ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"26" листопада 2007 р. № 02-03/

Суддя Рябцева О.О. розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом           Військового прокурора Київського гарнізону, м. Київ в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини А 0704, Київська обл., м. Васильків

до          комунального підприємства “Васильківський комбінат комунальних послуг”, Київська обл., м. Васильків

про           стягнення 151494,93 грн.

Встановив:

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України, як на єдину систему, покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року визначено, що під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

У пункті 5 мотивувальної частини вищезазначеного рішення КСУ вказано, що поняття “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах” означає орган, на який державою покладено обов’язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Також у цьому пункті зазначено, що таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13, та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4 цього рішення КСУ із врахуванням того, що “Інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином позовну заяву прокурором може бути подано лише для представництва інтересів громадянина або держави в особі органу державної влади або органу місцевого самоврядування, які крім того, у спірних правовідносинах здійснюють владні управлінські функції.

Прокурором у позовній заяві зазначено лише, що оскільки військова частина А 0704 фінансується з Держаного бюджету України, збитки які їй спричиняються, це безпосередня шкода економічним інтересам держави. Проте, в заяві взагалі не зазначено, яким саме чином невиконання відповідачем зобов’язань зачіпає економічні інтереси країни та не обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави.

Військовий прокурор Київського гарнізону звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини А0704. Прокурор звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості у сумі 151494,93 грн. з відповідача саме на користь військової частини А0704. Зазначена заборгованість виникла у відповідача за послуги, надані на підставі договору на постачання питної води від 01.09.2003 р. військовою частиною А0704, отже військова частина А0704 виступає як самостійний суб’єкт господарської діяльності, який у спірних правовідносинах не здійснював владних управлінських функцій.

Таким чином, прокурором в якості позивача зазначено Міністерство оборони України, проте позов пред’явлено не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб’єкта господарської діяльності-Військової частини А0704.

Отже, відсутні правові підстави для подання саме прокурором позову у цьому спорі.

В п. 3 роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 22.05.2002р. № 04-5/570 “Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам” зазначено, що у випадках неправильного визначення прокурором (його заступником) позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду. Аналогічну правову позицію викладено і в постанові Верховного суду України від 22.02.2005 р., постанові Вищого господарського суду України від 29.09.2005 р., ухвалі Вищого господарського суду України від 30.05.2005 р. та постанові Вищого господарського суду України від 19.05.2006 р.

Згідно з п. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки на позовній заяві не зазначено адреси позивача –Міністерства оборони України, яке відповідно до ч. 2 ст. 21 та ч. 3 ст. 29 ГПК України набуває статусу позивача.

Відповідно до п.п. 4, 5. ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов, зміст позовних вимог.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються. Позивач просить суд стягнути з відповідача 151494,93 грн. заборгованості, проте, позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку зазначеної суми.

Отже, позовна заява з вказаних підстав підлягає поверненню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачеві без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи на 53 аркушах –в першу адресу.

Суддя Рябцева О.О.