КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2007                                                                                           № 35/71

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача -Войнаровський О.В. (довіреність № 2 від 08.12.2006 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Рів"єра"

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.03.2007

у справі № 35/71 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Малого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Рів"єра"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Брабус Україна"

про                                                  усунення перешкод у користуванні нежилими приміщеннями

Суть рішення і скарги:

Рішенням господарського суду м. Києва від 19 березня 2007 року, яке прийняте у справі № 35/71 (суддя – М.Є. Літвінова), в позові малому підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Рів’єра” (надалі – Позивач, Товариство №1) до товариства з обмеженою відповідальністю “Брабус Україна” (надалі – Відповідач, Товариство №2) про усунення перешкод у користуванні нежилими приміщеннями було відмовлено повністю (а.с. 60-63).

Мале підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Рів’єра”, не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та доповненнями до неї, в яких просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 66, 71-72).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Відповідача про дату і час судових засідань по розгляду апеляційної скарги Позивача, що підтверджується копією ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження від 31.05.2007 року з поштовим конвертом, яка була направлена Товариству №2 та повернулася на адресу апеляційного суду (а.с. 77-78) та ухвалою про відкладення розгляду справи від 18.06.2007 року з відміткою (на зворотному боці) про направлення копії даної ухвали сторонам у справі (а.с. 102-103), а причини неявки уповноважених представників Товариства №2 суду невідомі, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Позивача без участі представників Відповідача.

Київський апеляційний господарський суд частково задовольняє заявлене, у судовому засіданні 18.06.2007 року представником Позивача усне клопотання про залучення до матеріалів письмових  пояснень від 18.06.2007 року та приєднання до матеріалів справи документів (а.с. 96, 79, 80-95). Між тим, при розгляді апеляційної скарги у даній справі апеляційний суд не враховує, не досліджує та не оцінює зазначені документи у якості доказів у справі відповідно до ст.ст. 33, 34, 36, 43 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у зв’язку з наступним. Частинами 1, 3 ст. 101 ГПК України передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими  доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Апеляційна інстанція звертає увагу на те, що нормами зазначеної статті та будь-якими іншими положеннями ГПК України не передбачено здійснення перегляду в апеляційному провадженні на підставі нових доказів, які не існували на момент прийняття судом першої інстанції відповідного процесуального документу та на прийняття якого такі документи (докази) не могли вплинути ніяким чином, оскільки вони не існували взагалі. З огляду на дати оформлення зазначених документів та викладеного у клопотанні про приєднання доказів до матеріалів справи від 18.06.2007 року обґрунтування неможливості їх подання суду першої інстанції у зв’язку з тим, що таких доказів на час розгляду справи місцевим господарським судом не було в наявності, слід вказати, що всі вони датовані після прийняття оскаржуваного у даній справі рішення, у зв’язку з чим ніяким чином не спростовують або не підтверджують викладені в даному рішенні обставини та не впливають на його прийняття.

Заслухавши усні пояснення представника Позивача в судових засіданнях, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Мале підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Рів’єра” звернулось до господарського суду м. Києва із позовом № 01/01-07 від 17.01.2007 року, в якому просило зобов’язати Відповідача надати Товариству №1 доступ до нежилих приміщень, а саме до 3-го та 4-го поверхів будівлі за вказаною у позові адресою шляхом забезпечення вільного проходу через вхідні двері. Сходи. Сходові майданчики, ліфт (а.с. 12-13).

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що Товариство № 1 є власником нежилих приміщень, які знаходяться на 3-му та 4-му поверхах будівлі і потрапити до яких можливо лише через перший поверх цієї будівлі через вхідні двері і далі ліфтом та/або сходами, проте Відповідач, як власник 1-го та 2-го поверхів вказаної будівлі, не дає можливості представникам Товариства №1 пройти до належних Позивачу приміщень, про що наявний акт про наявність перешкод у доступі до нежилих приміщень від 21.12.2006 року, а також, лист Позивача з вимогою до Товариства №2 не чинити перешкод у проході до належних Товариству №1 приміщень, який залишений Відповідачем без відповіді. Позивач вважає, що має право вимагати усунення будь-яких порушень його права згідно ст. 4, ч. 2 ст. 48 Закону України “Про власність”, ст.ст. 386, 391 Цивільного кодексу України та ст.ст. 2, 12 Господарського процесуального  кодексу України (а.с. 12-13).

Рішенням господарського суду м. Києва від 19 березня 2007 року в позові малому підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Рів’єра” до товариства з обмеженою відповідальністю “Брабус Україна” про усунення перешкод у користуванні нежилими приміщеннями було відмовлено повністю (а.с. 60-63).

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що акт про наявність перешкод у доступі до нежилих приміщень не може бути прийнятий судом до уваги, як складений в односторонньому порядку, без участі повноважних представників відповідача та третіх осіб, таким чином, Позивачем не були надані суду належні докази на підтвердження обставин, викладених в позові, а відтак, позовні вимоги є необґрунтованими, документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, місцевий суд керувався нормами ст.ст. 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 ГПК України (а.с. 60-63).

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід визнати таким, що зроблений з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм процесуального права (п.п. 1, 3, 4 ст.104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – задоволенню. Поряд з цим, керуючись, зокрема, нормами ст.ст. 99, 103 ГПК України, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти нове рішення, яким позов Товариства №1 до Товариства №2 про усунення перешкод у користуванні нежилими приміщеннями задовольнити повністю.

