ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»

До

1.          Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»

2.          Державного підприємства «Свердловантрацит»

Про

стягнення 3191,76 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача: Підлужняк С.О.- представник за довіреністю № 273 від 12.10.2007 року;

Від відповідача1: Лагода О.А. - представник за довіреністю № 3244-НСО від

18.12.2007 року;

Від відповідача 2: не з’явились;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо» до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» та Державного підприємства «Свердловантрацит» про стягнення з вантажовідправника суму збитків в розмірі 2864,40 грн., які завдані нестачею вантажу (вугілля), 327,36 грн. провізної плати на нестачу вантажу, а також витрат по сплаті держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2007 року порушено провадження у справі № 37/596, розгляд справи було призначено на 19.12.2007 року о 11-15.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 19.12.2007 року надав відзив на позовну заяву та доповнення до нього, де зазначається, що відповідач-1 не визнає заявлені позовні вимоги, свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника.

Представник відповідача 2 в призначене судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2007 року не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2007 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено до 17.01.2008 р. на 11-45.

Судове засідання 17.01.2008 року не відбулося у зв’язку з хворобою судді Кондратової І.Д., а розгляд справи було відкладено до 04.02.2008 р. на 15-45, про що представники сторін були повідомлені належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 04.02.2008 року зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд стягнути вантажовідправника 2864,40 грн, збитків завданої нестачею вантажу (вугілля), 327,36 грн. провізної плати на нестачу згаданого вантажу, а також витрат по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 04.03.2008 року зазначив, що проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позовних вимог щодо ДТГО «Південно-Західна залізниця» відмовити повністю.

Представник відповідача 2 в судове засідання 04.03.2008 р. не з'явився, проте 25.12.2007 року через канцелярію Господарського суду міста Києва надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що проти позову заперечує посилаючись на те, що на поверхні вантажу відсутнє захисне маркування, а тому на його думку винним у нестачі вантажу є перевізник, який не виконав свій обов’язок по схоронності вантажу під час перевезення.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами за відсутності представника вантажовідправника.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 04.02.2008 року за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2006 р. між ВАТ «Вінницяобленерго» (надалі –покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера-Нова» (надалі - постачальник) був укладений договір № 1.146 (надалі- договір), згідно якого постачальник зобов’язався відвантажити, а покупець прийняти та оплатити вугілля марки ДГР в кількості 2000 тон та марки АМ в кількості 3000 тон.

Сторони узгодили, що відповідно до п. 2.2 Договору, покупець розраховується з постачальником за отримане вугілля шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника з відстрочкою платежу 10 банківських днів з моменту прибуття вугілля на станцію призначення, підтвердження постачальником права власності, отримання рахунку та податкової накладної в оригіналі.

16.05.2007 року Державне підприємство «Свердловантрацит» по залізничній накладній № 49522330 напіввагон № 64637960 відвантажило 69 т вугілля антрацит марки АМ на адресу Рахнівського паливного складу Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо».

Постачальником вказаного вугілля за договором поставки № 1.46 від 13.12.2006р. (додаткове узгодження № 12 від 19.09.2007р.) є Товариство з обмеженою відповідпальністю «Тера-Нова».

Відповідно до п. п. 2.2, 3.2. договору поставки №1.46 від 13.12.2006 р. та на підставі рахунку №СФ-0000038 від 11.05.2007р. позивач в порядку календарної черговості, платіжним дорученням № 250 від 25.06.2007р. перерахував на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти на загальну суму 50 000,00грн. за поставку вугілля.

15.05.2007р. з прибуттям напіввагону № 64637960 на станцію Знам'янка Одеської залізниці, в ньому виявлено поглиблення вантажу. На підставі актів загальної форми ст. Знам'янка №№ 5971, 5973 від 15.05.2007р. про виявлення на поверхні вантажу поглиблення, вагон подано на вагу на перевірку. При перевірці виявилось : завантаження рівномірне нижче бортів на 400мм. Відповідно до залізничної накладної завантаження вантажу у вологому стані навалом нижче бортів, розмір завантаження відносно бортів не вказано. На поверхні вантажу наявне поглиблення: над 1-ми люками - довжиною 3000мм на всю ширину вагону, глибиною 1200мм, зі скосом до дверей. Зазор між створами дверей висотою 1000мм та шириною 120мм закладено дошкою. Двері не під замком та зв'язані дротом. Течі вантажу немає. Двері в хвостовій частині вагону і люки закриті. Коток не застосовувався. Об'єм кузова 73м куб. Вантаж не марковано. При переважуванні 16.05.2007 р. напіввагону на 150 - тонних вагах ст. Знам'янка виявлено: вага брутто 82800кг, тара з брусу 22000кг, вага нетто 60800кг; відповідно до залізничної накладної вага нетто 69000кг, що складає різницю ваги проти документів в сторону зменшення на 8200кг. Переважування проводилось двічі, нестача підтвердилась. Недостаючий вантаж у напіввагоні поміститись міг. Виявлена нестача вугілля в кількості 8,2т зафіксована комерційним-актом АЭ 879023/373/2 від 16.05.2007р. На станції призначення Рахни Південне - Західної залізниці при перевірці маси вантажу різниці згідно вказаного комерційного акту не виявлено і вантаж видано вантажоодержувачу згідно акту.

При перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, комерційні акти складаються для засвідчення певних обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу. Дані в комерційних актах зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Позивач вважаючи, що нестача вугілля виникла з вини вантажовідправника, обраховує втрату вантажу з урахуванням норми природної втрати і граничного розходження в масі вантажу, нараховує вартість втраченого вантажу у розмірі 2864,40 грн. і вимагає стягнути її з вантажовідправника.

