ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.2007 р.                                                                                               Справа № 19/73

за позовом Дочірнього підприємства "Геосвіт-проект",  м. Полтава

до  Управління житлово-комунального господарства Миргородської міської ради, м. Миргород

про  визнання договору оренди недійсним.

Суддя: Безрук Т.М.

Представники:

від позивача: Бакушевич Л.В. паспорт КН №219944 від 03.10.96 р.

Таранцев М.А. посвідчення №346 від 09.04.2002 р.

від відповідача: Тарасенко В.С., дов. № 01-12/521 від 10.10.2007р.

СУТЬ СПОРУ:  Розглядається позовна заява  про визнання недійсним договору  оренди нежитлового  приміщення  б/н від 02.03.2004р. та додаткової  угоди № 1 від 01.10.2004р. до зазначеного договору           з підстав укладення його не уповноваженою на те особою.

Відповідач проти позову заперечує стверджуючи, що умови договору фактично виконувалися, позивач приміщенням користувався та частково сплачував орендну плату, а тому згідно ст. 241 ЦК України договір є укладеним .

В судовому засіданні за згодою сторін на підставі ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача, суд встановив:

Дочірнє підприємство "Геосвіт-проект" (далі-позивач),  є юридичною особою, що підтверджується статутом ДП "Геосвіт-проект", затвердженого генеральним директором ТОВ "Геосвіт" та зареєстрованого виконкомом Полтавської міськради розпорядженням № 114-р від 15.02.2001 р.

Наказом № 1-01 "к" від 12.02.2001 р. по ТОВ "Геосвіт" директором ДП "Геосвіт-проект" була призначена Бакушевич Людмила Валентинівна.

Наказом № 1-10 "к" від 31.10.2003 р. позивача, з 03.11.2003 р.  заступником директора зазначеного підприємства була призначена Стадніченко Тетяна Валеріївна.

02.03.2004 р. ДП "Геосвіт-проект, від імені якого виступала Стадніченко Т.В.,  уклало договір оренди (далі-договір) з Управлінням житлово-комунального господарства Миргородської міськради (відповідачем), за умовами якого          відповідач здає, а позивач приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення площею 46.2 м, розташованого за адресою: м. Миргород, вул. Кашинського, 2-а, та щомісячно сплачує орендну плату у розмірі 268,23 гри.

01.10.2004 р. ДП "Геосвіт-проект, від імені якого виступала Стадніченко Т.В., та відповідач уклали додаткову угоду № 1 до спірного договору,           за умовами якої сторони збільшили площу орендованого приміщення  до 49.4 м2, та визначили щомісячну орендну плату в сумі  286,81 грн.

Позивач стверджуючи, що Стадніченко Т.В. згідно статуту позивача не мала повноважень на укладення договору  оренди нежитлового приміщення б/н від 02.03.2004р. та додаткової  угоди № 1 від 01.10.2004р. до зазначеного договору та керуючись  просить визнати недійсним  спірний договір на підставі ч.3 ст.215 ЦК України.

Частиною 3 ст.215 ЦК України встановлено, якщо  недійсність  правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована  особа  заперечує  його дійсність на підставах,  встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)

Відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений  представником    з    перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи,  яку він представляє,  лише  у  разі  наступного  схвалення правочину  цією  особою.  Правочин  вважається схваленим зокрема у разі,  якщо особа,  яку він представляє,  вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину  особою,  яку  представляють, створює,  змінює  і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Згідно правових позицій Вищого господарського суду України, викладених в п.9.2 роз”яснення президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999р. №02-5/111, доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи її представника або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т.ін.)

Фактичне користування позивачем приміщенням, яке розташоване за адресою: м. Миргород, вул. Кашинського, 2-а та є предметом спірного договору, встановлено в рішенні господарського суду Полтавської області від 23.06.2005 р. №19/115, яке не оскаржувалося та  набрало законної сили.

Згідно ч.2 ст.35 ГПК України факти,   встановлені  рішенням  господарського  суду  (іншого органу,  який  вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи,  не  доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Крім того, доматеріалів справи надані копії платіжних доручень та банківських виписок по рахунку, які підтверджують часткову сплату позивачем орендної плати згідно спірного договору.

Виходячи з вищевикладеного, користування позивачем приміщенням, яке є предметом спірного договору, та сплата орендної плати відповідачу за оренду цього приміщення  свідчить про  схвалення позивачем договору.

З огляду на викладене, відсутні підстави для визнання договору оренди нежитлового  приміщення б/н від 02.03.2004р. та додаткової  угоди № 1 від 01.10.2004р. до нього недійсним

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст. 43,49,82-84  ГПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

У позові  відмовити.

Суддя                                                                            Т.М.Безрук

Рішення підписано: