, не включених у початковий проект, але які стали через не передбачувані обставини необхідними для виконання проекту за умови, що договір буде укладено з учасником цих робіт, якщо такі роботи технічно чи економічно пов'язані з головним договором. При цьому загальна вартість договору на додаткові роботи не повинна перевищувати 50 відсотків вартості головного договору.

Але надання послуг з оренди нежитлового приміщення, яке орендується у Луганського туристського готелю „Турист” Луганського обласного дочірнього підприємства „Луганськоблтурист” Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Укрпрофтур”, площею 287 кв. м. за номерами кімнат 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 4-й поверх не є додатковою поставкою первинних послуг, оскільки ці ж самі приміщення відповідач орендував раніш відповідно до договору від 20.03.07 (строк дії договору встановлено з 20.03.07 до 31.05.07), копія цього договору надано відповідачем до матеріалів справи на вимогу суду апеляційної інстанції; у вказаному договорі відсутні посилання на те, що він був укладений за результатами проведення процедури закупівель за державні кошти.

Відповідач вважає, що він дотримався всіх процедур закупівлі в одного учасника, оскільки він отримав висновок Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель № 0005049-вс від 12.10.07 до застосування результатів проведеної процедури –23.10.07 (проведення оплати за укладеним раніше договором). Викладене суперечить нормам спеціального Закону про закупівлю.

За приписами Закону про закупівлю договори про закупівлю укладаються за результатами процедур закупівлі (ч. 1 ст. 2 ст. 34, абз. 4 ч. 2).

Пункт 3 ст. 34 Закону про закупівлю містить перелік випадків, які дають підстави вважати, що укладений договір вважається недійсним (нікчемним), якщо:

- замовник не дотримався вимог частини сьомої статті 12 або частини другої статті 29 цього Закону;

- договір було укладено у період оскарження згідно із статями 37 і 37-1 цього Закону;

- договір було укладено всупереч вимогам тендерної документації та визначеним у ній основним умовам, які повинні були бути обов’язково включені до договору про закупівлю;

- договір було укладено за результатами процедури закупівлі, проведеної з порушенням вимог статей 41, 42, 8, 17, 181, 19, 26, 29, 291 цього Закону;

- договір за результатами торгів з обмеженою участю або процедури закупівлі в одного учасника було укладено з порушенням вимог частини другої статті 14 цього Закону.

Недійсність договорів передбачена ст. 215 Цивільного кодексу України. Частина 2 вказаної статті передбачає, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частина 2 ст. 2 Закону про закупівлю прямо передбачає, що умови здійснення процедур закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок державних коштів можуть встановлюватися або змінюватися виключно цим Законом та виключно у випадках, передбачених цим Законом.

Отже договір оренди нежитлового приміщення № 62 від 01.06.07 є нікчемним.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач зазначив про те, що слід відрізняти стадію державних закупівель - „виконання договорів про закупівлю” та стадію –„укладання договору про закупівлю”; на думку відповідача, за даним позовом повинно розглядатись питання правомірності виконання договору про закупівлю; оплата ж за договором оренди наданих послуг з оренди нежитлового приміщення є стадією виконання договору про закупівлю, а фактично оплата послуг оренди за договором № 62 від 01.06.07 відбулась після отримання висновку Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель № 0005049 від 12.10.07, тобто заборгованість з орендної плати за вищезазначеним договором стягнута судом першої інстанції правомірно.

Викладене спростовується наступним.

Стаття 22 Закону про закупівлю, на яку послався відповідач у своєму запереченні на апеляційну скаргу від 18.02.08, дійсно передбачає стадії державних закупівель, якими є:

1) затвердження кошторису (програми, плану використання державних коштів);

2) затвердження річного плану державних закупівель;

3) обрання і проведення процедур закупівель на підставі затвердженого кошторису (програми, плану використання державних коштів) та річного плану державних закупівель;

4) визначення переможця процедури закупівлі;

5) укладання договорів про закупівлю;

6) складання звіту про результати здійснення процедури закупівлі;

7) виконання договорів про закупівлю;

8) контроль за виконанням договорів про закупівлю.

Дійсно є різними стадії державних закупівель –„укладання договорів про закупівлю” та „виконання договорів про закупівлю”, але у даному випадку відсутній взагалі договір про закупівлю, так як договір оренди № 62 від 01.06.07 укладений не за результатами проведених процедур закупівлі, а раніше –до проведення процедур закупівлі, які передбачені Законом про закупівлю.

