КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31.05.2007
№ 17/500

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                     Голюк Н.І.

За участю представників:

від прокуратури - Ясь А.О. (дов. від
30.05.2007р.)

від
Міністерства - Інютіна О.В. (дов. № 326/40/14-07 від 26.01.2007р.)

від
Держказначейства - не з'явився

від
відповідача 1 - Мельник О.В. (дов. № 17 від 03.01.2007р.)

від
відповідача 2- Веклич В.Г. - директор, ОСОБА_1 (дов. №78 від 31.05.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційне подання заступника Дніпровського транспортного прокурора м. Києва №
96 а.п.р. від 06.04.07р.

на ухвалу Господарського суду м.Києва від
16.03.2007

у справі № 17/500

за позовом                               Дніпровського
транспортного прокурора м.Києвав інтересах держави в особі Міністерства
транспорту та зв'язку України та Державного казначейства України

до                                                   Державного
медичного сертифікаційного центру цивільної авіації України

Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша медична
компанія"

про
визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
господарського суду м. Києва від 16.03.2007р. (суддя Калатай Н.Ф.) з посиланням
на п. 1 ст. 80 ГПК України припинено провадження у справі за позовом
Дніпровського транспортного прокурора м. Києва в інтересах держави в особі
Міністерства транспорту та зв'язку України і Державного казначейства України до
Державного медичного сертифікаційного центру цивільної авіації України та ТОВ
"Перша медична компанія" про визнання недійсним договору № 002-221004
від 22.10.2004р., укладеного між відповідачами за результатами торгів з
обмеженою участю на закупівлю медичного устаткування за бюджетні кошти, а також
про зобов'язання ТОВ "Перша медична компанія" повернути до державного
бюджету державні кошти у розмірі 135 000 грн. Ухвала суду мотивована тим, що відповідно
до ч. 3 ст. 34 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти” оспорюваний договір вважається недійсним  як такий, що укладений з порушенням вимог ч.
2 ст. 29 цього Закону щодо додержання п'ятиденного терміну його укладення з дня
повідомлення всім учасникам торгів про їх результати та  згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання його
недійсним судом не вимагається. Щодо позову про повернення коштів суд вказав,
що така вимога не сформульована як самостійна, не містить окремого
обґрунтування і доказів, а є правовим наслідком визнання договору недійсним,
тому за відсутності підстав для такого, судом не розглядається.

Заперечуючи
проти ухвали суду щодо припинення провадження, а також залишення без розгляду
вимоги про повернення коштів, прокурор просить ухвалу скасувати, а справу
передати до суду першої інстанції для розгляду такої вимоги. Прокурор вказує на
те, що суд по суті вирішив спір і зробив висновок про недійсність (нікчемність)
договору з тих же підстав і без вимог заявника позову мав вирішити питання про
повернення до держбюджету в порядку реституції вартості медобладнання, що ст.
80 ГПК України має вичерпний перелік підстав її застосування і таких підстав
даний спір не містить. При цьому, прокурор не розкриває свою позицію щодо попереднього
(з 2004р.) і наступного використання медичного обладнання.

Перший
відповідач - Державний медичний сертифікаційний центр цивільної авіації України
відзив не надав, але його представник з апеляційним поданням прокурора
погодився.

Другий
відповідач - ТОВ "Перша медична компанія" проти апеляційного подання
заперечує, вважає подання прокурора, як і сам позов, надуманими та такими, що
не відповідають обставинам справи. Другий відповідач вважає, що державі не
завдано жодних збитків, при укладенні договору не було порушено чинне
законодавство, що метою визнання недійсним договору було звільнення керівника
Державного медичного сертифікаційного центру цивільної авіації України.

Учасники
спору повідомлені про час і місце розгляду апеляційного подання, явка представників
сторін обов'язковою не визначалась, перевірка здійснюється за наявними та
додатково наданими документами.

Суд
апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційного подання і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Розглянувши
матеріали справи і додаткові докази, заслухавши пояснення присутніх
представників і прокурора, колегія апеляційного господарського суду встановила
наступне.

Тендерним
комітетом Державного медичного сертифікаційного центру цивільної авіації
України (перший відповідач) 21 жовтня 2004р. проведено торги на закупівлю
системи ультразвукової діагностичної за державні кошти. Переможцем з трьох
учасників з найнижчою вартістю системи стало ТОВ "Перша медична
компанія" (другий відповідач). Як вбачається з висновку Тендерної палати
України (т. 1, а.с. 7-11) порушень у проведенні тендеру з боку продавця
встановлено не було. Матеріалами справи і учасниками спору підтверджено, що
діагностична система оплачена, встановлена у замовника і використовується за
призначенням.