Крім того, позивач нараховує збитки за провізну плату на втрачений вантаж та просить, враховуючи вимоги ст. 114 Статуту залізниць України стягнути з вантажовідправника зайво сплачену провізну плату від нестачі вугілля в сумі 327,36 грн.

На підтвердження розміру заявлених до стягнення збитків позивач додає до матеріалів справи копію договору № 1.146 від 13.12.2006 року, рахунок ТОВ «Східно-донбаська торгівельна компанія» № 676/У від 11.05.2007 року та копію платіжного доручення № 250 від 25.06.2007 року.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, накладна - основний перевізний документ встановленої форми (форму затверджено наказом Міністерства транспорту України від 19.11.1998 р. № 460), оформлений відповідно до цього Статуту та правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з додержанням Технічних умов.

Згідно статті 31 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до залізничної накладної вугілля завантажувалось засобами відправника, маса вантажу визначена відправником, що вказано в накладній і підтверджено підписом представника, без участі залізниці.

Згідно п. 6 Правил перевезення у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. № 542, у разі навантаження у вагоні відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється.

З метою забезпечення збереженості вантажу на його поверхню може наноситися захисне маркування або застосовуватися покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 27 Статуту залізниць України, під час перевезення вантажу, який здувається, відправник зобов'язаний вжити відповідних профілактичних заходів. У разі невиконання зазначених вимог відповідальність за втрату або пошкодження вантажу, що виникли з цієї причини, несе відправник.

Із зазначених у залізничній накладній № 49522330, графа 3, даних вбачається, що відправником вантаж було розміщено і закріплено згідно з параграфами 3,5 гл.1 р.1.4. , а також зазначено, що вантаж марковано вапном. Це спростовується змістом комерційного акту АЭ 879023/373/2 від 16.05.2007р., в якому зазначено, що захисне маркування відсутнє, вагон в технічно несправному стані.

Таким чином, судом встановлено, що вантажовідправник не виконав вимоги ст. ст. 27, 32 Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Відповідно до п. 3.9 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.2002 р. за. № 04-5/601 із змінами та доповненнями, внесеними рекомендацією Президії Вищого господарського суду України від 18.11.2003 р. за № 04-5/1429. в якому зазначено, що у випадках, коли під завантаження поданий несправний за своїм технічним етапом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала, прихований характер або виникла, в процесі перевезення вантажів. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера.

Згідно п. 5 розділу 15 Правил перевезення вантажів перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у даному вагоні не призведе до втрати вантажу. В даному випадку ніяких додаткових заходів щодо збереження вантажу під час перевезення вантажовідправником прийнято не було.

Враховуючи вищевикладене суд відзначає, що напіввагон № 64637960 поданий під завантаження був несправний, проте відповідач 2 не відмовився від його використання.

Доказів того, що в даному випадку технічна несправність мала прихований характер або виникла в процесі перевезення вантажу, суду не надано.

Крім того судом встановлено, що вантажовідправник не вжив додаткових заходів щодо збереження вантажу під час перевезення, а тому відповідальність покладається на відправника.

Обов'язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов'язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача-2 лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, норма природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто становить 2% маси нетто вугілля, тобто в даному перевезенні –0,60 тон.

Відповідно до статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника.

У відповідності до роз’яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.02 № 04-5/601 у разі коли договори купівлі-продажу або поставки укладаються між посередниками, а договір перевезення укладається між першим продавцем-вантажовідправником і залізницею на доставку вантажу кінцевому покупцеві - вантажоодержувачу, документи посередників про кількість та ціну, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватись належними доказами вартості і ціни відвантаженої продукції, оскільки залізниця несе відповідальність виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі документа вантажовідправника

Згідно листа вантажовідправника № а-1610 від 20.09.2007 року відповідач 2 не формує ціну на вугілля по даній відправці та не є власником даного вугілля, а тому вартість вантажу визначається на підставі першочергового власника - ТОВ «Східно-донбаська торгівельна компанія».

Як вбачається з матеріалів справи, ціна однієї тони вугілля на підставі рахунку ТОВ «Східно-донбаська торгівельна компанія» № 676/У від 11.05.2007 року становить 420,00 грн. в т.ч. ПДВ.: (96950,00 грн. : 277 т Х 1.2= 420,00 грн.).

Загальна сума нестачі з урахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто становить: 420,00 грн. х 6,82 т = 2864,40 грн.

Провізна плата на нестачу вугілля в розмірі 6,82 т відповідно до рахунку-фактури № СФ0000038 від 11.05.2007 року становить 327,36 грн. ((2760,00 грн.Х1,2:69)Х6,82 т=327,36 грн.).

Загальна сума збитків від нестачі вугілля, враховуючи провізну плату пропорційно кількості втраченого вантажу становить 3191,76 грн. (2864,40 грн.+327,36 грн.).

Проаналізувавши вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено безпосередній причинний зв’язок між понесеними збитками у вигляді дійсної вартості нестачі вантажу, сплаченого за втрачений вантаж залізничного тарифу та неналежним виконанням відповідачем 2 своїх обов’язків.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не передбачено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Враховуючи наведене, позов визнається обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення вартості втраченого вантажу та залізничного тарифу з відповідача 2, як відправника, а в частині вимог до відповідача-1, як перевізника позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача 2.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 623,920 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 27, 31, 32, 111, 114, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов до Державного підприємства «Свердловантрацит» задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Свердловантрацит» (94800, Луганська обл., м. Свердловеьк, вул. Енгельса, 1, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо» (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 122, розрахунковий рахунок у Вінницькому ЦВ ПІБ, МФО 302571, ідентифікаційний код 01880670) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення збитки у розмірі 3191 (три тисячі сто дев’яносто одна) грн. 76 коп., 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В позові до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» відмовити повністю.

4.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 07.04.2008 рок