П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року

м. Київ

Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                                  Барбари В.П.

Суддів:     Гуля В.С., Карпечкіна П.Ф., Колесника
П.І., Новікової Т.О.,

Потильчака О.І., Черногуза Ф.Ф.,
Шицького І.Б., Щотки С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного
підприємства “Пансіонат “Незабудка” (далі - ПП “Пансіонат “Незабудка”)  на постанову
Вищого господарського суду України від 12
липня 2007 року у справі за позовом ПП “Пансіонат “Незабудка” до Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1)  про визнання недійсним договору оренди і
додаткової угоди, виселення та зобов'язання повернути отримане за угодою майно
та за зустрічним позовом про визнання договору оренди і додаткової угоди
дійсними та визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2004 року ПП “Пансіонат
“Незабудка” звернулось у господарський суд Одеської області  з позовом до СПД ОСОБА_1 про розірвання договору оренди від 16 квітня
2003 року, укладеного між сторонами по справі та стягнення заборгованості у
сумі 17356,19 грн. В процесі розгляду справи позивач уточнив свої вимоги і
просив визнати недійсним договір оренди частини майна пансіонату “Незабудка”
від 16 квітня 2003 року, укладений між ПП “Пансіонат “Незабудка” та СПД
ОСОБА_1., та визнати недійсними доповнення до договору оренди майна від 17
квітня 2003 року і виселити СПД ОСОБА_1. з приміщень пансіонату “Незабудка”.
Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням вимог діючого законодавства, яким
врегульовані орендні відносини, при укладанні оспорюваних ним угод, що призвело
до порушення прав ПП “Пансіонат “Незабудка” як законного власника майна
пансіонату “Незабудка”.

СПД ОСОБА_1 позов не визнала та звернулась із зустрічною позовною заявою
про визнання права власності на орендоване майно. В процесі розгляду справи
уточнила свої позовні вимоги і просила визнати договір оренди частини майна
пансіонату “Незабудка”, укладений між сторонами по справі, дійсним, визнати
доповнення до договору оренди дійсними і визнати право власності за СПД
ОСОБА_1. на майно, будівлі, споруди, які зазначені в договорі оренди та
доповненні до договору. Свої доводи СПД ОСОБА_1. обґрунтовує дотримання
сторонами положень законодавства при укладанні спірних угод та правомірністю
набуття нею права власності на майно, перелічене в договорі оренди та
доповненні до нього.

Справа розглядалась судами неодноразово. Останнім рішенням господарського
суду Одеської області від 25 жовтня 2006 року первісний позов задоволено, а в
задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23 січня 2007
року рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення,
яким у позові ПП “Пансіонат “Незабудка” відмовлено повністю, а зустрічний позов
СПД ОСОБА_1. задоволено. Додатковою постановою від 01 лютого 2007 року
доповнено резолютивну частину постанови від 23 січня 2007 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 12 липня 2007 року
залишено без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23
січня 2007 року та додаткову постанову від 01 лютого 2007 року.

Ухвалою від 06 вересня 2007 року Верховним Судом України за касаційною скаргою
ПП “Пансіонат “Незабудка” порушено касаційне провадження з перегляду постанови
Вищого господарського суду України від 12 липня 2007 року з мотивів її
невідповідності нормам матеріального і процесуального права та різного
застосування Вищим господарським судом України положень одного й того ж закону
в аналогічних справах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи і рішення, які приймались судами в процесі її
розгляду, Судова палата вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами всіх інстанцій не враховано, що ПП “Пансіонат “Незабудка”
пред'явлено позов про розірвання укладеного сторонами договору оренди з підстав
передбачених статтями 183, 184 Господарського кодексу України та статті 357
Цивільного кодексу України. В подальшому позивач просив визнати спірний договір
недійсним з підстав передбачених статтями
47, 48 і 56 Цивільного кодексу Української РСР та статей 225, 226
Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або
предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. Таким чином, задовольняючи заяву ПП “Пансіонат
“Незабудка” про уточнення позовних вимог суд першої інстанції не врахував, що
вона не відповідає вимогам частини 3 статті 22 Господарського процесуального
кодексу України. Суд апеляційної інстанції та Вищий господарський суд України
на вказані вимоги закону також уваги не звернули.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення, з яким погодився і Вищий господарський суд
України, про задоволення зустрічного позову про визнання дійсним договору
оренди та визнання права власності за СПД ОСОБА_1. на орендоване майно Одеський
апеляційний господарський суд не надав належної правової оцінки укладеній між
сторонами угоді. Оскільки, за договором оренди одна сторона передає другій
стороні майно у користування за плату на певний строк, а умовами додатку до
спірного договору сторони визначили фактичне відчуження орендованого майна за
умови виплати всієї суми орендної плати за 25 років оренди. Така додаткова
угода була укладена 17 квітня 2003 року, а передбачена в ній сума орендної
плати за 25 років оренди була внесена на розрахунковий рахунок орендодавця 29
квітня 2003 року.

За таких обставин, постановлені по справі судові рішення
підлягають скасуванню а справа передачі до господарського
суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 11117-11120 Господарського
процесуального кодексу України, Судова палата,

постановила:

Касаційну скаргу Приватного підприємства “Пансіонат “Незабудка”  задовольнити.

Постанову Вищого господарського суду України від 12 липня 2007 року у
справі №16-9-30/249-04-8819, постанову Одеського апеляційного господарського
суду від 23 січня 2007 року, додаткову постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 01 лютого 2007 року та рішення господарського суду
Одеської області від 25 жовтня 2006 року - скасувати, а справу передати до
господарського суду першої інстанції на новий
розгляд.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.П. Барбара

Судді:                                                                           В.
С. Гуль

П. Ф. Карпечкін

П.І. Колесник

Т.О. Новікова

О.І. Потильчак

Ф.Ф. Черногуз

І.Б. Шицький

С.О. Щотка