В той
же час, Тендерна палата України в березні 2006р., а прокурор у вересні 2006р.
дійшли висновку, що в порушення ч. 2 ст. 29 Закону України “Про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні кошти” договір було укладено 22 жовтня
2004р., тобто раніше ніж через п'ять днів з дня повідомлення всім учасникам
процедури торгів про їх результати. Саме цей висновок покладено в основу вимоги
про визнання недійсності договору. Колегія суддів апеляційного суду вимушена
констатувати помилковість такого висновку в тому числі і судом першої
інстанції. Моментом укладення угоди є досягнення сторонами в належній формі
згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України). Угода досягнута з
моменту підписання її останнім учасником. На договорі і специфікації, наданих
прокурором при подачі позову (т. 1, а.с. 14-15), чітко проставлена дата
підписання покупцем - 28.10.2004р. В засіданні суду апеляційної інстанції гр.
ОСОБА_1 підтвердив, що він власноруч, як керівник покупця, підписав договір
саме 28.10.2004р., про що і зробив відповідний запис. Твердження про іншу дату
договору ґрунтується на припущеннях, тому критично оцінюється судом. Що
стосується дати 22.10.2004р. в назві договору на першому аркуші, то як
зазначено вище, датою договору є дата його підписання, а не дата складання
проекту чи виготовлення тексту однією із сторін тощо. Додатковим підтвердженням
дати укладення договору 28.10.2004р. є і видача довіреності на отримання
системи саме від 28.10.2004р. (т. 1, а.с. 55), а не раніше. А вже 02.11.2004р.
сканер ультразвуковий по витратній накладній отримано покупцем (т. 1, а.с. 56),
а 04.11.2004р. - оплачено (т. 1, а.с. 57). Остання обставина спростовує висновок
Тендерної палати України і про порушення в частині незаконного встановлення
попередньої оплати, оскільки оплата здійснювалась саме після отримання покупцем
системи. Вказані практичні дії сторін, як один з критеріїв істини,
кореспондуються з відповідною редакцією пунктів 3.2 та 4.1 договору,
скоректованого керівником покупця саме 28.10.2004р. в день його підписання (т.
3, а.с. 129-130). Отже, саме керівник покупця привів у відповідність з чинним
законодавством редакцію договору і спільно з продавцем фактично виконав його
умови у відповідності з нормами законодавства, які заявник позову помилково
вважає порушеними.

Таким
чином, висновок заявника позову і господарського суду про недійсність
(нікчемність) договору не ґрунтується на матеріалах справи, тому в позові має
бути відмовлено.

Поряд
з цим, необхідно зауважити, що в цій ситуації друга вимога прокуратури про
зобов'язання повернути до державного бюджету 135 000 грн. вартості
використаного з 2004р. медичного обладнання (т. 1, а.с. 6) є порушенням ст.. 1 першого
Протоколу Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950р. (далі -
Конвенція), яка у відповідності до Закону України від 10.12.1991р. “Про дію
міжнародних договорів на території України” стала невід'ємною частиною
національного законодавства, а відповідно до Закону України “про міжнародні
договори України” від 22.12.1993р. має приорітет. Так, кожна фізична або
юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути
позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В
принциповому рішенні Європейського суду у справі “Спорронг і Льонкрот проти
Швеції” (1982р.) в черговий раз підкреслено, що Конвенція в цілому вимагає
встановлення рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремих
осіб. У спірному випадку, як за правилами Конвенції, так і за рішенням
Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. №3 рп/99, взагалі не
проглядається порушення інтересів відповідно як суспільства, так і держави. За
змістом ч. 2 ст. 29 Закону України “про закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти” підписання договору відтерміновується на п'ять днів після
тендеру для того, щоб інші учасники тендеру мали можливість його оспорити у
випадку своєї незгоди. Тому, у спірному випадку, коли інші учасники тендеру
погодились з його результатами, навіть формальне порушення п'ятиденного строку
не призвело до порушення інтересів суспільства і держави. Навпаки, за цієї
єдиної обставини є надзвичайним формалізмом через два роки дорікати продавцю і
покупцю, а також Держказначейству за оперативне встановлення соціально
необхідного медичного обладнання. З цього вбачається, що метою формальних вимог
були далеко не суспільні і державні інтереси, до речі, які заявник (крім
загальних фраз) не визначив у позовній заяві. Очевидно, що не випадково
господарський суд м. Києва за участю різних суддів тричі повертав позов
заявнику (т. 2, а.с. 114, 119, 124) для визначення обставин спору, державних
інтересів, належних доказів тощо. Вказуючи сторонам договору про необхідність
суворого дотримання відповідних юридичних процедур, прокуратура дозволяє собі
направити до суду непідписане прокурором апеляційне подання (т. 3, а.с. 5).

Враховуючи,
що висновки господарського суду м. Києва не відповідають фактичним обставинам і
матеріалам справи, що є відсутнім факт порушення суспільних чи державних
інтересів, ухвала про недійсність (нікчемність) договору підлягає скасуванню з
відмовою у позові.

Керуючись
ст. 101, п. 2 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду м. Києва від
16.03.2007р. у справі №17/500 скасувати.

2. В
позові відмовити.

3.
Справу № 17/500 повернути господарському суду м. Києв

Головуючий суддя
Зеленін  В.О.

Судді
Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.