СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

19 грудня 2007 року

Справа № 2-22/10115-2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута
В.М.,

суддів                                                                      Борисової
Ю.В.,

Горошко Н.П.,

за участю представників сторін:

позивача: не
з'явився;

відповідача:
не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від
18.07.2006 у справі № 2-22/10115-2006

за позовом           Державного підприємства "Ялтинський
морський торговельний порт" (вул. Рузвельта, 5,Ялта,98600)

до           суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1,Ялта, Автономна Республіка Крим,98612)

про стягнення 5696,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

ДП „Ялтинський морський
торговельний порт” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом про
стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. 5696,14 грн., а саме
4004,31 грн. - заборгованість з орендної плати, 384,64 грн. - пені, 1246,75грн.
- суми інфляції, 60,44 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
01.10.2003  року між сторонами у справі
був укладений договір оренди нерухомого майна № 54, предметом якого з`явились
ділянки тилової частини причалу та привокзальної площі. Позивач посилається на
той факт, що суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1. неналежним чином
виконувались власні зобов`язання стосовно своєчасного внесення орендних
платежів, у зв`язку з чим, за ним утворилась заборгованість з урахуванням пені,
суми інфляції та річних.

Рішенням господарського суду АР
Крим від 18.07.2006 року у справі № 2-22/10115-2006 позов ДП „Ялтинський
морський торговельний порт” задоволено. Суд стягнув з суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1. заборгованість по орендній платі, пеню, суми інфляції, а
також річних -всього 5696,14 грн., а також судові витрати.

При прийнятті рішення, суд першої
інстанції встановив наявність між сторонами у справі договірних правовідносин в
рамках договору оренди нерухомого майна від 01.10.2003 року № 54, а також
неналежність виконання орендарем - суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1., власних зобов`язань стосовно своєчасної та повної слати орендних
платежів. У зв`язку з цим, господарський суд АР Крим, прийнявши до уваги
положення статей 161, 162 Цивільного кодексу УРСР, статей 173, 283
Господарського кодексу України та статей 509, 759 Цивільного кодексу України,
прийшов до висновку  про обґрунтованість
позовних вимог та необхідність їх задоволення з урахуванням пені, індексу
інфляції та 3% річних.

Не погодившись з постановою
господарського суду АР Крим, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1.
звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні
позову ДП „Ялтинський морський торговельний порт” відмовити.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі полягають у неповному дослідженні обставин справи, а саме у невірному
встановленні періоду, протягом якого правовідносини між сторонами існували
фактично та, як наслідок, у невірному розрахунку суми заборгованості.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 11.09.2007 року провадження у даній справі
було зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги
ДП „Ялтинський морський торговельний порт” на ухвалу апеляційного
господарського суду від 13.08.2007 року. У зв`язку з поверненням матеріалів
справи № 2-11/10115-2007 до Севастопольського апеляційного господарського суду,
ухвалою від 06.12.2007 року провадження у дані справі було поновлено.

Представники сторін у судове
засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, хоча про час та місце
слухання справи сповіщались належним чином ухвалою від 06.12.2007 року.
Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких
обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності
представників сторін.

З причини відпустки судді
Прокопанич Г.К. та зайнятості в іншому судовому засіданні судді Щепанської
О.А., на підставі розпорядження першого заступника голови Севастопольського
апеляційного господарського суду, у складі судової колегії були здійснені
заміну на суддів Плута В.М. та Гоголя Ю.М. Головуючим у справі призначено суддю
Плута В.М. У зв`язку з закінченням повноважень у судді Гоголя Ю.М. та
неможливістю його брати участь у судових засіданнях, у складі судової колегії
такої було здійснено заміну на суддю Борисову Ю.В.

Повторно розглянувши справу у
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про
відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції
виходячи з наступного.

01.10.2003 року між ДП „Ялтинський
морський торговельний порт” -Орендодавець, та суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1. -Орендар, був укладений договір оренди нерухомого майна
порту, яке відноситься до державної власності.

Відповідно до пункту 1.1
зазначеного договору, ДП „Ялтинський морський торговельний порт” передав
суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 у термінове платне користування для
розміщення торгівельної точки по реалізації мороженого та прохолождувальних
напоїв наступне майно: ділянку тилової території причалу № 6 площею 95,00 кв.
м., ділянку тилової території причалу № 6 площею 5,00 кв. м., ділянку території
привокзального майдану вокзалу місцевих сполучень порту площею 4,00 кв. м.

