ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" серпня 2008 р.

Справа  № 34/127-08-2458

за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідачів Біляївського
районного відділу земельних ресурсів Одеської області

Маяківської
сільської ради Біляївського району Одеської області

про
визнання права власності та зобов'язання виконати певні дії

Суддя Фаєр Ю.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2.-
представник, діюча на підставі довіреності №1565 від 04.07.08р.;

від відповідачів: не з'явилися;

СУТЬ СПОРУ:
Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою
про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,03га, розташовану за
адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 та зобов'язання Біляївського районного
відділу земельних ресурсів Одеської області зареєструвати за позивачем право
власності на зазначену земельну ділянку та видати Державний акт на право
власності на зазначену земельну ділянку.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 12.06.2008р. порушено провадження у справі
№34/127-08-2458.

Ухвалою суду від 23.07.08р. задоволено
клопотання позивача від 14.07.2008р. (вх№14634), подане на підставі п.1 ст.24
ГПК України, змінено правовий статус третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської
області та визначено Маяківську сільську раду Біляївського району Одеської
області відповідачем по справі.

22.07.08р. позивачем надано
уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить визнати право власності на
земельну ділянку площею 0,03га, розташовану за адресою: Одеська область,
АДРЕСА_1; зобов'язати Маяківську сільську раду Біляївського району Одеської
області укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03га,
розташованої за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 з позивачем; зобов'язати
Біляївський районний відділ земельних ресурсів Одеської області зареєструвати
за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,03га, розташованої за
адресою: Одеська область, Біляївський район,АДРЕСА_1 та видати Державний акт на
право власності на зазначену земельну ділянку.

Маяківська сільська рада листом від
02.07.2008р.(вх.14154 від 14.07.08р.) повідомила  суд про погодження із заявленими фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 позовними вимогами про визнання права власності та
зобов'язання зареєструвати право власності на земельну ділянку, та заявила
прохання про розгляд справи за відсутністю представника ради.

Біляївський районний відділ
земельних ресурсів Одеської області надав суду клопотання від 04.07.08р.
(вх.13912 від 09.07.08р) про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи
за відсутністю представника відділу.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

На підставі рішення Маяківської
сільської ради Біляївського району Одеської області №85/3-ХХІV від 28.11.2002р.
суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 у короткострокову оренду терміном
на 4 роки для розміщення та експлуатації магазину-бару надано земельну ділянку
несільськогосподарського призначення площею 0,03га, розташована за адресою:
Одеська область, Біляївський район,АДРЕСА_1.

Відповідно до названого рішення
складено акт від 17.02.2003р. щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки
загальною площею 0,03га.

Згідно акту прийому-передачі
земельної ділянки, наданої в короткострокову оренду терміном на 4 роки
приватному підприємцю ОСОБА_1 від 17.02.2003р. Маяківська сільська рада на
підставі рішення №85/3-ХХІV  від
28.11.2003р. передала земельну ділянку площею 0,0300га інших забудованих
земель, згідно плану землекористування, а приватний підприємець ОСОБА_1 прийняв
в короткострокову оренду терміном на 4роки вищезгадану земельну ділянку,
розташовану в АДРЕСА_1, для розміщення та експлуатації магазину-бару.

Після отримання зазначеної
земельної ділянки в оренду, позивачем було здійснено будівництво магазину-бару.

16.02.2004р. Біляївським районним
відділом земельних ресурсів Одеської області підготовлений Технічний паспорт
земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка підлягає продажу
позивачу.

Відповідно до доручення Маяківської
сільської ради №688 від 29.10.2003р. про виконання експертної грошової оцінки
земельної ділянки несільськогосподарського призначення висновком експерта від
17.02.2004р. встановлена вартість земельної ділянки несільськогосподарського
призначення, розташованої на території Маяківської сільської ради,АДРЕСА_1
Одеської області, площею 003га (300кв.м) у розмірі 3114грн. в розрахунку на
один квадратний метр земельної ділянки 10,38грн.

Рішенням №244 від 08.04.2004р. „Про
продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення” з метою сприяння
соціально-економічного розвитку села, керуючись ст.ст.127, 128 Земельного
кодексу України, Маяківська сільська рада вирішила погодити звіт про експертну
грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення на
АДРЕСА_1 Одеської області, наданої в оренду в тимчасове користування суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Маяківської
сільської ради №55-ХХІV від 15.08.2002р.

Підпунктом 1.1 рішення №244 від
08.04.2004р. затверджено вартість земельної ділянки в розмірі 3114грн. без ПДВ
на підставі експертної грошової оцінки (висновок експерта про оцінну вартість
від 19.03.2004р.).

