КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

14.03.07 р.          № 18/341-а

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінет Міністрів України

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.12.2006

у справі № 18/341-а  (Мандриченко О.В.)

за позовом           Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта"

до           Кабінет Міністрів України

третя особа відповідача

третя особа позивача

про          визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2006р. № 785

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду м. Києва від 27.12.06 задоволений позов Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” до Кабінету Міністрів України, визнано недійсною постанову від 05.06.06 № 785.

Відповідач, не погоджуючись із постановою місцевого суду, звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, порушив норми матеріального права, оскільки постанова від 05.06.06 № 785 була прийнята відповідачем на підставі та в межах наданих йому Конституцією та Законом України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” від 20.12.05 повноважень, а також норми процесуального права, оскільки розглянув та вирішив спір в судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Відкрите акціонерне товариство “Укрнафта” подало заперечення проти апеляційної скарги.

В судове засідання 14.03.07 представник відповідача не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, час та дату його проведення, про причини неявки суду не повідомив.

Керуючись п. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна інстанція вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

При розгляд апеляційної скарги колегією суддів були досліджені наявні у матеріалах справи докази, заслухані пояснення представника позивача та встановлено наступне.

05.06.06 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 785, якою затвердив зміни до Порядку обчислення та внесення до Державного бюджету України рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат (надалі-Зміни). Даними змінами відповідач встановив, що у 2006 р. до затверджених у державному бюджеті ставок рентної плати за нафту та газовий конденсат застосовується коригуючий коефіцієнт, який обчислюється Мінекономіки для кожного звітного (податкового) періоду шляхом ділення середньозваженої (за обсягом) ціни однієї тонни нафти на базових умовах поставки (перевалювальний комплекс), що склалася на останньому аукціоні звітного (податкового) періоду, який проводився на біржах, визначених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.00 № 599 “Про запровадження аукціонів з продажу нафти, газового конденсату, скрапленого газу та вугілля”, на середньозважену ціну однієї тонни нафти, що склалася на аукціоні, який проводився у жовтні 2005 р.. Якщо величина коригуючого коефіцієнта, обчислена Мінекономіки у звітному (податковому) періоді, нижча ніж така величина, обчислена за вартістю нафти, що склалася в процесі її митного оформлення під час ввезення на територію України з Російської Федерації (далі - митна вартість нафти), або у разі коли у звітному (податковому) періоді аукціони не відбувалися, застосовується коефіцієнт, обчислений за динамікою митної вартості нафти.

Згідно з ст. 14 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.91 рентні платежі є загальнодержавним податком.

Ч. 2 ст. 3 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” від 20.12.05 було передбачено, що після проведення у 2006 р. кожного наступного аукціону з продажу нафти, газового конденсату, у наступних звітних (податкових) періодах до затверджених цією статтею ставок рентної плати за нафту і газовий конденсат застосовується коригуючий коефіцієнт, який щомісячно визначається шляхом ділення середньозваженої ціни 1 тн. нафти, що склалася на останньому аукціоні, до середньозваженої ціни 1 тн. нафти, що склалася на аукціоні, який проводився у жовтні 2005 р..

Як підтверджується змістом ч. 2 ст. 3 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” від 20.12.05 коригуючий коефіцієнт, що застосовується до ставок рентної плати, за цим Законом підлягав визначенню шляхом ділення середньозваженої ціни 1 тонни нафти, що склалася на останньому аукціоні, безвідносно до звітного (податкового) періоду, на середньозважену ціни 1 тн. нафти, що склалася на аукціоні, який проводився у жовтні 2005 р..

Кабінет Міністрів України постановою від 05.06.06 № 785 змінив даний порядок обчислення коригуючого коефіцієнту, встановивши, що коригуючий коефіцієнт обчислюється для кожного звітного (податкового) періоду шляхом ділення середньозваженої (за обсягом) ціни однієї тонни нафти, що склалася на останньому аукціоні звітного (податкового) періоду, на середньозважену ціну однієї тонни нафти, що склалася на аукціоні, який проводився у жовтні 2005 р.. Крім цього, відповідач встановив обов’язок застосування до ставок рентної плати коефіцієнту, обчисленого за митною вартістю нафти, якщо аукціони у звітному (податковому) періоді не відбувалися або якщо такий коефіцієнт вищий за коригуючий коефіцієнт, обчислений шляхом ділення середньозваженої (за обсягом) ціни однієї тонни нафти, що склалася на останньому аукціоні звітного (податкового) періоду, на середньозважену ціну однієї тонни нафти, що склалася на аукціоні, який проводився у жовтні 2005 р..

Апеляційна інстанція погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що прийнята відповідачем постанова від 05.06.06 р. № 785, яка передбачає обчислення коригуючого коефіцієнту із застосуванням середньозваженої (за обсягом) ціни однієї тонни нафти, що склалася на останньому аукціоні звітного (податкового) періоду, та необхідність його співвідношення з коефіцієнтом, визначеним за даними митної вартості нафти, не відповідає ч. 2 ст. 3 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” від 20.12.05.

Порядок обчислення коригуючого коефіцієнту визначений в ч. 2 ст. 3 Закону України “Про Державний бюджет України” від 20.12.05.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.91 ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) можуть встановлюватися або змінюватися лише законами України про оподаткування і такі зміни вносяться до цього Закону, інших законів України про оподаткування не пізніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності з початку нового бюджетного року. Крім цього, в силу ст. 7 цього ж Закону ставки податків і зборів (обов'язкових платежів) встановлюються Верховною Радою України, відповідно до законів України про оподаткування і не змінюються протягом бюджетного року, за винятком випадків, пов'язаних із застосуванням антидемпінгових, компенсаційних і спеціальних заходів відповідно до законів України.

Кабінет Міністрів України як орган державної влади відповідно до ст. 19 Конституції України зобов’язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” від 20.12.05 не передбачав права Кабінету Міністрів України змінювати порядок обчислення коригуючого коефіцієнту та встановлювати порядок його визначення за митною вартістю нафти.

Посилання особи, що подала апеляційну скаргу, на порушення судом першої інстанції процесуальних норм, зокрема ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією до уваги, оскільки неможливість направлення в судове засідання того представника, який приймав участь в попередніх засіданнях суду, не перешкоджає участі сторони в засіданні суду із направленням іншої уповноваженої особи. Згідно з ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони не є перешкодою для розгляду справи.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації-позивача у справі.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 11 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 160, 167, 171, 195-198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на постанову Господарського суду м. Києва від 27.12.06 по справі № 18/341-А залишити без задоволення.

2.Постанову Господарського суду м. Києва від 27.12.06 по справі           № 18/341-А залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя          Зеленін  В.О.

Судді

Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.