СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

26.12.07
Справа№ 5/187

Господарський суд Львівської
області, розглянувши матеріали справи

за позовом:

ОСОБА_1, м.
Стебник,ОСОБА_2,АДРЕСА_1,ОСОБА_3, м. Дрогобич,
ОСОБА_4,АДРЕСА_2,ОСОБА_5,АДРЕСА_3,ОСОБА_6,АДРЕСА_2, ОСОБА_7, м. Дрогобич

до відповідача-1:  до відповідача-2:

Колективного підприємства
«Верховина», м. Дрогобич Товариства з обмеженою відповідальністю «Натос», м.
Дрогобич

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства
з обмеженою відповідальністю «Верховина-плюс», м. Дрогобич

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Виконавчого
комітету Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

про:

Визнання недійсними заяв про
вихід позивачів з числа засновників КП «Верховина»

Колегія суддів у складі:  Головуючого судді:  Суддів:

Петрика І.Й.
Артимовича В.М., Цікала А.І.

При секретарі:

Печеному С.М.

Представники

від позивачів:

ОСОБА_8 -адвокат; ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_7

від відповідача-1  від відповідача-2
від третьої особи-1 від третьої особи-2

не з'явився; ОСОБА_9
-представник; не з'явився; не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено
права та обов'язки відповідно до ст. 22 ГПК України, зокрема, право заявляти
відводи. Позивачем було заявлено клопотання про технічну фіксацію судового
процесу, яке судом задоволено.

Суть спору:
На розгляд господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_1, м.
Стебник, ОСОБА_2,АДРЕСА_1,ОСОБА_3, м. Дрогобич, ОСОБА_4,АДРЕСА_2,
ОСОБА_5,АДРЕСА_3,ОСОБА_6,АДРЕСА_2,ОСОБА_7, м. Дрогобич, надалі -позивачі, до
Колективного підприємства «Верховина», м. Дрогобич, надалі -відповідач-1,
Товариства з обмеженою відповідальністю «НАТОС», м. Дрогобич, надалі
-відповідач-2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спру на стороні відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю
«Верховина-плюс», м. Дрогобич, надалі -третя особа, про визнання недійсними
заяв про вихід позивачів з числа засновників КП «Верховина».

Ухвалою суду від 03.08.2007 року
про відкриття провадження у справі розгляд справи призначено на 27.08.2007
року. Згідно ст. 30 ГПК України до участі у справі залучено державного
нотаріуса Першої Дрогобицької нотаріальної контори Бекиш В.О., зобов'язано
останню подати суду всі наявні документи по суті спору. Окрім того, зобов'язано
Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради подати суду для огляду в судовому
засіданні оригінали всіх документів з реєстраційної справи відповідача-1 із
належно засвідченими копіями для залучення до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 27.08.2007 року
залучено до участі у справі для дачі пояснень приватного нотаріуса
Дрогобицького нотаріального округу ОСОБА_10розгляд справи відкладено на
11.09.2007 року.

В судовому засіданні 27.08.2007
року представник позивача та позивачі позовні вимоги підтримали з підстав,
викладених у позовній заяві. Просять визнати недійсними заяви про вихід
позивачів з числа засновників КП «Верховина».

У судовому засіданні 11.09.2007
року приватний нотаріус ОСОБА_10 представила суду пояснення щодо посвідчення
нею установчого договору відповідача-1, розгляд справи відкладено на 16.10.2007
року.

Ухвалою суду від 16.10.2007 року в
якості відповідача-2 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «НАТОС»,
м. Дрогобич, додатково зобов'язано нотаріуса Бекиш В.О. з'явитись в судове
засідання та виконати вимоги ухвали суду від 03.08.2007 року, відкладено
розгляд справи на 06.11.2007 року.

Ухвалою суду від 06.11.2007 року
розгляд справи відкладено на 22.11.2007 року у зв'язку з хворобою представника
відповідача-2.

22.11.2007 року нотаріус Бекиш В.О.
в судове засідання не з'явилась, проте направила пояснення від 06.09.2007 року
про посвідчення підписів позивачів на оскаржуваних заявах. На адресу суду Першою
Державною нотаріальною конторою подано лист-інформацію від 19.11.2007 року про
те, що наказом № 590-к головного управління юстиції у Львівській області від
12.06.2007 року нотаріусу Бекиш В.О. надано відпустку по догляду за дитиною з
05.07.2007 року по 02.03.2010 року. Розгляд справи відкладено на 12.12.2007
року.

