ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
П О С Т А Н О В А

24.07.2007
Справа №21/90

м. Полтава

За позовом  Полтавського обласного відділення Фонду
України соціального захисту інвалідів,м. Полтава

до Приватного підприємця
ОСОБА_1,АДРЕСА_1

про стягнення грошових коштів

Суддя Тимченко Б.П.

Секретар судового
засідання: Квіта О.Т.

Представники:

Від позивача:Фіщук В.В. дор. №
04-84/474 від 15.02.07р.

Від відповідача: ОСОБА_2.,дов. № 5518
від 02.07.07р.

Суть спору : розглядається
адміністративний позов про стягнення адміністративно-господарських санкцій та
пені за нестворені робочі місця для інвалідів за 2006рік в сумі 1995,75грн., з
яких 1963,89грн. сума адміністративно-господарських санкцій,31,86грн. сума
пені.

В судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні позову,представник відповідача заперечував з
мотивів,викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи,суд
встановив:

Ч.1 ст.18 Закону України “Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні” обов”язок працевлаштування
інвалідів покладено на центральний орган виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики,органи місцевого самоврядування,громадські організації
інвалідів.

Відповідно до п.10 Положення про
робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів,затвердженого
Постановою КМУ від 03.05.1995р. №314,працевлаштування інвалідів здійснюється
державною службою зайнятості,органами Мінсоцзахисту,місцевими радами народних
депутатів,громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань,стану
здоров”я інвалідів,їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до
висновків МСЕК.

Згідно з п.5,14 вказаного Положення
підприємства інформують центри зайнятості,місцеві органи соціального захисту
населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення
(пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів,інформують державну
службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні
робочі місця та вакантні посади,на яких може використовуватися праця інвалідів.

В матеріалах справи наявна довідка
Комсомольського міського центру зайнятості № 477 від 23.05.07р.,де вказано,що
протягом 2006р. ПП ОСОБА_1. надавала звіт по формі 3-ПН “Про наявність
вакансій” (для інвалідів) з січня по грудень 2006 року включно.

Відповідно до вимог п.3 Положення
робоче місце інваліда вважається створеним,якщо воно відповідає встановленим
вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології,атестоване
спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК,органів
Держнаглядохоронпраці,громадських організацій інвалідів,і введено в дію шляхом
працевлаштування на ньому інваліда.

Як свідчать докази,надані
відповідачем,в зв"язку з відсутністю необхідного працівника
вакансія(робоче місце для інваліда) не була укомплектована.

Аналіз наведених положень чинного
законодавства справи свідчать про те,що виконанню відповідними органами
обов”язку працевлаштувати інвалідів повинно передувати вжиття підприємством
необхідних заходів для забезпечення такого працевлаштування,до яких
належать,зокрема,створення в установленому порядку робочих місць у межах
нормативу та інформування названих органів про наявність вакансій для
інвалідів.

На підставі аналізу матеріалів справи
суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні”,ст.614 ЦК України ст.ст. 160-163. п.6 розділу VII „перехідні
положення” КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У позовних вимогах відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку,
визначеному ст.186 КАС України.

СУДДЯ
Тимченко Б.П.