Те, що виконання відповідачем платежів по договору оренди № 62 від 01.06.07 відбулось після отримання висновку Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель № 0005049-вс від 12.10.07 не робить договір оренди № 62 від 01.06.07 дійсним, оскільки цей договір є нікчемним з моменту його укладання в силу закону –ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 2 Закону про закупівлю.

Статтею 3 2 Закону про закупівлю третій особі як органу Державного казначейства України надано право здійснювати державний нагляд та контроль у сфері закупівель, а саме: перевіряти підстави для здійснення платежів, тобто наявність та відповідність законодавству у сфері закупівель річного плану закупівель та документів, що підтверджують проведення процедур закупівлі, а також правильність оформлення розрахункових документів.

Таким чином, є правомірною участь у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Головного управління Державного казначейства України у Луганській області, яке здійснює державний нагляд та контроль за проведенням державних закупівель розпорядниками державних коштів Луганської області, в т. ч. відповідачем, та відповідних підстав для здійснення платежів. Вказана третя особа обґрунтовано порушила питання про невідповідність укладеного договору оренди № 62 від 01.06.07 вимогам Закону про закупівлю, що робить його нікчемним.

Оскільки оренда плата за користування нежитловими приміщеннями була обумовлена у договорі № 62 від 01.06.07, який є нікчемним, нарахована позивачем заборгованість з орендної плати, не підлягає стягненню.

З урахуванням викладеного, у позовних вимогах про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 22 960 грн. 00 коп. (у урахуванням заяви № 255 від 11.12.07 про зменшення розміру заборгованості) слід відмовити.

У зв’язку з тим, що договір оренди № 62 від 01.06.07 є нікчемним, питання правомірності укладання цього договору Луганським туристським готелем „Турист” Луганського обласного дочірнього підприємства „Луганськоблтурист” Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Укрпрофтур”, який не є юридичною особою (а. с. 31), судом не досліджується.

Судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступного. За вказаною скаргою заявник просить суд скасувати рішення господарського суду Луганської області від 11.12.07 по справі № 3/587 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Стаття 103 Господарського процесуального кодексу України передбачає повноваження апеляційного господарського суду, перелік яких є вичерпним. Отже за даною нормою апеляційний господарський суд не вправі передавати на новий розгляд справу до суду першої інстанції у разі скасування рішення місцевого господарського суду.

На підставі вищевикладеного, судова колегія задовольняє частково апеляційну скаргу, скасовує рішення господарського суду Луганської області від 11.12.07 по даній справі та приймає нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито за позовом та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу слід покласти на позивача.

Враховуючи те, що заявник апеляційної скарги - Головне управління Державного казначейства України у Луганській області, згідно вимог Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” звільнений від сплати державного мита, державне мито за апеляційною скаргою підлягає стягненню в доход Державного бюджету України з позивача, виходячи з приписів ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита. А у даному випадку у задоволенні позову відмовлено і позивач не звільнений від сплати державного мита.

Згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх осіб оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейства України у Луганській області від 21.12.07 № 11-07/5336 на рішення господарського суду Луганської області від 11.12.07 по справі № 3/587 задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Луганської області від 11.12.07 по справі № 3/587 скасувати.

3.           Прийняти нове рішення.

4.          У задоволенні позову відмовити.

5.          Державне мито за позовом та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу покласти на позивача.

6. Стягнути з Луганського обласного дочірнього підприємства „Луганськоблтурист” Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Укрпрофтур”, , юридична адреса: вул. Оборонна, 112а, м. Луганськ, р/р 7731 в Луганській обласній філії АК УСБ у м. Луганську, МФО 304018, в доход Державного бюджету України, рахунок 0006, код бюджетної класифікації 22090200, МФО 804013, банк – ГУ ДКУ у Луганській області, ОКПО 24046582, одержувач –УДК у м. Луганську ГУ ДКУ у Луганській області, державне мито за апеляційною скаргою у розмірі 114 грн. 80 коп.

Доручити господарському суду Луганської області видати наказ.

Відповідно ч. 3, ч. 4 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п’ятиденний строк з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                             І. В. Семендяєва

Суддя                                                                                 Т.М. Баннова

Суддя                                                                                           Т.Ф. Парамонова