Ухвалою суду від 22.11.2007 року
призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів: судді Петрика І.Й
-головуючого, суддів Артимовича В.М. та Цікала А.І.

У судове засіданні 12.12.2007 року
з'явилася державний нотаріус Першої Дрогобицької нотаріальної контори Лютик
Р.В., яка представила на розгляд суду нотаріально посвідчену заяву державного
нотаріуса Першої Дрогобицької нотаріальної контори Бекиш В.О., в якій  надано пояснення по факту вчинення
нотаріальних дій щодо засвідчення підписів позивачів на оспорюваних заявах, а
також вказано причини, з огляду на які вона не може прибути до суду для участі
у засіданні.

У судовому засіданні позивачі
позовні вимоги підтримали, мотивуючи тим, що оспорюванні заяви були підписані
ними під впливом помилки, зазначаючи при цьому, що невірно усвідомлювали
природу вчинюваного правочину, прав та обов'язків сторін, а також не
усвідомлювали, що вони вчиняють вихід з господарського товариства, одночасно
передаючи частку в майні товариства безоплатно у власність самого товариства
-відповідача-1.

Представники відповідача-2 позовні
вимоги заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, стверджуючи
при цьому, що вихід позивачів з числа учасників відповідача-1 був свідомим,
оскільки майнова участь засновників підприємства, зокрема і позивачів, була
предметом неодноразового обговорення як на зборах засновників відповідача-1,
так і поза зборами. Свій вихід з числа засновників відповідача-1 позивачі підтвердили
голосуванням на зборах засновників, які відбулися 31.01.2005 року.

У судовому засіданні 12.12.2007
року оголошено перерву до 17.12.2007 року.

У судовому засіданні 17.12.2007
року позивач ОСОБА_7 подала на розгляд суду заяву про уточнення та збільшення
позовних вимог від 14.12.2007 року, позивачі та представник позивача позов та
зазначену заяву підтримали. Представник відповідача-1 в судове засідання не
з'явився. Представник відповідача-2 проти позову заперечив. ТзОВ
«Верховина-плюс»явку повноважного представника в судове засідання не
забезпечила.

Ухвалою суду від 17.12.2007 року
залучено у справу Виконком Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, в якості
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача, надалі -третя особа-2, та викликано в судове засідання для дачі
пояснень державного реєстратора Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради,
м. Дрогобич, розгляд справи відкладено на 26.12.2007 року.

26.12.2007 року Виконкомом
Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, подане пояснення, в якому третя особа-2
вказала на тому, що державна реєстрація проводиться державним реєстратором, а
тому третя особа-2 пояснень щодо суті справи надати не може. У письмовому
поясненні державного реєстратора від 24.12.2007 р. № 3-18/25-1 зазначено, що
державна реєстрація змін до установчих документів КП «Верховина»проведена з
дотриманням норм чинного законодавства України. Також державний реєстратор
просить суд розглядати справу без його участі.

За згодою сторін згідно ст. 85 ГПК
України судом 26.12.2007 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлений,
оформлений і підписаний 29.12.2007 р.

Розглянувши документи і матеріали,
подані сторонами, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для справи в їх сукупності,
суд встановив наступне:

Відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію СПД - юридичної особи від 03.04.2002 року КП
«Верховина»зареєстровано розпорядженням Дрогобицької міської ради № 84-р.           Відповідно до рішення зборів
засновників від 28.08.2006 року КП «Верховина»змінило організаційно - правову
форму та перереєструвалося в ТзОВ «Верховина - плюс», про що видано свідоцтво
про державну реєстрацію № 450847 серія АОО від 12.09.2006 року. Відповідно до
п. 1.1 Статуту ТзОВ «Верховина - плюс»товариство створене шляхом перетворення
КП «Верховина»та є його правонаступником.

Згідно рішення зборів засновників
від 26.04.2007 року ТзОВ «Верховина - плюс»перетворене у ТзОВ «НАТОС», яке
стало його правонаступником (п. 1.1 Статуту ТзОВ «НАТОС»), про що видано
свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи № 199347 серія А01 від
30.05.2007 року.

З урахуванням наведеного та
керуючись приписами п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у
справі в частині позовних вимог до КП Верховина»та ТзОВ «Верховина - плюс»,
оскільки зазначені підприємство та товариство припинені шляхом перетворення.

Згідно установчого договору про
створення та діяльність відповідача-1, затвердженого рішенням зборів
засновників від 11.03.2002 року, що оформлено протоколом № 1, було створене КП
«Верховина», до складу учасників якого увійшли позивачі з майновою часткою 0,2
% кожний, що складало відповідно 200,00 грн.