Відповідно до п.п. 1.2 зазначеного
рішення Маяківська сільська рада вирішила продати позивачу земельну ділянку у
розмірі 0,03га для експлуатації магазину-бару на АДРЕСА_1 Одеської області.

Також, п.п.1.3 цього рішення
затверджено договір кукпівлі-продажу із позивачем вказаної земельної ділянки.

Крім того, названим рішенням
Біляївському районному відділу земельних ресурсів доручено забезпечити
оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03га на АДРЕСА_1
Одеської області за ціною та на умовах визначених цим рішенням та після сплати
вартості земельної ділянки в порядку передбаченому договором купівлі-продажу
земельної ділянки, оформити та видати в установленому порядку державний акт на
право власності на землю.

На виконання рішення „Про продаж
земельних ділянок несільськогосподарського призначення” №244 від 08.04.2004р.
позивач перерахував на користь Маяківської сільської ради кошти за продаж
земельної ділянки у розмірі 3114грн. згідно виписки банку про рух грошових
коштів від 09.06.2004р., про що також свідчить довідка Маяківської сільської
ради №817/021 від 22.11.07р.

Розпорядженням „Про надання
погодження на продаж земельної ділнки несільськогосподарського призначення”
відповідно до п.1 ст.2, ст.13, п.3 ст. 16 „Про місцеві державні адміністрації”,
Указу Президента України „Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського
призначення” від 19.01.1999р. №32/99, ст.ст.12, 126, 127, 128 Земельного
кодексу України, ст.ст.182, 203, 373, 657, 659, 680, 681 Цивільного кодексу
України та рішення Маяківської сільської ради „Про продаж земельної ділянки
несільськогосподарського призначення” СПД ОСОБА_1 від 08.04.2004р. №244
погоджено рішення Маяківської сільської ради на продаж СПД ОСОБА_1 земельної
ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 300кв.м, яка
розташована за адресою Одеська область, АДРЕСА_1, на суму 3114грн без урахування
ПДВ.

Листом від 28.05.2004р. вих№1110
Маяківська сільська рада доручила МПП „Алідада” виготовити Державний акт на
право власності на земельну ділянку площею 0,03га в АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_1, згідно
договору купівлі-продажу.

Згідно Свідоцтва про право
власності на будівлю магазину-бару серії НОМЕР_1,  виданого Біляївською районною державною
адміністрацією 30.04.2003р., позивач є власником будівлі магазинку-бару,
відображеному у Технічному паспорті..

За таких обставин, позивач вважає,
що фактично відбулася угода щодо купівлі-продажу земельної ділянки, адже,
сторонами досягнуто згоди щодо таких істотних умов як розмір земельної ділянки
та її вартість. Крім того, позивачем виконано певні дії на виконання зазначеної
угоди - перераховано продавцю вартість земельної ділянки.

Однак, незважаючи на прийняття
відповідачами рішень, які були зазначені по тексту вище,  останніми до нинішнього часу договір
купівлі-продажу земельної ділянки укладений не був, що позбавляє фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 можливості отримати правовстановлюючі документи на
земельну ділянку, та, як наслідок, здійснювати у повній мірі реалізацію своїх
прав як фактичного власника земельної ділянки щодо володіння, користування та
розпорядження нею.

Наведене змусило позивача
звернутися до господарського суду з уточненими позовними вимогами про визнання
права  власності на земельну ділянку,
площею 0,03га, розташовану за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1; зобов'язання
Маяківську сільську раду Біляївського району Одеської області укласти договір
купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03га, розташованої за адресою:
Одеська область, АДРЕСА_1 з позивачем; зобов'язання Біляївського районного
відділу земельних ресурсів Одеської області зареєструвати за позивачем право
власності на земельну ділянку площею 0,03га, розташованої за адресою: Одеська
область, Біляївський район,АДРЕСА_1 та видати Державний акт на право власності
на зазначену земельну ділянку.

Відповідачі повністю погоджуються
із правомірністю заявлених позивачем вимог та не заперечують проти їх
задоволення.

Відповідно до ст.2 Земельного
кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно ст.3 цього Кодексу, земельні
відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами ст.5 Земельного кодексу
України передбачено, що земельне законодавство базується у тому числі на
принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних
осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення
громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо
володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених
законом; забезпечення раціонального використання та охорони земель; забезпечення
гарантій прав на землю.