До вказаних висновків апеляційна інстанція дійшла враховуючи наступне:

Частиною 1 ст. 4-7 ГПК України передбачено, що судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи, а якщо спір вирішується колегіально – більшістю голосів суддів. У такому ж порядку вирішуються питання, що виникають у процесі розгляду справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Між тим, суд першої інстанції зробив висновок про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства №1 без з’ясування усіх обставин справи, не дослідивши та не надавши оцінку усій сукупності доказів, що були надані Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог та наявні у матеріалах справи на момент прийняття оскаржуваного рішення місцевим господарським судом.

Зокрема, судом першої інстанції, в якості доказу на підтвердження позовних вимог Товариства №1 було досліджено лише акт про наявність перешкод у доступі до нежилих приміщень від 21.12.2006 року (а.с. 16). При цьому, місцевим господарським судом не досліджувалися та не оцінювалися як докази, на підставі яких можна встановити обставини, що покладені в обґрунтування позовних вимог Товариства №1, інші документи, залучені Позивачем до матеріалів справи. У матеріалах справи, зокрема, містяться наступні документи: лист Позивача до Відповідача № 03/12-06 від 22.12.2006 року (а.с. 41), у якому Товариство №1 звертається до Товариства №2 з проханням забезпечити безперешкодний доступ до належних Позивачу приміщень через місця загального користування; договір підряду на проведення капітальних робіт від 12.03.2007 року (а.с. 54-56), укладений між Позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю “ОптТрейд Сервіс” (Підрядник), відповідно до умов якого Підрядник зобов’язувався провести капітальний ремонт нежитлових приміщень, про усунення перешкод в доступі до яких заявлений позов у даній справі; лист директора Підрядника директору Товариства №1 (а.с. 57), згідно якого представники Підрядника не змогли потрапити до належних Позивачу нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Пітерська, 5, у зв’язку з перешкоджанням їм у цьому охоронцями Відповідача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані, у відповідності до положень вищезазначеної статті встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Згідно ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

З огляду на положення наведених норм процесуального права, апеляційний господарський суд констатує, що вищезазначені документи, надані Позивачем, є належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 ГПК України, на підтвердження обставини перешкоджання Відповідачем Позивачу у користуванні належними останньому нежилими приміщеннями.

При цьому, апеляційна інстанція зазначає, що місцевий господарський суд неправомірно відхилив акт про наявність перешкод у доступі до нежилих приміщень від 21.12.2006 року як неналежний доказ у даній справі з мотивів укладання його в односторонньому порядку, без участі повноважних представників відповідачів та третіх осіб, оскільки даний акт є письмовим доказом у розумінні ст. 36 ГПК України, а місцевий господарський суд не навів в оскаржуваному рішенні правового закріплення такої вимоги до письмового доказу, як “участь повноважних представників відповідачів та третіх осіб” для встановлення належності та допустимості такого доказу.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та наявні у матеріалах справи на момент прийняття оскаржуваного рішення докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що Товариство № 2 здійснює перешкоди Товариству №1 у користуванні нежилими приміщеннями, а відтак, Товариство №1, враховуючи положення ст. 391 Цивільного кодексу України, як власник майна, має право вимагати від Відповідача усунути перешкоди у здійсненні Позивачем права користування належними йому нежилими приміщеннями.

Вищевикладені обставини справи та положення норм чинного законодавства дають підстави дійти висновку, що посилання Товариства №1 щодо неправомірності відмови у задоволенні його позовних вимог до Товариства №2 про усунення перешкод у користуванні нежилими приміщеннями та прийняття оскаржуваного рішення, що викладені в апеляційній скарзі, належним чином обґрунтовані наявними у матеріалах справи доказами та нормами матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний господарський суд констатує, що позовні вимоги Товариства №1 у даній справі, як обґрунтовані та викладені з урахуванням норм чинного законодавства, підлягають задоволенню у повному обсязі, а судові витрати, пов’язані з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, відповідно до ст. 49 ГПК України, повинні бути покладені на Відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 386, 391 Цивільного кодексу України та ст.ст. 4-7, 32, 33, 34, 36, 49, 91, 94, 99, 101 –105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу малого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Рів’єра” задовольнити повністю.

2.Рішення господарського суду м. Києва від 19 березня 2007 року у справі № 35/71 скасувати повністю.

3.Прийняти нове рішення, яким позов малого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Рів’єра” до товариства з обмеженою відповідальністю “Брабус Україна” про усунення перешкод у користуванні нежилими приміщеннями задовольнити повністю.

Зобов’язати товариство з обмеженою відповідальністю “Брабус Україна” надати малому підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Рів’єра” доступ до нежилих приміщень, а саме до 3-го і 4-го поверхів будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пітерська, буд. 5 (за інвентаризаційною справою Київського міського БТІ – вул. Пітерська, буд. 5, літ. “А”) шляхом забезпечення вільного проходу через вхідні двері, сходи, сходові майданчики, ліфт.

4.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Брабус Україна” (м. Київ, вул. Пітерська, 5, п/р № 7980 в КРУ Банку “Фінанси та кредит”, МФО 300937, ) на користь малого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Рів’єра” (м. Київ, вул. Якутська, 9, р/р 2822 в Київській регіональній дирекції відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль”, МФО 322904, ) 85 грн. (вісімдесят п’ять гривень) 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. (сто вісімнадцять гривень) 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

5.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Брабус Україна”(м. Київ, вул. Пітерська, 5, п/р № 7980 в КРУ Банку “Фінанси та кредит”, МФО 300937, ) на користь малого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Рів’єра” (м. Київ, вул. Якутська, 9, р/р 2822 в Київській регіональній дирекції відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль”, МФО 322904, ) 42 грн. (сорок дві гривні) 50 коп. витрат по сплаті державного мита.

Доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

6.Справу № 35/71 повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

09.07.07 (відправлено)