Пунктом 2.1 договору оренди № 54
встановлено, що відповідач вступав у користування майном після підписання акту
прийому-передачі, але не раніше підписання сторонами договору. З матеріалів
справи вбачається, що акт прийому-передачі було підписано 01.10.2003 року.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що пункт 5.2 договору передбачав обов'язок орендаря - відповідача
своєчасно та в повному обсязі здійснювати орендні платежі.

Відповідно до пункту 10.1, строк
дії договору становить до 31.12.2003 року.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та
Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, Цивільний
кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання
ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

У даному  випадку строк дії договору оренди № 54 від
01.10.2003 року сплив 31.12.2003 року, у зв`язку з чим, до правовідносин за
даним договором підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу УРСР. Однак,
при цьому, питання про стягнення пені, індексу інфляції та 3% річних має
вирішуватись на підставі положень Цивільного кодексу України, оскільки
правовідносини з погашення заборгованості існують після набрання чинності
Цивільним кодексом України.

Статтею 256 Цивільного кодексу УРСР
встановлено, що за договором майнового найму наймодавець зобов'язується надати
наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Відповідно до статті 151 Цивільного
кодексу УРСР, в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої особи (кредитора)  певну
дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або
утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника  виконання його обов'язку.

Розділом 3 договору було
встановлено розмір орендної плати та порядок її сплати, а саме: базовий
місячний розмір орендної плати станом на 01.03.2003 року складав щорічно у
період з 01.05 по 30.09. за 95,00 кв.м. -2583,00 грн., щорічно в період з
01.05. по 01.09. за 4,00 кв.м. -163,00 грн., протягом всього року за 5,00 кв.
м. - 136, 00 грн. ПДВ сплачувався додатково.

Згідно з пунктом 3.1 договору,
оплата орендних платежів повинна була здійснюватись відповідачем до 10 числа
місяця, наступного за звітним, в розмірі 70% - до Державного бюджету України та
30 % - на рахунок третьої особи. Відповідно до пункту 3.10 договору, орендна
плата нараховувалась відповідачу з 01.10.2003 року.

Статтями 161, 162 Цивільного
кодексу УРСР закріплено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і
в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору,
а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов
договору не допускається, за  винятком
випадків, передбачених законом. Аналогічні норми містять статті 525, 526 Цивільного
кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу
України також встановлено, що суб'єкти господарювання повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, не допускається відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції обґрунтовано
прийнято до уваги документи, які підтверджують неповне внесення суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1. орендної плати та наявність заборгованості
за період часу з червня по грудень 2003 року у сумі 4004,31 грн. При цьому,
відповідачем не надано суду доказів внесення орендної плати у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те,
що судом першої інстанції невірно встановлено строк фактичного існування
орендних правовідносин та не прийнято до уваги факт укладення договору лише 01.10.2003
року судова колегія не може визнати обґрунтованими, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1. фактично
користувався майном в період дії договору оренди № 54 від 01.10.2003 року, а
також до укладення вказаного договору.

Даний факт підтверджується актом
від 01.08.2002 року про прийом-передачу
у строкове платне користування двох ділянок причалу № 6. Із змісту
даного акту вбачається, що у користування СПД ОСОБА_1. передавались: перша ділянка
площею 45,00 кв.м. -щорічно на період з 01 травня по 30 вересня, а також друга
ділянка площею 5,00 кв.м. цілодобово (а.с.7).

Таким чином, судовою колегією
встановлено фактичне користування відповідачем орендованими ділянками, а також
невиконання ним зобов`язань по сплаті орендних платежів. У зв`язку з цим, суд
апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду АР Крим про
обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Відповідно до пункту 3.4 Договору
оренди № 54 від 01.10.2007 року, орендна плата та інші платежі, передбачені
договором, перераховані несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягають
індексації з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожен день
прострочки, включаючи день сплати.

Частиною 2 статті 625 Цивільного
кодексу України також передбачено, що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого  індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що наданий позивачем розрахунок пені відповідає вимогам закону,
тому, пеня в сумі 384,64 грн. підлягає стягненню. При цьому, вимоги позивача
про стягнення 60,44 грн. -3% річних є також правомірними.

На підставі викладеного,
оскаржуване рішення господарського суду АР Крим є законним та обґрунтованим, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 п.1,
105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Автономної республіки Крим від 18 липня 2006 року у справі № 2-22/10115-2006
залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді
Ю.В. Борисова

Н.П. Горошко