Відповідно до ст.12 Земельного
кодексу України до повноважень сільських селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних
ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Положеннями статті 120 Земельного
кодексу України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Відповідно до ст.128 Земельного
кодексу України, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок
державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають
приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом,
провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Крім того, цією законодавчою нормою зазначено, що документ про оплату є
підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та
її державної реєстрації.

Положеннями п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України
передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної
власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в
межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а
за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з 2003 року використовує на умовах оренди земельну ділянку площею
0,0300га інших забудованих земель, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, для
розміщення та експлуатації магазину-бару належного на праві власності позивачу.

Поряд з цим, як вбачається з
документів, наданих позивачем до матеріалів справи, між сторонами по справі
склалися правовідносини щодо продажу зазначеної земельної ділянки на користь
позивача, яким були дотримані всі передбачені діючим законодавством приписи,
якими врегульовані питання продажу земельної ділянки у власність фізичній
особі.

Здійснення позивачем повної оплати
вартості земельної ділянки за ціною, яка була встановлена відповідно до діючого
законодавства та затверджена рішенням Маяківської сільської ради №244 від 08.04.2004р.
„Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення” свідчить
про виконання позивачем своїх зобов'язань щодо сплати вартості земельної
ділянки та набуття на законних підставах права власності на неї.

Відповідно до ст.373 Цивільного кодексу
України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право
власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до
закону. Відповідно до ст.82 Земельного кодексу України юридичні особи можуть
набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності
у разі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами; внесення земельних ділянок її засновниками до
статутного фонду; прийняття спадщини; виникнення інших підстав, передбачених
законом.

Приписами статті 328 Цивільного
кодексу України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст.41 Конституції України та
ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, але як
свідчать матеріали справи відповідач в супереч названим нормам закону створив
реальні умови, які обмежують права позивача у здійсненні ним своїх прав на
нерухоме  майно.

Відповідно до ст.16 цього
Кодексу  кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та
інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання
права.

Відповідно до ст.319 Цивільного
кодексу України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається
належним йому майном та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не
суперечать закону. Згідно ч.1 ст.320 Цивільного кодексу України власник має
право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності,
крім випадків, встановлених законом.

При цьому, на думку суду,
оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, передбачає собою
лише остаточну форму реалізації передбаченого законом права на земельну
ділянку, але їх відсутність заважає суб'єкту цивільного обігу -в даному випадку
-позивачу у повній мірі здійснювати свої повноваження як власника земельної
ділянки. Правова позиція суду підтверджується положеннями ст.120 Земельного
кодексу України, наведеним по тексту рішення вище, якими фактично встановлено
право власників об'єктів нерухомого майна на земельну ділянку, на якій
розташоване належне на праві власності майно.

Крім того, позиція суду
підтверджується в тому числі і матеріалами рішення Конституційного Суду України
по справі №1-17/2005 від 22.09.2005р., якими встановлено, що суб'єктивне право
на земельну ділянку виникає і реалізується на підставі і в порядку, визначених
Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що
регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну
ділянку є відповідний юридичний факт. Закони, інші нормативно-правові акти, які
визначають порядок реалізації встановлених Конституцією України та міжнародними
договорами прав і свобод людини і громадянина, в тому числі порядок набуття
прав власності  не повинні  звужувати, заперечувати чи в будь-який  інший спосіб обмежувати ці права  і свободи.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд
доходить висновку, що визнання за позивачем права власності на земельну ділянку
ніяким чином не суперечить положенням земельного законодавства, та, фактично,
представляє собою на мету підтвердження у судовому порядку законодавчо
закріплених положень щодо реалізації прав власника нерухомого майна на
оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій це майно
розташоване.

Такий спосіб захисту цивільних прав
та інтересів як визнання права передбачений положеннями ст.16 Цивільного
кодексу України. Крім того, наведене законодавче положення знайшло своє
відображення і в ст.20 Господарського кодексу України, якою врегульовані
питання захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів, якою теж визнання
наявності або відсутності прав визначено як один із шляхів захисту прав та
законних інтересів суб'єктів господарювання.
Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів.

Разом з тим, усунення органів
місцевого самоврядування від укладання договору купівлі-продажу земельної
ділянки без будь-якої аргументації не відповідає нормам земельного законодавства.

З огляду на викладене, суд оцінює
позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спірну
земельну ділянку правомірними та такими, що базуються на законних підставах, у
зв'язку з чим підлягаючими задоволенню.

Відповідно до ст.13 Конституції
України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності та
господарювання. Положення Земельного кодексу України  встановлюють рівні способи захисту прав на
земельні ділянки як для власників так і для землекористувачів Так, згідно ч.2
ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Відповідно до приписів цієї законодавчої норми, захист права громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом
зобов'язання здійснити певні дії.

