ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.08
Справа №  28/298/08

Суддя   Яцун О.В.

За
позовом: Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, Харківська область Ізюмський район, с.Капітолівка

До
відповідача:
Племптахокомбінату “Запорізький”, Запорізька область, Токмацький район,
с.Запоріжжя

Суддя    О.В. Яцун

Представники:

від
позивача: уповноваженим
чином представник не з'явився

від
відповідача: Мешкова
І.А. -представник на підставі довіреності №б/н від 18.08.2008р.

Заявлені
вимоги про стягнення з Племптахокомбінату “Запорізький” 21000грн.00коп. збитків
на закупівлю молодняка та 650грн.00коп. оплати за проведення експертизи.

Ухвалою
господарського суду Запорізької області від 30.07.2008р. № 28/298/08 порушено
провадження у справі, судове засідання призначено на 20.08.2008р., у сторін
витребувані всі необхідні документи та докази для розгляду справи.

Ухвалою
суду від 18.08.2008р. № 28/298/08 у зв'язку зі службовою необхідністю розгляд
справи перенесено, судове засідання призначено на 04.09.2008р.

Представник
позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Клопотань про розгляд справи за відсутності представника відповідача або про
відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Представник
відповідача проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

За
клопотанням представника відповідача справа розглядалась без застосування
засобів технічної фіксації судового процесу.

Ухвалою
від 04.09.2008р. № 28/298/08 з метою надання додаткових доказів судове
засідання було відкладено на 29.09.2008р.

29.09.2008р.
розгляд справи продовжено.

Представник
позивача у судове засідання не з'явився. Від позивача на адресу суду надійшло
клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю присутності
представника позивача в даному судовому засіданні.

Клопотання
судом було задоволено.

Представник
відповідача проти позовних вимог заперечує.

З
метою надання додаткових доказів та в зв'язку з неявкою представника позивача в
порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 21.10.2008р.

Ухвалою
в.о. голови господарського суду Запорізької області  від 29.09.2008р. № 28/298/08 строк вирішення
справи було продовжено на 1 місяць -до 30.10.2008р.

В
судове засідання, яке відбулося 21.10.2008р. уповноважений належним чином
представник позивача не з'явися.

Представник
відповідача проти заявлених вимог заперечує, в обґрунтування заперечень
посилається на те, що доказів здійснення перевірки на виводимість яєць у
відповідності до ДСТУ позивач не надав. До того ж, зазначив, що на експертизу,
яка здійснювалась 31.04.2008р. (після 2 місяця після закладки) направлено лише
30 штук яєць, в той час, як передбачено -100 яєць. Також зазначив, що
відповідно до пункту 5.10 ДСТУ 4541:2006 “яйця курячі інкубаційні” при
транспортуванні на відстань понад 50 км допускається бій та насічка яєць не
більше 0,5%. Оскільки, позивач сам здійснював транспортування яєць, на підставі
чого, відповідач не може нести відповідальність за не збереження яєць під час
транспортування. Крім того, зазначив, що постачальник гарантує відповідність
якості інкубаційних яєць при дотримані умов транспортування та зберігання.
Гарантійний термін зберігання яєць -шість діб зі дня знесення. За таких
обставин спросить в задоволені позовних вимог відмовити.

Згідно
ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав
достатніми для вирішення спору по суті.

У
відповідності до ст.85 ГПК України представнику відповідача за його згодою було
оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши
представника сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

Правовідносини
сторін є господарськими.

Згідно
з ч.І ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну
господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а
управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом України.

У
відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання мають бути виконані належним
чином і у встановлені  законом або
договором терміни.

Згідно
зі ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як
свідчать надані до суду документи, 27.02.2008р. між Племптахокомбінату
“Запорізький” (продавець) та ПП ОСОБА_1. (покупець) укладено договір  поставки №17-ЗПА/27-27.02.

Згідно
з п.1.1 договору продавець зобов'язався передати у власність, а покупець
прийняти та оплатити -інкубаційне яйце фінального гібриду бройлерів кроса СОВВ.

Пунктом
2.1 договору зазначено, що якість товару відповідає вимогам кроса СОВВ та
підтверджується ветеринарним сертифікатом. Вага яйця не менше ніж 50 грамів,
вивід молодняка не менш 70%.

