ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 10/123-04

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Панової І.Ю.,

Заріцької А. О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційне подання

Прокурора Замостянського району м. Вінниці в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Замостянському районі м. Вінниці

на постанову

та постанову

господарського суду Вінницької області від 14.05.2007

Житомирського апеляційного господарського суду від 13.11.2007

у справі

№10/123-04

за заявою

до

Державної податкової інспекції у м. Вінниці

Відкритого акціонерного товариства "Вінницький ламповий завод", м. Вінниця

про

арбітражний керуючий

визнання банкрутом

Демець Л.В.

за участю прокурора не з'явилися

та представників сторін:

від УПФУ:

від ДПІ:

від боржника:

від арбітражного керуючого:

від АТЗТ "Канон"

не з'явилися

не з'явилися

Присяжнюк О.В. за дов. від 04.01.2008 №0032/05

повідомив телеграмою про неможливість прибуття

Столяр А.О. за дов. від 14.03.2007 №19/03

Доповідач: Продаєвич Л.В.

ВСТАНОВИВ:

За заявою Державної податкової інспекції у м. Вінниці (надалі – ДПІ) від 19.07.2004 №10007/10/10 про визнання Відкритого акціонерного товариства "Вінницький ламповий завод" (надалі –ВАТ "Вінницький ламповий завод") банкрутом господарським судом Вінницької області ухвалою від 27.07.2004 на підставі статей 1, 3-14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порушено провадження у справі про банкрутство № 10/123-04, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника і призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Сокольвака М.В.

За результатами підготовчого засідання господарським судом Вінницької області винесено ухвалу від 02.09.2004, якою зобов'язано кредитора у 10-ти денний термін подати до офіційного друкованого органу оголошення про порушення справи про банкрутство, призначено розпорядником майна Демець Л.В., призначено попереднє засідання на 09.11.2004 року.

29.10.2004 у газеті "Голос України" за № 203 здійснено публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 07.12.2004 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника.

У зв'язку з неподанням кредиторами станом на 01.03.2005 пропозицій щодо подальшої процедури у справі про банкрутство, господарський суд Вінницької області ухвалою від 01.03.2005 призначив справу до розгляду, зобов'язав комітет кредиторів, арбітражного керуючого провести засідання комітету кредиторів.

18.03.2005 на засіданні комітету кредиторів прийнято рішення про відкриття ліквідаційної процедури.

Постановою господарського суду Вінницької області від 31.03.2005 (суддя: Даценко М.В.) ВАТ "Вінницький ламповий завод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, припинені повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна), призначено ліквідатора.

У зв'язку з надходженням до господарського суду листа від Вінницького обласного відділу з питань банкрутства від 08.04.2005 № 03-71, в якому повідомлено про частку державних корпоративних прав у статутному фонді ВАТ "Вінницький ламповий завод", що становить 28,62 %, господарський суд Вінницької області ухвалою від 22.04.2005 призначив до розгляду справу та зобов'язав боржника надати Статут, РВ ФДМУ по Вінницькій області –матеріали щодо приватизації ДП ВО "Жовтень", заборонив арбітражному керуючому (ліквідатору) вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження майна та щодо звільнення керівника ВАТ "Вінницький ламповий завод" з роботи.

Встановивши під час розгляду справи, що державний пакет акцій ВАТ "Вінницький ламповий завод" складає 28,62% статутного фонду, та врахувавши приписи Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", за якими встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна, господарський суд ухвалою від 17.05.2005 визнав постанову про визнання банкрутом ВАТ "Вінницький ламповий завод" від 31.03.2005 такою, що втратила чинність, та на підставі статті 79 Господарського процесуального кодексу України зупинив провадження у справі №10/123-04 про визнання ВАТ "Вінницький ламповий завод" банкрутом до закінчення дії мораторію, введеного Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна".

12.03.2007 арбітражний керуючий звернувся до господарського суду з клопотанням про поновлення провадження у справі, яке ухвалою суду першої інстанції від 19.03.2007 було призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 16.04.2007 було поновлено провадження у справі про визнання ВАТ "Вінницький ламповий завод" банкрутом.

Постановою господарського суду Вінницької області від 14.05.2007 (суддя: Даценко М.В.) визнано боржника – ВАТ "Вінницький ламповий завод" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, припинено повноваження розпорядника майна, призначено ліквідатором банкрута –арбітражного керуючого Демець Л.В., зобов'язано ліквідатора надати звіт про виконану роботу, ліквідаційний баланс ВАТ "Вінницький ламповий завод" тощо.

За апеляційним поданням заступника прокурора Замостянського району м. Вінниці вказана постанова переглянута в апеляційному порядку і постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 (судді: Черпак Ю.К. –головуючий, Веденяпін О.А., Іоннікова І.А.) залишена без змін.

