КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2008                                                                                           № 17/382

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:           Малетича М.М.

Студенця В.І.

при секретарі:           Суходольській Т.А.

За участю представників:

від прокуратури - Костюк М.А., посвідчення № 38 від 25.01.2007р.,

від позивача - Якобчук А.П., довіреність № 27-01/08 від 15.01.2008р.,

від відповідача - не з”явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання заступника прокурора міста Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.11.2007

у справі № 17/382 (Кролевець О.А.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ"

до                                                   Міністерства охорони навколишнього природного середовища України

про                                                  визнання протиправним та скасування наказу

Суть рішення і скарги:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Енерго-сервісна компанія “Еско-Північ” (надалі – ТОВ “Еско-Північ”, Позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Міністерства охорони навколишнього середовища України (надалі –МОНС України, Відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.11.2007р. у справі № 17/382 вимоги Позивача було задоволено повністю, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 55 від 09.02.2006р. “Про визнання недійсними рішень робочої комісії Держкомприродресурсів в 2004 році” в частині скасування рішень робочої комісії Державного комітету природних ресурсів України від 01.07.2004р. № 8, від 09.07.2004р. № 10 та від 06.08.2004р. № 14 і стягнуто з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Енерго-сервісна компанія “Еско-Північ” 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, заступник прокурора м. Києва подав на нього апеляційне подання, в якому просив скасувати рішення господарського суду м. Києва від 22.11.2007р. та прийняти нове рішення, яким в позові ТОВ “Еско-Північ”, відмовити.

В обґрунтування своїх вимог заступник прокурора у своєму поданні посилався на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, зокрема: ч. 2 ст. 27 Закону України “Про нафту і газ” та п.21 Порядку надання у 2005 році спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 30.08.2005р., а саме рішення порушує засади державної політики та перешкоджає її реалізації у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охороних природних ресурсів (землі, надр, тощо), що є підставами для скасування такого судового рішення.

Представник Позивача надав суду свій письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення господарського суду м. Києва від 22.11.2007р. у даній справі є законним, об”єктивним і таким, що відповідає дійсним обставинам справи, а тому просив залишити це рішення без змін, а подану на нього заступником прокурора апеляційне подання – без задоволення.

Відповідач, або його представник, незважаючи на те, що про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судові засідання по розгляду апеляційної скарги, так і не з”явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, що на думку апеляційної інстанції, в даному випадку, не перешкоджає розгляду і вирішенню справи без його участі.

Заслухавши пояснення представників прокуратури та Позивача в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вказувалось вище, Товариство з обмеженою відповідальністю “Енерго-сервісна компанія “Еско-Північ” звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Міністерства охорони навколишнього середовища України, у якому просило визнати протиправним та скасувати наказ останнього № 55 від 09.02.2006р. “Про визнання недійсними рішень робочої комісії Держкомприродресурсів в 2004 році”. Під час розгляду даної справи ТОВ “Еско-Північ” уточнило свої позовні вимоги, а саме: просило суд визнати протиправним та скасувати вказаний наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 55 від 09.02.2006р. в частині скасування рішень робочої комісії Державного комітету природних ресурсів України від 01.07.2004р. № 8, від 09.07.2004р. № 10 та від 06.08.2004р. № 14 і рішенням господарського суду м. Києва від 22.11.2007р. у справі № 17/382 ці позовні вимоги ТОВ “Еско-Північ” було задоволено повністю.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач, всупереч приписів ст. 19 Конституції України, видав спірний наказ не на підставі та не у спосіб, що передбачений ст. 25 Закону України “Про нафту і газ”, недотримавши цим самим порядку анулювання виданих Позивачу спеціальних дозволів на користування надрами, яке, у свою чергу, підтверджує доводи Позивача про невідповідність спірного наказу вимогам чинного законодавства.

У зв”язку з цим, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі рішень робочої комісії з питань ліцензування Державного комітету природних ресурсів України (надалі – робочої комісії), відповідно до протоколів: № 8 від 01.07.2004р., № 10 від 09.07.2004р. і № 14 від 06.08.2004р., ТОВ “Енерго-сервісна компанія “Еско-Північ” отримало від Державного комітету природних ресурсів України, за погодженням з Держуправлінням екоресурсів в Харківській області, спеціальні дозволи на користування надрами: № 2489 від 02.07.2004р., № 2507 від 22.07.2004р. та № 2581 від 18.10.2004р.