Пунктом 4.2 установчого договору
встановлено, що для забезпечення діяльності підприємства засновники за рахунок
грошових або інших внесків формують статутний фонд в розмірі 100000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується
і це не заперечується позивачами, що на дату підписання оскаржуваних заяв вони
не внесли кошти для поповнення статутного фонду. Зобов'язання по формуванню
статутного фонду були виконані тільки двома учасниками -ОСОБА_11 таОСОБА_12
Інші засновники своїх внесків не робили. По цій причині формування статутного
фонду відбувалось з порушенням установчого договору. Факт невнесення грошових
став предметом розгляду на загальних зборах відповідача-1, що відбулися
02.09.2004 р. На цих зборах розглядалось питання формування статутного фонду.
Засновники, що не внесли  кошти до статутного
фонду, в тому числі і позивачі, бажання виконати свій обов'язок по формуванню
статутного фонду не виявили, позитивного рішення по врегулюванню цієї проблеми
на зборах не прийняли. В матеріалах справи знаходяться нотаріально посвідченні
заяви бувших учасників відповідача-1
-ОСОБА_13ОСОБА_14,ОСОБА_15,ОСОБА_16,ОСОБА_17,ОСОБА_18,ОСОБА_19,ОСОБА_20, якими
підтверджується, що на зборах ніхто із учасників, що не внесли грошові кошти до
статутного фонду, не виявили бажання виконати свій обов'язок, а натомість
вирішили вийти зі складу учасників відповідача-1.

10.09.2004 року та 28.10.2004 року
позивачі підписали заяви про свій вихід з числа учасників відповідача-1.
Справжність підписів позивачів на цих заявах були засвідчені державним
нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Бекиш В.О.

Позивачі стверджують, що згадані
заяви - правочини були підписані ними помилково. Помилкою при вчиненні
правочину вважають невірне усвідомлення природи правочину, прав та обов'язків
сторін, а також відсутність усвідомлення, що вони вчиняють вихід з учасників
господарського товариства безоплатно, передаючи свої частки у власність самого
товариства. Наголошують, що невірне уявлення про документ, який підписали
позивачі склалося внаслідок їх перебування під впливом неправдивої інформації,
яку повідомила їм директор підприємстваОСОБА_12, та під впливом її самої та
інших її обіцянок та пояснень.

На думку позивачів, в даному
випадку крім обману мала місце ще і помилка щодо природи правочину та їх прав і
обов'язків внаслідок підписання документу. Окрім зазначеного вище, позивачі
стверджують, що під час нанесення підписів на документ в присутності державного
нотаріуса Бекиш В.О., на ньому не було нічого написано про їх вихід з числа
учасників підприємства, про дарування частки товариству, про спосіб виплати
вартості частини майна в товаристві, про конкретний розмір частки, від якої
вони позбавляються, а було лише зазначено призвіща та імена тих, що мали
поставити підпис. Крім цього, на думку позивачів, заява про вихід з числа
засновників підприємства є не що інше, як договір дарування частки, який в силу
приписів ч. 3 ст. 719 Цивільного кодексу України укладається у письмовій формі.
У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Розглянувши матеріали справи та
оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.09.2004
року позивачі  ОСОБА_1,
ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до загальних зборів засновників КП
«Верховина»з нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу засновників
підприємства. Належні їм частки у статутному фонді підприємства зазначені
позивачі просили залишити КП «Верховина», при цьому, майнових і фінансових претензій
до підприємства вони не мали.

28.10.2004 року з аналогічною
нотаріально посвідченою заявою до загальних зборів засновників КП
«Верховина»звернулися позивачі ОСОБА_4 іОСОБА_5, які теж повідомили про свій
вихід зі складу засновників підприємства та зазначили, що не мають майнових та
фінансових претензій до підприємства та інших учасників КП «Верховина».

Справжність підписів позивачів на
цих заявах були засвідчені державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної
нотаріальної контори Бекиш В.О.

Порядок виходу учасника з
господарського товариства передбачений ст.ст. 126, 148 ЦК України, ст.ст. 10,
54, 71 Закону України «Про господарські товариства».

Правовим наслідком виходу учасника
є виникнення у товариства зобов'язань щодо здійснення з ним розрахунків.

