КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2007                                                                                           № 22/284

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                          Кошіля В.В.

Вербицької О.В.

при секретарі:                     О.В.Вінницька

За участю представників:

від позивача -Писаренко М.О.,

від відповідача 1 - не з’явився,

від відповідача 2 – Кирик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.04.2007

у справі № 22/284 (Шкурат А.М.)

за позовом                               Приватного підприємства "Фірма "Є.І.В. плюс"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроресурс"

Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  усунення перешкод у користуванні орендованим майном та зобов"язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2007 позов задоволено повністю. Зобов’язано ТОВ “Євроресурс” та Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України не чинити перешкод ПП Фірма Е.І.В. Плюс” у користуванні орендованим майном за договором оренди № 18 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності та знаходиться на балансі установ, організацій, підприємств НАН України від 01.03.2002, а саме: нежилим приміщенням площею 294,4 кв. м., яке розміщене по вул. Горького, буд. 124-128 у м. Києві на першому поверсі житлового будинку. Зобов’язано ТОВ “Євроресурс” виконати умови договору № 18 від 01.03.2002 по використанню ПП “Фірма Е.І.В. Плюс” нежилого приміщення площею 294,4 кв. м., яке розміщене по вул. Горького, буд. 124-128 у м. Києві на першому поверсі житлового будинку. Стягнуто з ТОВ “Євроресурс” на користь ПП “Фірма Е.І.В. Плюс” 127,50 грн. витрат по сплаті державного мита та 78,66 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України на користь ПП “Фірма Е.І.В. Плюс” 42,50 грн. витрат по сплаті державного мита та 39,33 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач 2 подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та припинити провадження по справі. Також відповідач 2 в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції зроблено неправомірні та необґрунтовані висновки наявним обставинам у справі та припущено значну кількість суттєвих порушень норм матеріального та процесуального права.

Відповідач 1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення скасувати та припинити провадження по справі.

19.07.2007 представник відповідача 2 у судовому засіданні подав заяву про відвід колегії суддів. У зв’язку з тим, що 17.07.2007 представником відповідача вже подавалась заява про відвід колегії суддів і була розглянута заступником голови Київського апеляційного господарського суду та винесено ухвалу якою зазначена заява залишена без задоволення, тому колегія суддів вважає, що заява подана з метою затягування розгляду справи.

Апеляційна інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача і відповідача 2 та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

01.03.2002 між ТОВ “Фірма “Е.І.В” та відповідачем 2 було укладено договір оренди № 18 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності та знаходиться на балансі установ, організацій, підприємств НАН України.

На виконання умов договору, відповідач 2 передав, а ТОВ “Фірма “Е.І.В” прийняло у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежиле приміщення, площею 294,4 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Горького, буд. 124-128, на першому поверсі житлового будинку, що знаходиться на балансі Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України. Вказаний договір було погоджено Постановою Бюро Президії Національної академії наук України № 273 від 13.10.2000.

Термін дії договору було встановлено до 31.12.2005.

Згідно акту приймання-передачі № 1 орендованого майна від 01.03.2002, відповідач 2 передав ТОВ “Фірма “Е.І.В” частину орендованого нежилого приміщення, загальною площею 38,4 кв. м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 124-128.

Згідно актом приймання-передачі № 2 орендованого майна від 01.11.2002, відповідач 2 передав ТОВ “Фірма “Е.І.В” частину орендованого нежилого приміщення, загальною площею 159,2 кв. м., та майданчик під фронтоном, площею 98,6 кв. .м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 124-128.

02.04.2003 між відповідачем 2 та ТОВ “Фірма “Е.І.В” було укладено угоду № 1 про внесення змін до типового договору оренди № 18 від 01.03.2002, за умовами якої сторони дійшли згоди про те, що пункт 10.1. договору оренди № 18 викласти в наступній редакції: “Цей договір укладено строком на 8 років та 10 місяців, що діє з 1 березня 2002 року до 31 грудня 2010 року”.