Відповідно до отриманих дозволів, між Позивачем та Державним комітетом природних ресурсів України були укладені угоди: про умови користування надрами Ракитнянської площі № 2507 від 22.07.2004р., про умови користування надрами Карайкозівського нафтогазоконденсатного родовища № 2489 від 02.07.2004р. та про умови користування надрами Роганської площі № 2581 від 18.10.2004р., з додатком № 1 до кожної з них.

В подальшому, відповідно до Указу Президента України від 20.04.2005р. “Про Міністерство охорони навколишнього природного середовища” було ліквідовано Державний комітет природних ресурсів України, з покладенням функцій, а також виконання його зобов”язань на Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, яке було визначено як спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр, а також топографо-геодезичної та картографічної діяльності.

Згідно п. 3 Положення про Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1524 від 02.11.2006р. (надалі – Положення), основним із завдань Мінприроди є: забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів (землі, надр, поверхневих та підземних вод, атмосферного повітря, лісів, тваринного і рослинного світу та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України); здійснення управління та регулювання у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, геологічного вивчення надр; здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання, відтворення та охорону природних ресурсів, зокрема, за використанням та охороною земель; видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування ділянками надр та у випадках, передбачених законодавством, проводить ліцензування відповідних видів господарської діяльності; забезпечує роботу міжвідомчих комісій з визначення переможців конкурсів на отримання спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами; відповідно до своєї компетенції обмежувати та зупиняти в установленому порядку діяльність підприємств, установ, організацій.

При цьому, слід зазначити, що відносини, пов”язані з особливостями користування нафтогазоносними надрами, видобутком, транспортуванням, зберіганням та використанням нафти, газу та продуктів їх переробки з метою забезпечення енергетичної безпеки України, розвитку конкурентних відносин у нафтогазовій галузі, захисту прав усіх суб”єктів відносин, що виникають у зв”язку з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, переробкою нафти і газу, зберіганням, транспортуванням та реалізацією нафти, газу та продуктів їх переробки, регулюються Законом України “Про нафту і газ”.

Згідно з цим Законом спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами - це документ, що видається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр і засвідчує право юридичної чи фізичної особи, якій цей документ виданий, на користування нафтогазоносними надрами протягом часу, в межах ділянки надр, на умовах, передбачених у цьому документі.

Відповідно до ст.11 Закону України “Про нафту і газ” користування нафтогазоносними надрами, пошук і розвідка родовищ нафти і газу, їх експлуатація, спорудження та експлуатація підземних сховищ для зберігання нафти і газу здійснюються лише за наявності спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами, що надаються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр, на умовах, визначених чинним законодавством.

Згідно ст. 13 вказаного Закону “Про нафту і газ” на користування нафтогазоносними надрами надається, зокрема, такий вид спеціальних дозволів, як дозвіл на геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі – дослідно-промислову розробку родовищ, а порядок надання спеціальних дозволів визначений в ст. 14 цього ж Закону.

Так, спеціальні дозволи на користування нафтогазоносними надрами надаються на конкурсних засадах у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до ст. 15 Закону “Про нафту і газ”.

Однак, вказані положення Закону були зупинені на 2005 - 2006 роки, на підставі Закону України “Про державний бюджет на 2005 рік” та, відповідно, Закону України “Про державний бюджет на 2006 рік”.

При цьому, відповідно до ст. 25 Закону України “Про нафту і газ” спеціальні дозволи на користування нафтогазоносними надрами, видані з порушенням встановленого порядку їх отримання, визнаються недійсними в судовому порядку.

Також, Законом (ст. 27) передбачені і підстави для анулювання спеціального (их) дозволу (ів) на користування нафтогазоносними надрами.

Так, анулювання спеціального дозволу здійснюється у разі: відмови користувача нафтогазоносними надрами від користування нафтогазоносними надрами; ліквідації суб”єкта господарської діяльності, якому надано спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами; вилучення в установленому законодавством порядку наданої у користування ділянки нафтогазоносних надр; визнання виданого спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами недійсним; зупинення дії спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами і невжиття користувачем нафтогазоносними надрами заходів для усунення причин цього зупинення; якщо користувач нафтогазоносними надрами без поважних причин протягом 180 календарних днів з моменту початку строку дії спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами не приступив до користування нафтогазоносними надрами; використання нафтогазоносних надр не за призначенням.

Анулювання спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр. При чому, рішення про анулювання спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами може бути оскаржене у судовому порядку.

