КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2007                                                                                           № 29/43

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Коваленка В.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Чміль В.В. (довіреність від 16.01.2007р. № 21-06-1);

від відповідача -Кебкал С.М. (довіреність від 27.03.2007р. № 292);

від третьої особи: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Інститут радіовимірювальної апаратури"

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.05.2007

у справі № 29/43

за позовом                               Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

до                                                   Відкрите акціонерне товариство "Інститут радіовимірювальної апаратури"

третя особа відповідача           Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду

третя особа позивача

про                                                  стягнення 14318,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.05.2007р. у справі                                       № 29/43 позов Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до Відкритого акціонерного товариства „Інститут радіовимірювальної апаратури” про стягнення 14 318,71 грн. задоволено частково; стягнуто основний борг у розмірі 10 224,00 грн.; стягнуто державне мито в сумі 102,24 грн. до Державного бюджету України; у задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відкрите акціонерне товариство „Інститут радіовимірювальної апаратури” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального права та неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд неправильно визначив строк позовної давності по заявленим вимогам не врахувавши ту обставину, що  право вимоги повернення спірних грошових коштів виникло у позивача після припинення робіт відповідачем. Скаржник наголошує на тій обставині, що строк позовної давності закінчився 26.04.2006р., у зв’язку з чим місцевий господарський суд повинен був відмовити у задоволенні позову.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Відкритого акціонерного товариства „Інститут радіовимірювальної апаратури” висловився за задоволення апеляційної скарги, представник Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України – за її відхилення.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві                            та професійних захворювань України (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов про стягнення з Відкритого акціонерного товариства „Інститут радіовимірювальної апаратури” (далі по тексту – відповідач) 14 318,71 грн., втому числі 10 224,00 грн. основного боргу, 843,48 грн. 3% річних, 3 251,23 грн. нарахованих внаслідок інфляції за період прострочення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору на створення науково-технічної продукції від 19.11.2002р. № 25Д відповідач одержав  попередню оплату в сумі 10 224,00 грн., але не виконав обумовлені договором роботи у повному обсязі.

Зазначену обставину позивач розглядає як підставу виникнення у нього права вимоги оплати відповідачем співрозмірної суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних на підставі пункту 5.2 названого договору й статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд встановив, що 19.11.2002р.  був укладений договір на створення науково-технічної продукції № 25Д (далі по тексту - договір підряду), предметом регулювання якого стали відносини сторін й Державного департаменту з нагляду за охороною праці з приводу виконання Відкритим акціонерним товариством „Інститут радіовимірювальної апаратури” за дорученням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві  та професійних захворювань України науково-дослідної дослідно-конструкторської роботи „Розроблення приладів для здійснення контролю параметрів електромагнітних випромінювань. Розроблення вимірювача рівнів електромагнітних випромінювань у діапазоні радіочастот” (а.с. 10-11).

Згідно протоколу, складеного в якості додатку 1 до названого договору, сторони погодили вартість робіт – 165 000,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість  (а.с. 12).

Згідно додатків 2, 3 до договору підряду сторони погодили календарний план виконання робіт, калькуляцію кошторисної вартості робіт. (а.с. 23-25).

Згідно додаткової угоди № 1 від 19.11.2002р. до договору підряду (а.с. 21) сторони дійшли згоди з приводу:

- перенесення терміну виконання робіт на 31.12.2003р.;

- зменшення суми коштів, які підлягають оплаті у 2002 році до 20 448,00 грн.;

- суми попередньої оплати договірної вартості робіт за поточний рік – 10 224,00 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач не звітував про хід виконання робіт, позивач згідно претензії від 19.10.2006р. № 884-02-1 повідомив відповідача про закінчення терміну договору підряду та запропонував повернути попередню оплату в сумі 10 224,00 грн. й сплатити штрафні санкції в сумі 3 435,27 грн.

В контексті наведеного, з огляду на ту обставину, що відповідачем проведення підрядних робіт було припинено без належних підстав, місцевий господарський суд, керуючись положеннями пункту 5.2 договору підряду, статтями 525, 526, 897 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення  основного боргу (авансового платежу) у розмірі 10 224,00  грн.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду з таким висновком  не погоджується, вважає його таким, що суперечить вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно  до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно положень Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1 статті 837); ціна роботи визначається у договорі підряду (частина 1 статті 843); якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк                         або за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854).

За змістом наведених норм та положень укладеного сторонами договору підряду позивач не наділений правом вимоги від відповідача оплати заборгованості. Натомість, на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України позивач як замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків у разі, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

У цьому зв’язку надана місцевим господарським судом юридична оцінка факту неналежного виконання підрядних робіт в якості правової підстави виникнення у підрядника боргового зобов’язання, співрозмірного сумі попередньої оплати,       суперечить чинному законодавству.

Зазначене повною мірою стосується положень пункту 5.2 договору підряду (передбачає право замовника вимагати повернення всіх платежів у випадку припинення робіт або недосягнення передбачених договором  показників з вини виконавця),  який не підлягає застосуванню при вирішенні спору у зв’язку з невідповідністю нормам чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду, який, погоджуючись з правовою позицією позивача, визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача перерахованих на підставі укладеного сторонами договору підряду грошових коштів у вигляді заборгованості.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 843,48 грн. та                               3 251,23 грн., нарахованих внаслідок інфляції за період прострочення платежу,                       колегія суддів, погоджуючись з висновком місцевого господарського суду,                            вважає необґрунтованими, оскільки згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України можливість нарахування коштів внаслідок інфляції, а також трьох процентів річних пов’язується із фактом наявності боргу.

При таких обставинах рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2007р. у справі  № 29/43 в частині задоволення позовних вимог Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до Відкритого акціонерного товариства „Інститут радіовимірювальної апаратури” про стягнення основного боргу у розмірі 10 224,00 грн. підлягає скасуванню з прийняттям відповідно до вимог пункту 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Підстав для скасування оскарженого рішення в частині залишення без задоволення  позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 843,48 грн. та  3 251,23 грн., нарахованих внаслідок інфляції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського судуміста Києва від 14.05.2007р. у справі                                           № 29/43 скасувати частково.

У задоволенні позовних вимог Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до Відкритого акціонерного товариства „Інститут радіовимірювальної апаратури” про стягнення основного боргу у розмірі 10 224,00 грн. відмовити.

В іншій частині апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Інститут радіовимірювальної апаратури” залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2007р. у справі № 29/43 - без змін.

Стягнути з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь Відкритого акціонерного товариства „Інститут радіовимірювальної апаратури” 51,12 грн. (п’ятдесят одна грн. 12 коп.) витрат з оплати державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Справу № 29/43 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

22.11.07 (відправлено)