Зокрема, ст. 54 Закону про
господарські товариства передбачає, що при виході учасника з товариства йому
виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у
статутному капіталі. Така виплата провадиться після затвердження звіту за рік,
в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.
Учаснику, який вибув, виплачується також належна йому частка прибутку,
одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

В той же час, нормою ст. 53 Закону
України «Про господарські товариства»передбачено, що учасник, який виходить з
товариства, може відмовитися від свого права на виділення частки. Про це він
повинен вказати в заяві, яка має бути нотаріально засвідчена. Відмова від
виділення частки є підставою для залишення її в розпорядженні товариства або
розподілу між іншими учасниками товариства.

У внутрішньокорпоративних
відносинах вважається, що учасник вийшов з товариства з моменту подання заяви
про вихід. З цього моменту учасник втрачає право брати участь в управлінні
товариством. За ним зберігаються лише окремі майнові права: право отримати
частку в майні товариства та частину прибутку, одержану товариством до моменту
подання заяви про вихід.

Аналізуючи наявні у справі письмові
докази, зокрема оскаржувані заяви, пояснення сторін, суд не бере до уваги та
відхиляє твердження позивачів про те, що вони шляхом обману були повідомлені
про те, що необхідно поставити підписи на документі про «доплату часток», а не
на заявах про вихід зі складу засновників, оскільки сам текст оскаржуваних заяв
не дає підстав для двозначного їх трактування, а саме: в заявах конкретно
зазначено, що позивачі заявляють про вихід зі складу засновників Колективного
підприємства «Верховина», належні їм частки у статутному фонді підприємства
просять залишити підприємству, майнових та фінансових претензій до підприємства
не мають.

З урахуванням наведеного, судом також
не приймаються твердження позивачів, що в даному випадку, крім обману, мала
місце ще і помилка щодо природи правочину та їх прав і обов'язків внаслідок
підписання документу.

Додатковим підтвердженням того факту,
що при підписанні оспорюваних заяв позивачі розуміли, який документ вони
підписують, природу цього правочину, свої права і обов'язки є наявні у справі
нотаріально посвідченні заяви бувших учасників відповідача-1 - ОСОБА_13ОСОБА_14
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,ОСОБА_19, ОСОБА_20, а також пояснення
юрисконсульта ОСОБА_21, в яких зазначено, що вихід з числа засновників позивачі
робили свідомо, ніхто їх не вводив в оману та не обманював, питання виходу
неодноразово обговорювалося між засновниками як на зборах засновників, так і в
приватних розмовах, позивачам було роз'яснено, що для того, щоб вийти з числа
засновників необхідно подати на адресу загальних зборів відповідні заяви,
роз'яснювалися правові наслідки та процедура виходу, нотаріусом було прочитано
заяви перед їх підписанням, на зборах засновників у січні 2005 року учасники
голосування підтвердили свій вихід з підприємства.

Зазначеними вище доказами та
додатковими поясненнями державного нотаріуса Бекиш В.О., представника Першої
Дрогобицької державної нотаріальної контори державного нотаріуса Лютик Р.В.,
заперечується твердження позивачів про те, що під час нанесення підписів на
документ в присутності державного нотаріуса Бекиш В.О. на ньому не було нічого
написано про їх вихід з числа учасників підприємства, про дарування частки
товариству, про спосіб виплати вартості частини майна в товаристві, про
конкретний розмір частки, від якої вони позбавляються, а було лише зазначено
призвіща та імена тих, що мали поставити підпис.

Слід зазначити, що саме невиконання
позивачами взятих на себе зобов'язань по внесенню вкладів до статутного фонду
позбавляє їх, як засновників підприємства, права при виході з числа засновників
на отримання вартості частини майна підприємства пропорційно до частки у
статутному фонді.

Також не відповідає нормам чинного
законодавства твердження позивачів про те, що заява про вихід з числа
засновників підприємства є не що інше, як договір дарування частки, який в силу
приписів ч. 3 ст. 719 ЦК України укладається у письмовій формі, а в разі
недодержання письмової форми, такий договір є нікчемним.

Оспорюванні заяви у відповідності до
ст. 202 ЦК України є одностороннім правочином, який не є договором.
Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена
однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки
лише для особи, яка його вчинила.

Враховуючи наведене, суд не знаходить
підстав для визнання недійсними оспорюваних заяв.

Судом не приймаються до уваги та
відхиляються вимоги позивача ОСОБА_7, викладені в заяві про уточнення та
збільшення позовних вимог від 14.12.2007 року, з огляду на наступне.

