СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.07                                                                                 Справа № 8/578

Суддя господарського суду Луганської області Середа А.П., розглянувши матеріали справи за позовом

Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Мід-Групп-2000», місто Алчевськ Луганської області,

до Приватного підприємства «Максиком», місто Алчевськ Луганської області, -

про стягнення 247105 грн. 23 коп.,

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача – Ковальова Г.А., - довіреність №01 від 16.10.07 року,

від відповідача – не з’явився, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу у сумі 247105,23 грн. та витрат по сплаті державного мита у сумі 2471,05 грн. і на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн.

На підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено з 23 жовтня до 27 листопада 2007 року –у зв'язку з неявкою відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та заявив клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, що не суперечить вимогам ст.ст.4-4 та 81-1 ГПК України, а тому його задоволено судом.

Відповідач відзив на позов та витребувані документи не надав, позовні вимоги не оспорив, до судового засідання не прибув. участь у ньому свого представника не забезпечив, хоча належним чином поставлений до відома про дату, час та місце судових слухань.

Такого висновку суд дійшов з огляду на наступне.

Судом на юридичну адресу відповідача (місто Алчевськ, вул. Кірова, 11/4 Луганської області) 11.10.07 року за вих. №1809 та 24.10.07 року за вих. №1884 спрямовано ухвали суду про призначення справи до судових слухань.

Оператором поштового зв’язку ці поштові відправлення не повернуто на адресу суду.

Будь-які інші дані щодо іншої юридичної адреси відповідача в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 93 Цивільного кодексу місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу чи особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи або закону виступають від її імені, - судом саме на цю адресу було спрямовано вищеназвані поштові відправлення.

За таких обставин у суду є підстави вважати, що ним вжито належних заходів, спрямованих на належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, а тому він, керуючись ст.ст. 22, 43 та 75 ГПК України, розглянув справу за відсутності відповідача –за наявними у ній доказами.

І.Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, та додатково надані докази, суд дійшов наступного.

17.01.05 року між Приватним підприємством «Максиком»(Продавець), - з одного боку, - та Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Мід-Групп-2000»(Покупець), - з іншого боку, - укладено договір купівлі-продажу №1701-5, згідно якому Продавець зобов'язався передати у власність, а Покупець зобов’язується його прийняти та сплатити вартість товар за найменуваннями, у кількості та якості, відповідно до специфікацій (п. 1.1 договору).

Датою поставки товару та переходу права власності на товар від Продавця до Покупця вважається дата підписання накладної (акту) передачі товару (п.2.2).

Покупець зобов’язаний здійснити 100-відсоткову оплату вартості отриманого товару впродовж 20-ти банківських днів (п.3.2).

У випадку порушення своїх зобов’язань за цим договором Покупець сплачує на користь Продавця суму боргу, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (п. 5.3) та пеню у розмірі двох облікових ставок НБУ за кожний день прострочення від суми несплаченого у строк платежу (п. 5.4).

Договір укладено на строк до 17.01.06 року та може бути пролонговано на наступний термін на підставі письмової згоди сторін (п. 6.5).

Факт виконання Продавцем своїх зобов’язань за договором підтверджується:

специфікацією №3 від 07.03.05 року на суму 619618,62 грн.;

специфікацією №9 від 01.07.05 року на суму 506616,00 грн.;

специфікацією №17 від 21.11.05 року на суму 886308,89 грн.;

специфікацією №26 від 21.12.05 року на суму 90103,03 грн.;

специфікацією №28 від 02.01.06 року на суму 33293,62 грн.;

накладною №74 від 28.09.05 року на суму 173995,20 грн.;

накладною №84 від 25.11.05 року на суму 518902,04 грн.;

накладною №1 від 04.01.06 року на суму 90103,03 грн.;

накладною №5 від 26.01.06 року на суму 33293,62 грн.;

накладною №17 від 31.03.06 року на суму 193980,60 грн.;

податковими накладними до кожної з вищеназваних накладних;

довіреностями про отримання повноважними представниками відповідача матеріальних цінностей у позивача.

Отже, позивач належним чином документально довів, що він як сторона за договором належним чином виконав свої зобов’язання.

В той же час покупець (відповідач по справі) неналежним чином виконав свої зобов’язання за договором.

Так, позивач стверджує, що відповідач до цього часу частково не сплатив вартість товару, отриманого від нього на підставі накладних:

№74 від 28.09.05 року - на суму 11246,89 грн.,

№84 від 25.11.05 року - на суму 29475,19 грн.,

№1 від 04.01.06 року - на суму 90103,03 грн.,

№5 від 26.01.06 року - на суму 33293,62 грн.,

№17 від 31.03.06 року - на суму 82986,65 грн.

Таким чином, станом на час розгляду цієї справи сума несплаченого боргу становить 247105,23 грн.

Відповідач це твердження позивача ні у який спосіб не спростував.

ІІ.Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі –ЦКУ) зобов'язання для фізичних та юридичних осіб виникають внаслідок вчинення ними дій, передбачених цим Кодексом, у т.ч. - укладення договорів.

Зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина 1 ст.509 ЦКУ).

Закон –ст.525 ЦКУ – не передбачає права сторони на односторонню відмову від виконання зобов'язань.

Згідно ст.526 ЦКУ зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 527 ЦКУ встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Як сказано у частині 1 ст. 530 ЦКУ, якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто відповідач, отримавши від позивача матеріальні цінності (товар) на вказані у супровідних документах до них суми, повинен був у визначений договором строк повністю оплатити їх вартість, однак не зробив цього.

Згідно частинам 1-3 ст.692 ЦКУ покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Звідси виходить, що дії Покупця повинні оцінюватися ще й з позиції ст.610 ЦКУ, в якій сказано: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правовими наслідками порушення зобов'язання, згідно зі ст.611 ЦКУ, є наслідки, встановлені договором або законом, між іншим:

3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином виходить, що відповідач є боржником, який прострочив (ст.612 ЦКУ).

Боржник. який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки (частина 2 ст.612 ЦКУ).

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач належним чином довів наявність вини відповідача у неналежному виконанні умов договору, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 ст.614 ЦКУ).

Боржник, який порушив зобов'язання, повинен відшкодувати кредиторові спричинені збитки.

Розмір збитків, спричинених порушенням зобов'язання, доказується кредитором (частини 1 та 2 ст.623 ЦКУ).

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача тільки суми боргу, а не і неустойки (штрафу, пені), що є його правом.

Оцінивши доводи позивача та наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача як на сторону, яка порушила закон.

Згідно ст.47-1 ГПК України на нього з тих же підстав покладаються витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 525, 526, 530, 560, 610-612, 614, 655, 662 та 692 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.44, 47-1, 49,75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Максиком», ідентифікаційний код 33284505, яке знаходиться за адресою: місто Алчевськ, вул. Кірова, 11/4 Луганської області, - на користь Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Мід-Групп-2000», ідентифікаційний код 31001329, яке знаходиться з адресою: місто Алчевськ, вул. Ліхачова, 4 Луганської області, - борг у сумі 247105 (двісті сорок сім тисяч сто п’ять) грн. 23 коп., а також витрати по сплаті державного мита у сумі 2471 (дві тисячі чотириста сімдесят одна) грн. 05 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 27.11.2007 року за згодою представника позивача оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного господарського суду Луганської області у 10-денний термін з дня підписання.

Рішення складено у повному обсязі та підписано – 28 листопада 2007 року.

Суддя                                                    А.П.Середа