СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
м. Рівне, вул. Яворницького, 59
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24"
грудня 2007 р.
Справа №  14/315

Господарський
суд Рівненської області в складі головуючого судді  Марач В.В. за участю  секретаря судового засідання  помічника судді Церковної Н.Ф.

За
позовом   Державне підприємство обласний
виробничо-технічний центр стандартизації, метрології та якості продукції "
Облагростандарт "

до відповідача
Рівненська міська рада

третя оосба, яка не
заявляє самостійних вимогна предмет спору на стороні  відповідача:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ізотоп"

про
визнання недійсним рішення Рівненської міської ради від 03.06.1999 року
№145

від позивача
-директор Демченко В.І., представник Сидоренко М.П. (копія довіреностів
справі);

від
відповідача- Павлов
Ю.А. (копія довіреності в справі)

від
третьої особи: директор Мосійчук А.Г., представник Чумак В.О.  (копія довіреності в справі).

В
засіданні приймав участь представник прокуратури Рівненської області Гіліс І.В.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного
судочинства  України  роз'яснені.

СУТЬ
СПОРУ:  Державне підприємство обласний
виробничо-технічний центр стандартизації, метрології та якості продукції "
Облагростандарт " (надалі ДП "Облагростандарт") звернулося в
господарський суд з адміністративним позовом до Рівненської міської ради в
якому просить поновити строк на оскарження рішення та визнати недійсним  рішення Рівненської міської ради від
03.06.1999 року №145 про передачу земельної ділянки площею 0,35 га в постійне
користування ТзОВ "Ізотоп", як таке, що прийняте з порушенням вимог
земельного законодавства.

До
винесення рішення у справі позивач подав заяву про зміну позовних вимог в якій
просить визнати частково недійсним рішення Рівненської міської ради від
03.06.1999 року №145 в частині передачі в користування 1/2 земельної ділянки
площею 0,35 га.

Свої
вимоги позивач обгрунтовує тим, що рішення Рівненської міської ради від
03.06.1999 року №145 прийнято без належного вилучення земельної ділянки у
первісного землекористувача ДП "Облагростандарт" та без відома
співвласника розміщеного на ній нерухомого майна ДП
"Облагростандарт".

Позивач
стверджує, що про своє порушене право щодо земельної ділянки ДП
"Облагростандарт" не знало і про існування оспорюваного рішення йому
стало відомо лише після 15.11.2005 року при ознайомленні з справою в суді
загальної юрисдикції, а відтак просить
поновити строк на оскарження рішення Рівненської міської ради.

Відповідач
надав суду письмові заперечення проти адмінстративного позову в якому вимог
позивача не визнає, вважає, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням вимог
чинного законодавства України і в межах компетенції міської ради.

Крім
того в обгрунтування своїх заперечень відповідач посилається на таке.

Земельний
Кодекс України і Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні"
передбачають виключну компетенцію міської ради у передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність чи користування громадян та юридичних осіб.
Вирішення питань про передачу земель комунальної власності у власність чи
користування є виключним правом міської ради як суб'єкта права власності на
землю. Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження міських рад у
галузі земельних відносин на території міст, зокрема, пункт а) передбачає
розпорядження землями територіальних громад, а пункт б) передбачає передачу
земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб
відповідно до цього Кодексу. Підпункт 34 частини 1 статті 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" визначає виключну компетенцію
міських рад у вирішенні відповідно до закону питань регулювання земельних
відносин. Дана норма закону є одним із засобів забезпечення провідної ролі
міських рад як органів місцевого самоврядування,   які
покликані   представляти   відповідні
територіальні громади та здійснювати від їх імені та в їх інтересах
функції і повноваження місцевого самоврядування. Виключна компетенція місцевих
рад означає, що ніякі інші органи чи посадові особи не мають права приймати
рішення з питань, віднесених до виключної компетенції рад. Статтею 71 Закону
України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачається, що
територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування
самостійно реалізують надані їм повноваження.

Ст.
59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено,
що ради в межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі
рішень. При цьому рішення ради приймається на її пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Рішення
Рівненської міської ради щодо надання в постійне користування земельної ділянки
площею 0,35 га за адресою м. Рівне, вул. Курчатова, 18-А Товариству з обмеженою
відповідальністю «Ізотоп» було прийняте відповідно до технічної документації
розробленої на замовлення ТзОВ «Ізотоп».

На
підставі цього рішення Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізотоп»
отримало акт на право постійного користування земельною ділянкою від 26.07.1999
року.

В
технічній документації є погодження Державного підприємства обласного
виробничо-технічного центру стандартизації, метрополії та якості продукції
«Облагростандарт» за підписом директора Янчука М.В. та завірене відповідно
печаткою, що «Облагростандарт» погоджує передачу земельної ділянки площею 0,35
га в постійне користування ТзОВ «Ізотоп», за адресою: м. Рівне, вул. Курчатова
18 -А.

Крім
того матеріали до технічної документації містять погодження та висновки
відповідних служб:

-          Рівненського міського управління
земельних ресурсів;

-          Департаменту архітектури Рівненської
міськради;

-          СЕС м. Рівне;

-          Державної інспекції охорони
навколишнього середовища;

Крім
того позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду,
встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства. Відповідно до
ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову.

Третя
особа надала суду письмовий відзив на позов в якому вимоги позивача вважає
безпідставними та необгрунтованими посилаючись при цьому на те, що позивачем
пропущено строк звернення до адміністративного суду і що рішення Рівненської
міської ради від 03.06.1999 року №145 про передачу земельної ділянки площею
0,35 га в постійне користування ТзОВ "Ізотоп" прийняте з дотриманням
вимог чинного законодавства України і в межах компетенції міської ради.