В заяві ОСОБА_7 просить визнати
недійсними всі рішення зборів учасників КП «Верховина»від 31.01.2005 року,
оформлені протоколом № 01 від 31.01.2005 року, які прийняті на підставі заяв
учасників про вихід, та скасувати реєстрацію нової редакції статуту КП
«Верховина», здійснену 20.10.2005 року Виконавчим комітетом Дрогобицької
міської ради на підставі рішення зборів учасників від 31.01.2005 року, та усіх
наступних редакцій статуту КП «Верховина»та його правонаступника - ТзОВ
«НАТОС».

Як було зазначено вище, судом
встановлено, що позивачі, зокрема і ОСОБА_7, 10.09.2004 року звернулися до
загальних зборів засновників КП «Верховина»з нотаріально посвідченими заявами
про вихід зі складу засновників підприємства. Належні їм частки у статутному фонді
підприємства зазначені позивачі просили залишити КП «Верховина», при цьому,
майнових і фінансових претензій до підприємства вони не мали.

У внутрішньокорпоративних
відносинах вважається, що учасник вийшов з товариства з моменту подання ним
заяви про вихід. З цього моменту учасник втрачає право брати участь в
управлінні товариством. За ним зберігаються лише окремі майнові права, зокрема,
право отримати частку в майні товариства та частину прибутку, одержану
товариством до моменту подання заяви про вихід. Такої ж позиції дотримується і
Верховний Суд України, про що свідчить рішення Судової палати у цивільних
справах Верховного суду України від 28.02.2007 року  у справі за позовом ОСОБА_22 до ТОВ
“Магістраль-Агро” за участю треті осіб ОСОБА_22,ОСОБА_23,ОСОБА_24 про визнання
недійсним та скасування наказів генерального директора ТОВ “Магістраль-Агро”,
визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів учасників ТОВ
“Магістраль-Агро”, стягнення вартості частини майна, пропорційної частці у
статутному фонді, збитків та витрат на проведення судово-економічної
експертизи.

Згідно ст. 1 ГПК України право на
звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. У п. 2 роз'яснення
Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р за № 02-5/35 «Про
деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсним актів
державних чи інших органів»зазначається, що обов'язковою умовою  визнання акту недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів
особи, що звертається до суду з відповідним позовом. Якщо за результатами
розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення позову.

Щодо вимоги позивачів, зокрема
ОСОБА_7, про скасування реєстрації нової та усіх наступних редакції статуту КП
«Верховина»і статуту правонаступника - ТзОВ «НАТОС», то вона теж не може бути
задоволена, оскільки статут юридичної особи за своєю правовою природою є актом,
який визначає правовий статус юридичної особи так як він містить норми,
обов'язкові для учасників товариства, посадових осіб товариства та інших
працівників, враховуючи порядок затвердження та внесення змін до статуту.
Підставами для визнання індивідуальних актів ненормативного характеру, в тому
числі статуту, недійсними, є невідповідність його вимогам чинного законодавства
та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт.
Крім того, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та законних інтересів позивача.

Таким чином суд прийшов до
висновку, що станом на 31.01.2005 року - дату проведення загальних зборів
відповідача-1 позивачі, зокрема і ОСОБА_7,
вийшли зі складу учасників КП «Верховина», внаслідок чого втратили право
брати участь в управлінні підприємством, в тому числі і через участь у
загальних зборах учасників, а тому, їх права щодо прийняття рішень загальними
зборами відповідача-1, реєстрації нової та усіх наступних редакції статуту КП
«Верховина»і статуту правонаступника - ТзОВ «НАТОС», порушені не були.

Враховуючи наведене вище, суд не
знаходить підстав для визнання недійсними оспорюваних рішень, а також підстав
для скасування реєстрації нової та усіх наступних редакції статуту КП
«Верховина»і статуту правонаступника - ТзОВ «НАТОС».

У відповідності до ст. 49 ГПК
України судові витрати слід покласти на позивачів.

Керуючись ст.ст. 16, 126, 116, 148,
202, 203, 229, 230, 236 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 80, 88, 167
Господарського кодексу України, ст. 10, 53, 54, 71 Закону України «Про
господарські товариства»ст.ст. 4-3, 4-5, 4-7, 32, 33, 34, 43, 49, 80, 82, 84,
85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 5/187 в
частині позовних вимог до КП «Верховина», м. Дрогобич, припинити.

2. У позові відмовити.

3. Судові витрати покласти на позивачів.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді
Артимович В.М.

Цікало А.І.

Суддя