ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.09.2007
Справа № 33/130-07

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л.
(доповідача)

суддів:Верхогляд Т.А., Чимбар Л.О.

при секретарі Гайдук Ю.А.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_5,
довіреність НОМЕР_5; ОСОБА_1 підприємець, свідоцтво НОМЕР_4

від  відповідача:
ОСОБА_2, довіреність НОМЕР_1; ОСОБА_3, довіреність НОМЕР_2; ОСОБА_4,
довіреність НОМЕР_3

розглянувши
апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ на рішення
господарського суду Дніпропетровської області від  10.08.07р.   у
справі  №33/130-07

за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю
“Мікролайф-Сервіс”, м.Дніпропетровськ

до
приватного підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ

про стягнення 123 928,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.08.2007р. у справі №33/130-07 (суддя Рудовська
І.А.) позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) “Мікролайф-Сервіс”
задоволено, з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 стягнуто на користь
позивача 122 817грн.99 коп. заборгованості та 1110грн.41коп. - 30% річних за
користування чужими грошовими коштами;

- не погодившись з прийнятим
рішенням, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій з посиланням на порушення господарським судом норм процесуального права,
просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та стягнути на його користь
заборгованість в сумі 233 929грн.91коп.;

- у поданій скарзі йдеться про
винесення 03.08.2007р. господарським судом ухвали про забезпечення позову без
проведення судового засідання, невиконання судом вимог ст.87 Господарського
процесуального кодексу України і ненаправлення копії цієї ухвали на адресу відповідача
у зв”язку з чим останній був позбавлений права на відповідне оскарження, про
повернення 07.08.2007р. судом зустрічної позовної заяви без розгляду, прийняття
рішення по справі 10.08.2007р., що призвело до порушення вимог ст.4-2 названого
Кодексу та позбавлення відповідача можливості надання суду письмових доказів і
доведення обставин, вказаних у зустрічній позовній заяві, щодо безпідставності
вимог первісного позову;

- позивач відзив на апеляційну
скаргу не надав, його представник в судовому засіданні вважає рішення суду
обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.01.2006р. ТОВ “Мікролайф-Сервіс” (продавцем) та суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (покупцем) укладено договір НОМЕР_6, на підставі якого
продавець зобов'язався передати у власність покупця товари медичного
призначення, а покупець -прийняти ці товари та своєчасно сплатити їх вартість.

Пунктами 2.1., 2.2 договору
встановлено, що продавець передає, а покупець приймає та оплачує товар окремими
партіями. Кількість товару у кожній партії визначається виходячи з усної чи
письмової заявки покупця та наявності товару у продавця на момент отримання
заявки і вказується в первинних документах, які підтверджують передачу товару
(накладні та/або акти прийому-передачі).

Відповідно до пункту 5.4 договору
покупець сплачує 100% вартості кожної партії товару на протязі 30-и календарних
днів з дня отримання товару.

В пункті 6.4 договору сторонами
узгоджено, що за порушення строку оплати товару покупець сплачує продавцю
проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30% річних.

На виконання умов укладеного
договору позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 122
817грн.99коп., що підтверджується видатковими накладними НОМЕР_7, НОМЕР_8,
НОМЕР_9, НОМЕР_10,НОМЕР_11,НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16,
НОМЕР_17,НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23.(а.с.
9-25).

Зобов'язання по оплаті вартості
товару, передбачені договором, відповідачем не виконані, докази проведення
такої оплати ним не надані та в матеріалах справи відсутні.

У зв”язку із порушенням строків
оплати відповідачу нараховані проценти за користування чужими грошовими коштами
в розмірі 30-ти процентів річних, які дорівнюють 1110грн.41коп.

Відповідно до ст.525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст.526 названого Кодексу
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
умов цього Кодексу або інших актів цивільного законодавства.

Ч.2 ст.193 Господарського кодексу
України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою
для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст.230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
у   цьому   Кодексі
визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми
(неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення ним
правил  здійснення  господарської
діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно із п.6 ст.231 Господарського
кодексу України штрафні  санкції   за
порушення   грошових   зобов'язань встановлюються  у
відсотках,  розмір  яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України,  за  увесь
час  користування чужими коштами,
якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

На підставі наведених норм та
вищезазначених фактичних обставин справи господарський суд правильно визнав
позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене підстави для
скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи скаржника визнані колегією
суддів безпідставними, оскільки ухвала господарського суду від 03.08.2007р. про
вжиття заходів до забезпечення позову є окремим процесуальним актом і в
установленому порядку цей акт ним не оскаржено.

Стосовно посилань скаржника на
повернення судом без розгляду зустрічної позовної заяви і неповне з'ясування у
зв”язку з цим обставин, які мають значення для справи слід зазначити, що
відповідно до ст.60 Господарського процесуального кодексу України подання
зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів. Отже на
зустрічний позов поширюються й норми про повернення позовної заяви без
розгляду.

При цьому згідно з ч.3 ст.101
Кодексу в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не
були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Щодо досліджуваної справи, то
вимоги про стягнення з ТОВ “Мікролайф-Сервіс” заборгованості в сумі 233 929грн.
91коп., засновані на обставинах, вказаних у зустрічному позові, не були
предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому не можуть розглядатися в
апеляційному суді.

У даному випадку, скаржник
(відповідач по справі) не скористався своїм правом щодо подання відзиву на
позов і доказів в обґрунтування заперечень на цей позов в розумінні ст.ст.32,
33, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, наданий скаржником акт
зведення взаєморозрахунків (а.с.55) не може слугувати належним доказом внесення
передплати без надання відповідних платіжних або бухгалтерських документів. При
цьому достовірність печатки на видаткових накладних скаржником не оспорюється.

Керуючись ст.ст.101-103, 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд , -

ПОСТАНОВИВ :

- рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.08.07р. у справі     №33/130-07 залишити без змін, апеляційну
скаргу без задоволення.

Головуючий
І.Л.Кузнецова

Суддя                                                                                                        Т.А.Верхогляд

Суддя
Л.О.Чимбар