Відповідно
до п.3.1 договору ціна на товар встановлюється у специфікації

Поставка
товару здійснюється на умовах ЕХW, місце поставки склад продавця. Поставка
здійснюється протягом 1 календарного дня з моменту здійснення оплати відповідно
до п.4.1 договору (п.6.2 договору).

На
виконання умов договору відповідач передав позивачу 25200 штук яєць
інкубаційних гніздових на загальну суму 59220грн.00коп., з урахуванням ПДВ, про
що свідчить видаткова накладна №ТФ-0000510 від 29.02.2008р.

Як
зазначає позивач згідно міражу (попередня пробна перевірка) було виявлено, що
запліднених яєць всього 71,2%, тому згідно таблиці показників якості вихід
молодняка вийшов значно менше, ніж повинно було здійснитися відповідно до умов
договору.

На
підставі зазначеного позивачем за участю представника органу місцевої влади
було складено акт про запліднення яєць всього на 71,2%.

В
обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на висновок експертизи
№221-250, проведеної Харківською державною обласною лабораторією ветеринарної
медицини, експертним висновком провідного інституту птахівництва  Української академії аграрних наук.

Також
позивач посилається на те, що для здійснення своєї підприємницької діяльності,
позивач придбав молодняк у кількості 5000 штук за ціною 4грн.20коп. за штуку,
що підтверджується накладною на загальну суму 21000грн.

Саме
це, стало причиною звернення позивача до суду з вимогами про стягнення збитків
у розмірі 21650грн.00коп., які складаються із 21000грн. витрат на закупівлю
молодняка, 650грн. оплата за проведення експертизи.

Суд,
заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши
на підставі фактичних обставин справи, вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню в силу наступного:

Відповідно
до п.4 ст.179 Господарського кодексу України, при укладенні  господарських
договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного  волевиявлення, коли сторони мають право
погоджувати на  свій  розсуд будь-які умови  договору,
що не  суперечать законодавству.

Згідно
ст. 180 цього ж кодексу:

1.
Зміст  господарського  договору становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань,  як погоджені
сторонами, так і ті,  що  приймаються
ними  як  обов'язкові
умови  договору  відповідно до законодавства;

2. Господарський   договір
вважається  укладеним, якщо  між сторонами у передбачених законом порядку
та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута
згода;

3.
При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до п. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами  договору
є  умови  про
предмет договору, умови,  що
визначені законом як  істотні  або
є  необхідними  для договорів даного виду,  а також усі ті умови,  щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди.

Згідно
з нормами ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник),
який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням. А покупець зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До
договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо
інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин
сторін.

Як
було зазначено вище пунктом 3.1 договору передбачено, що ціна на товар
встановлюється у специфікації. В пункті 3.2 договору сторонами було узгоджено,
що загальна вартість договору складає суму вартості всього товару, який
поставляється протягом строку дії договору, відповідно до підписаної сторонами
Специфікації.

У
відповідності з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В той
же час, як свідчить надана до суду позивачем Специфікація (а.с. 8) та
про що не заперечує представник відповідача, зазначена Специфікація ПП ОСОБА_1.
взагалі не підписувалась.

Оцінивши
представлені сторонами докази, пояснення представників у судовому засіданні,
суд прийшов до висновку, що із матеріалів справи не вбачається досягнення
сторонами згоди з істотних умов договору. Зокрема, сторонами не досягнута згода
щодо вартості всього товару, який буде проставлятися протягом дії договору.

Зазначений
факт є підставою вважати договір неукладеним, таким що не відбувся, та не
породжує для сторін виникнення зобов'язань (прав та обов'язків).

За
таких обставин, приймаючи до уваги той факт, що у сторін не виникло прав та
обов'язків щодо виконання умов договору, заявлені вимоги про стягнення збитків
у розмірі 21650грн. саме на підставі договору є безпідставними,
нормативно та документально не обґрунтованими та такими, що не підлягають
задоволенню.

Крім
того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що він не позбавлений
права звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у відповідності до
норм ст.ст.16,20 ЦК України у інший встановлений законом спосіб.

Судові
витрати відносяться на  позивача.

Керуючись
ст.ст.44, 49, ст.ст.82-85 ГПК України, ст.526 ЦК України, ст. ст.  175, 193 ГК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                                О.В.
Яцун

Рішення підписано: 03
листопада 2008р.