Розглянувши
документи і матеріали, які подані учасниками процесу та зібрані судом,
заслухавши пояснення предстаників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини на яких грунтуються  їх вимоги
та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи,
господарський суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

При
цьому суд керувався наступним.

Пунктом
1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до пункту 2 вказаної статті КАСУ для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом
1 статті 100 КАС України встановлено, що пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову, за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

На
відмові у задоволенні адміністративного позову із-за пропущення строку
звернення до адміністративного суду наполягає відповідач- Рівненська міська рада,
про що зазначено в її  запереченнях на
позов.

Оспорюване
рішення прийняте Рівненською міською радою 03 червня 1999 року, а з
адміністративним позовом до суду ДП "Облагростандарт" звернулося 08
листопада 2006 року тобто з пропуском строку, встановленого статтею 99 КАС
України.

Причини
пропуску строку звернення до суду, наведені позивачем в позовній заяві не є
поважними, а відтак вказаний строк не підлягає поновленню.

Так
позивач стверджує, що про існування оспорюваного рішення йому стало відомо лише
після 15.11.2005 року при ознайомленні з справою в суді загальної юрисдикції.
Однак дане твердження не відповідає дійсності та спростовується наступним.

Так
при виготовленні технічної документації, на підставі якої в дальнішому було
прийнято оспорюване рішення, по наданню земельної ділянки товариству
"Ізотоп" орієнтовною площею 3500 кв.м. під будівлями та дворами по
вул.Курчатова, 18-а для обслуговування майстерні по ремонту
електрообладнання  листом від 28.09.1998
року за №34/47 позивач надав своє погодження на передачу земельної ділянки ТзОВ
"Ізотоп" та, крім вищенаведеного, погодив експлікацію земельної
ділянки, що пропонувалася для передачі в постійне користування ТзОВ
"Ізотоп" (76-77 а.с.). Таким чином позивачу було відомо про надання
земельної ділянки товариству "Ізотоп" орієнтовною площею 3500 кв.м.
під будівлями та дворами по вул.Курчатова, 18-а для обслуговування майстерні по
ремонту електрообладнання  з 28.09.1998
року.

Оспорюючи
рішення Рівненської міської ради від 03 червня 1999 року №145, як на порушення
його прав та інтересів, позивач посилається на те, що до винесення рішення саме
ДП "Облагростнадарт" являлося землекористувачем земельної ділянки
площею 3500 кв.м. під будівлями та дворами по вул.Курчатова, 18-а, і що
оспорюваним рішенням земельна ділянка надана в користування ТзОВ
"Ізотоп" без вилучення її у попереднього землекористувача. Також
позивач посилається на те, що на земельній ділянці, наданій в користування ТзОВ
"Ізотоп" оспорюваним рішенням, знаходилися об"єкти нерухомості,
власником яких являвся позивач.

Відповідно
до пункту 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судовим
рішенням від 25.12.2006 року в господарській справі №11/315, що набрало
законної сили і у якій брали участь ДП "Облагростандарт" та ТзОВ
"Ізотоп" було встановлено, що ДП "Облагростандарт" з моменту
виникнення у 1987 році права на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою:
м.Рівне, вул.Курчатова, 18-а по даний час не реалізував своє право на
користування земельною ділянкою.

До
моменту звернення з позовом у справі №11/315 позивач не звертався до
Рівненської міської ради з заявою про відведення земельної ділянки. Рішення про
надання в користування земельної ділянки ДП Обласний виробничо-технічний центр
стандартизації, метрології та якості продукції «Облагростандарт» (чи його
правопоперднику) або про відмову в наданні йому земельної ділянки в
користування -Рівненська міська рада не приймала, що стверджується матеріалами
справи.

При
цьому, протягом всього часу існування відносин з ТзОВ «Ізотоп»- позивач не
здійснював повноважень землекористувача -плати за землю у встановленому порядку
не сплачував, що стверджується матеріалами справи.

Таким
чином судовим рішенням у справі №11/315 було встановлено, що на момент  прийняття оспорюваного рішення позивач не був
землекористувачем земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м.Рівне,
вул.Курчатова, 18-а і яка передана в користування товариству "Ізотоп"
і на підставі п.1 ст.72 КАС України даний факт не потребує повторного
доказування.

Крім
того судовим рішенням у справі №11/315 було встановлено, що незавершене
будівництво об'єкту “Спеціалізована майстерня по ремонту енергообладнання на 20
000 умовних ремонтів на рік” належить ТзОВ «Ізотоп» на праві власності,
оскільки позивач не приймав участі у фінансуванні будівництва через відсутність
коштів, а понесені ним витрати на будівельно-монтажні роботи в сумі 1 467 грн.
-ТзОВ «Ізотоп» повністю відшкодував.

З
огляду на зазначене вище, твердження позивача про невідповідність оспорюваного
рішення вимогам законодавства -спростовуються зібраними по справі доказами. Матеріали
справи дають суду підстави вважати, що рішення Рівненської міської ради від 03
червня 1999 року №145 за формою і змістом відповідає вимогам  Земельного кодексу України та Закону України
"Про місцеве самоврядування".

Керуючись    ст. 94, ч.1 ст.158, ст.ст. 160-163   Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Відмовити
в задоволенні позову.

Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі.
Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Марач В.В.

Постанова підписана  "27" грудня 2007 р.