В даному випадку, на виконання протесту Генеральної прокуратури України, наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України № 55 від 09.02.2006р. “Щодо визнання недійсними рішень робочої комісії Держкомприродресурсів в 2004 році” були скасовані наступні рішення робочої комісії Державного комітету природних ресурсів України: від 23.06.2004р. № 6, від 01.07.2004р. № 8, від 02.07.2004р. № 9, від 09.07.2004р. № 10, від 16.07.2004р. № 11, від 23.07.2004р. № 12, від 30.07.2004р. № 13, від 06.08.2004р. № 14, від 27.08.2004р. № 15, від 02.09.2004р. № 16, від 10.09.2004р. № 17, від 17.09.2004р. № 18, від 28.09.2004р. № 19, від 07.10.2004р. № 20, від 28.10.2004р. № 21, від 09.11.2004р. № 22, від 17.11.2004р. №23, від 19.11.2004р. № 24, від 02.12.2004р. № 25, від 10.12.2004р. № 26, від 24.12.2004р. № 27 і від 30.12.2004р. № 28, в частині надання спеціальних дозволів на користування надрами, які були прийняті з порушенням ст. 9 Закону України “Про Державний бюджет України на 2004 рік”.

Тобто, прийнявши спірний наказ про скасування рішення робочої комісії Держкомприродресурсів в частині надання ТОВ “Енерго-сервісна компанія “Еско-Північ” спеціальних дозволів на користування надрами, Відповідач фактично вчинив дії щодо анулювання виданих Позивачеві спеціальних дозволів, що прямо суперечить зазначеній вище ст. 25 Закону України “Про нафту і газ”.

При цьому, посилання заступника прокурора м. Києва в апеляційній скарзі на п.20 “Порядку надання у 2005 році спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 30.08.2005р., відповідно до якого анулювання дозволу здійснюється Міністерством охорони навколишнього середовища України, судовою колегією не приймається з огляду на наступне.

Пунктом 20 зазначеного Порядку визначено підстави, з яких спеціальний дозвіл (ліцензія) на користування надрами анулюється.

Однією з таких підстав, зокрема, є визнання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами недійсним.

Частиною 1 ст. 2 Закону України “Про нафту і газ” визначено, що сфера дії цього Закону поширюється на відносини, що виникають у зв”язку з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, незалежно від форм власності господарюючих суб”єктів – учасників таких відносин.

Такі відносини, крім іншого, включають в себе підстави та спосіб надання спеціальних дозволів (ліцензій) на користування нафтогазоносними надрами, а також підстави з яких може здійснюватись визнання недійсним та анулювання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами.

Як було зазначено вище, підстави, з яких спеціальний дозвіл (ліцензія) на користування надрами анулюється, визначено статтею 27 Закону України “Про нафту і газ” і, зокрема, такою підставою є визнання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами недійсним, а ст. 25 цього ж Закону визначено порядок визнання спеціального дозволу (ліцензії) недійсним – видані з порушенням встановленого порядку їх отримання, спеціальні дозволи (ліцензії) визнаються недійсними в судовому порядку.

Таким чином, Відповідач відповідно до пункту 20 “Порядку надання у 2005 році спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами”, мав повноваження анулювати спеціальні дозволи (ліцензії) на користування надрами, але тільки в порядку визначеному Законом України “Про нафту і газ”, тобто: визнати спеціальні дозволи (ліцензії) недійсними у судовому порядку і тільки після цього анулювати їх спірним наказом.

Інший порядок анулювання спеціальних дозволів (ліцензій) законодавством України не передбачено.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія констатує, що Відповідач, всупереч приписів ст. 19 Конституції України, видав спірний наказ не на підставі та не у спосіб, що передбачений ст. 25 Закону України “Про нафту і газ”, недотримавши цим самим порядок анулювання виданих Позивачу спеціальних дозволів на користування надрами, яке, у свою чергу, підтверджує доводи Позивача про протиправність такого наказу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, в даному випадку, заступник прокурора м. Києва, всупереч вимог вказаної норми закону, не надав суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційному поданні.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2007р., яке було прийнята по даній справі, у зв”язку з повним з”ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду дійсним обставинам справи, а також у зв”язку з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим. Підстав, для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційного подання заступника прокурора міста Києва, суд апеляційної інстанції не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 35, 36, 91, 92, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне подання заступника прокурора м. Києва залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 22.11.2007р. у справі № 17/382 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Енерго-сервісна компанія “Еско-Північ” до Міністерства охорони навколишнього середовища України про визнання протиправним та скасування наказу, – без змін.

2. Справу № 17/382 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко В.В.

Судді                                                                                          Малетич М.М.

Студенець В.І.

14.02.08 (відправлено)