Постанова апеляційної інстанції вмотивована тим, що загальна сума заборгованості за затвердженим судом реєстром складає 3894197,00 грн., вимоги кредиторів боржник не може задовольнити інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури, при переході на яку судом не було порушено вимог Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", оскільки РВ ФДМУ по Вінницькій області листами від 13.03.2007 № 04-17/786 та від 18.04.2007 №07-17/1346 повідомило господарський суд про те, що частка державного пакету акцій ВАТ "Вінницький ламповий завод" у розмірі 4,026% була продана на спеціалізованих аукціонах у січні-лютому 2007 року, у зв'язку з чим у власності держави у статутному фонді товариства пакет акцій складає 24,574 %, що менше, ніж встановлено Законом.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, прокурор Замостянського району м. Вінниці подав до Вищого господарського суду України касаційне подання про їх скасування через порушення судами норм матеріального права, зокрема, статті 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" та неврахування даних витягу з реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ "Вінницький ламповий завод", за якими 28,5997 % акцій належить органу державної влади в особі РВ ФДМУ по Вінницькій області, а тому ВАТ "Вінницький ламповий завод" не може бути визнано банкрутом із застосуванням до нього ліквідаційної процедури.

До суду касаційної інстанції від арбітражного керуючого Демець Л.В. надійшла телеграма, в якій зазначено, що арбітражний керуючий не має можливості прибути у засідання суду касаційної інстанції, проти касаційної скарги заперечує.

Колегією суддів Вищого господарського суду України розглянуто клопотання Генеральної прокуратури України про відкладення розгляду справи, яке не задоволено, оскільки суд касаційної інстанції вважає за можливе розглянути касаційне подання в даному судовому засіданні.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 21.01.2008, надіслана сторонам у справі –21.01.2008).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників боржника та АТЗТ "Канон", обговоривши доводи касаційного подання, дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що при прийнятті постанови від 14.05.2007 про визнання ВАТ "Вінницький ламповий завод" банкрутом та відкриття стосовно нього ліквідаційної процедури господарський суд Винницької області виходив із того, що комітет кредиторів на засіданні, яке відбулося 14.05.2007, прийняв рішення про звернення до господарського суду із клопотанням про відкриття ліквідаційної процедури ВАТ "Вінницький ламповий завод" у зв'язку з неможливістю боржника задовольнити вимоги кредиторів.

З даним висновком погодився й апеляційний господарський суд, а також зазначив про наявність у власності держави в статутному фонді ВАТ "Вінницький ламповий завод" пакету акцій розміром 24,574%, що свідчить про дотримання судом вимог Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" при визнанні боржника банкрутом і переході до ліквідаційної процедури.

Проте, при винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури судом не було досліджено ознаки неспроможності та недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, що містяться у частині 4 статті 205 Господарського кодексу України, і становлять у своїй сукупності ознаки банкрутства.

Згідно з приписами цієї статті Господарського кодексу України у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суб'єкт банкрутства - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом; банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Нездатність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів інакше як через застосування визначеної судом ліквідаційної процедури вважається банкрутством (частина 2 стаття 209 Господарського кодексу України).

Нормою частини 4 статті 205 Господарського кодексу України введено критерій неоплатності, наявність якого поряд з критерієм неплатоспромож-ності означає, що у провадженні у справі про банкрутство має бути доведено не тільки факт припинення платежів, а й те, що вартість майна боржника є меншою, ніж величина кредиторської заборгованості.

Отже, при визнанні боржника банкрутом, суд повинен був з дотриманням вимог чинного законодавства встановити його неоплатність.

Згідно з частиною 9 статті 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розпорядник майна зобов'язаний надати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення його платоспроможності.

Відомості про актив боржника на час визнання банкрутом мають міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово - майновий стан боржника, що повинен бути наданий комітету кредиторів та на основі якого комітет кредиторів вирішує питання про введення наступної судової процедури.

Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом реєстру вимог кредиторів.

Прийняття рішення стосовно доцільності визнання боржника банкрутом, незважаючи на клопотання комітету кредиторів, залишається за господарським судом, як того вимагає стаття 1 вказаного Закону.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, зазначені обставини справи взагалі не досліджувались судами попередніх інстанцій.

Касаційна інстанція згідно з частиною 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про неповне з’ясування судами обставин справи при винесенні оскаржуваних постанов про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, що виключає правильне застосування судом норм матеріального права.

У зв'язку з викладеним прийняті судові акти підлягають скасуванню з передачею справи на розгляд, під час якого суду слід врахувати вищенаведене.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання прокурора Замостянського району м. Вінниці –задовольнити.

Постанови господарського суду Вінницької області від 14.05.2007 та Житомирського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 у справі №10/123-04 –скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Вінницької області.

Головуючий:                                                             І.Панова

Судді:                                                                                           А. Заріцька

Л. Продаєвич