Продовження строку оренди було погоджено Постановами Бюро Президії Національної академії наук України № 318 від 20.12.2002 та № 46 від 28.02.2003.

25.05.2004 між позивачем, відповідачем 2 та ТОВ “Фірма “Е.І.В” було укладено угоду № 2 про заміну правонаступником орендаря за договором оренди № 18.

Зазначеною угодою передбачено заміну правонаступником - позивачем орендаря за договором оренди № 18 - ТОВ "Фірма "Е.І.В". Підставою для заміни сторони у договорі оренди стала реорганізація орендаря, в результаті якої з ТОВ “Фірма “Е.І.В” виділено Приватне підприємство “Фірма “Е.І.В. плюс” в частині прав і обов’язків за договором оренди № 18, укладеного між відповідачем 2 та ТОВ “Фірма “Е.І.В”, а також угоди № 1 від 02.04.2003 про внесення змін до вищезазначеного договору оренди, акту приймання-передачі орендованого майна № 1 від 01.03.2002, акту приймання-передачі орендованого майна № 2 від 01.11.2002.

Листом № 2174 від 04.11.2005 керуючий санацією відповідача 2 Лецканом В.Л. запропонував позивачу підписати доповнення до договору оренди № 18, яким внести зміни в частині розміру орендної плати, а у разі ухилення або відмови від підписання вказаних доповнень відповідач 2 буде змушений розірвати договір оренди № 18 як такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а також наносить прямі збитки орендодавцю.

У відповідності до ст. 17 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, керуючий санацією в тримісячний строк з дня прийняття рішення про санацію має право відмовитися від виконання договорів боржника, укладених до порушення провадження у справі про банкрутство, не виконаних повністю або частково, якщо: виконання договору завдає збитків боржнику; договір є довгостроковим (понад один рік) або розрахованим на одержання позитивних результатів для боржника в довгостроковій перспективі, крім випадків випуску продукції з технологічним циклом, більшим за строки санації боржника; виконання договору створює умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про санацію Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України було прийнято ухвалою Господарського суду міста Києва по справі № 43/211 від 11.03.2005.

За таких обставин, керуючий санацією Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України мав право відмовитися від виконання договорів вказаного підприємства, у тому числі і договору оренди, не пізніше 12.06.2005.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

08.02.2006 між членом біржі ВКФ “Анатоль+” в особі брокера Чудлі С.О., діючої в інтересах Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України та членом біржі ПП Шпатаков В.І. в особі брокера Шпатакова В.І., діючого в інтересах ТОВ “Євроресурс” було укладено біржовий контракт, згідно якого ДЖКП НАН України передає, а ТОВ “Євроресурс” приймає право на інвестування частини майна ДЖКП НАН України, зокрема нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 124-128, площею 186,1 кв. м.

Згідно акту приймання-передачі від 01.06.2006 відповідачем 2 було передано відповідачу 1 нежиле приміщення за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 124-128.

Таким чином, відповідач 1 та відповідач 2 створили перешкоди позивачу у користуванні орендованим за договором оренди майном.

У відповідності до ст. 48 Закону України “Про власність”, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника.

Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно біржового контракту від 08.02.2006 ТОВ “Євроресурс” приймає (набуває) право на інвестування частини майна ДЖКП НАН України, а саме нежитлового приміщення площею 186,1 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 124-128.

Статтею 7 Закону України “Про інвестиційну діяльність” передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об’єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України,

Відповідно до ст. 317 ЦК України, зміст права власності становить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 23 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” визначено, що в разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Таким чином, договір оренди, укладений між позивачем та відповідачем 2, зберігає свою чинність для будь-якого наступного власника орендованого майна, у тому числі й інвестора.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2007 у справі № 22/285 є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2007 у справі № 22/284 - без змін.

Матеріали справи № 22/284 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Вербицька О.В.