Поряд з цим, суд враховує, що разом
з переходом  права  власності на будівлю чи споруду новий власник
або землекористувач набуває прав і обов'язків, визначених положеннями
Земельного кодексу України. У разі ухилення ради від оформлення права на
земельну ділянку заінтересована особа відповідно до статей 74 і 77 Закону
України "Про місцеве  самоврядування
в Україні" вправі звернутись до суду
з заявою, у тому числі про спонукання ради видати державний акт.

Статтею 126 Земельного кодексу
України встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, форми яких
затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.1.4 Інструкції
про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі”, затвердженої наказом Державного комітету
України по земельних ресурсах від 4 травня 1999року N43,  зареєстрованим в Міністерстві юстиції України
4 червня 1999р. за N354/3647 (з послідуючими змінами та доповненнями),  державний акт на право власності на земельну
ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою
видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної,
Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і
Севастопольської міських державних адміністрацій.

Пунктом 2.14. цієї Інструкції
передбачено, що державний акт на право власності на земельну ділянку або на
право постійного користування земельною ділянкою складається у двох
примірниках, підписується органом, який прийняв рішення про передачу (надання)
земельної ділянки у власність (постійне користування), та відповідним державним
органом земельних ресурсів.

Звертаючись до приписів п.7 ст.128
Земельного кодексу України,  документ про
оплату є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну
ділянку та її державної реєстрації.

Як зазначалося по тексту рішення
вище, позивачем було перераховано до місцевого бюджету в якості плати за
земельну ділянку  3114грн. згідно виписки
банку про рух грошових коштів від 09.06.2004р., про що також свідчить довідка
№817/021 від 22.11.07р.

З огляду на викладене, позовні
вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині зобов'язання Біляївського
районного відділу земельних ресурсів Одеської області зареєструвати за
позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,03га, розташованої за
адресою: Одеська область, Біляївський район,АДРЕСА_1 та видати Державний акт на
право власності на зазначену земельну ділянку, є правомірними, обґрунтованими
та такими, що базуються за законних підставах, у зв'язку з чим підлягаючими
задоволенню.

Поряд з цим, враховуючи наявність
рішення сільської ради „Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського
призначення” №244 від 08.04.2004р., затвердження ним договору купівлі-продажу
із позивачем вказаної земельної ділянки, фактична сплата позивачем продавцю її
вартості, досягнення сторонами згоди щодо таких істотних умов як розмір
земельної ділянки та її вартість, що не спростовується останніми, та фактичне
не укладення письмово спірного позбавляє позивача фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 можливості отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку,
та, як наслідок, здійснювати у повній мірі реалізацію своїх прав як фактичного
власника земельної ділянки щодо володіння, користування та розпорядження нею.

Отже, між позивачем та сільською
радою існує правовідношення, в силу якого сторони зобов'язані укласти договір,
але сільська рада на момент розгляду спору зазначений договір купівлі-продажу
не уклала, тобто ухилилася від цього.

Згідно з частиною третьою статті 84
Господарського процесуального кодексу України у спорі, що виник при укладанні
або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної
умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір-умови, на яких сторони
зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Однак всупереч вимог ст.33
Господарського процесуального кодексу України позивачем не надано суду проекту
договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03га, розташованої за
адресою: Одеська область, АДРЕСА_1, з Маяківською сільською радою Біляївського
району Одеської області, що свідчить про відсутність підстав для задоволення
позову в цій частині.

Підсумовуючи зазначене, уточнені
позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання за позивачем права
власності на земельну ділянку площею 0,03га, розташовану за адресою: Одеська
область, АДРЕСА_1; зобов'язання Біляївського районного відділу земельних
ресурсів Одеської області зареєструвати за позивачем право власності на
земельну ділянку площею 0,03га, розташованої за адресою: Одеська область,
Біляївський район,АДРЕСА_1 та видати Державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку

Вирішуючи питання про розподіл
судових витрат між сторонами по справі, суд враховує клопотання позивача про
віднесення судових витрат на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати право власності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1  на земельну
ділянку площею 0,03га, розташовану за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

3.          Зобов'язати Біляївський районний
відділ земельних ресурсів Одеської області зареєструвати за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,03га,
розташовану за адресою: Одеська область, Біляївський район,АДРЕСА_1, та видати
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну
ділянку, площею 0,03га, розташовану за адресою: Одеська область, Біляївський
район,АДРЕСА_1.

4. В решті позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Фаєр Ю.Г.