РІШЕННЯ

"05" листопада 2007 р.

Справа № 3/238-4068

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом: Тернопільського обласного комунального підприємства теплових мереж „Тернопільтеплокомуненерго”() м. Тернопіль вул. Київська 3-а

до відповідача: Почаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпольвет” () м. Почаїв вул. Воз’єднання ,3 Кременецького району Тернопільської області

за участю представників сторін:

позивача :          Лазаренко В.О. - доручення № 268/01 від 28.02.2007р.

відповідача:          головний бухгалтер - Сохацька Т.М. –представник по довіреності

Суть справи: До господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява Тернопільського обласного комунального підприємства теплових мереж „Тернопільтеплокомуненерго”, м. Тернопіль вул. Київська 3-а до Почаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпольвет” , м. Почаїв вул. Воз’єднання ,3 Кременецького району Тернопільської області , в якій позивач просить стягнути з відповідача 2 938 грн. 37 коп. , в тому числі 2819 грн. 93 коп. боргу за отриману теплову енергію , 118 грн. 44 грн. збитків спричинених позивачу в результаті інфляційних процесів коштів за час прострочки в оплаті за отриману теплову енергію в період з 01.08.2004 року по 01.08.2007 року згідно договору №19011 від 15.09.2003 року, укладеного між сторонами по справі.

Відповідач своїм конституційним правом на захист скористався. Явку в судове засідання свого представника забезпечив.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що заборгованість , яка нарахована позивачем за використану теплову енергію в гарячій воді складена із врахуванням збільшення тарифів , про які відповідача не було повідомлено, чим порушено п. 4.2.3. Договору № 19011 від 15.09.2003 року.

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки , передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу , в порядку ст.. 81-1 ГПК України не здійснюється із-за відсутності відповідного клопотання сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши обставини справи, та вислухавши представників сторін, суд встановив наступне:

15.09.2003 року був укладений договір №19011 про постачання теплової енергії в гарячій воді між сторонами по справі , згідно якого позивач взяв на себе зобов’язання постачати Споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов’язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором;

- сторони передбачили, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводиться у грошовій формі відповідно до встановлених тарифів; розрахунковим періодом є календарний місяць; Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п.п.6.1-6.3 Договору);

- відповідно п.10.4 вказаного Договору, останній вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Приймаючи до уваги те, що правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України від 16.01.2003р. (01.01.2004 р.) і продовжують існувати після набрання ним чинності, тому відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень, до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, в силу зобов’язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов’язання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору про надання послуг, згідно якого та в силу ст. 901 Цивільного кодексу України одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання даного договору позивач відпустив відповідачу в період з 01.08.2004 року по 01.08.2007 року теплову енергію в гарячій воді на загальну суму 2819 грн. 93 коп.

Зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України).

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. (ст. 510 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України)

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.526 ЦК України).

Однак, як вбачається із матеріалів справи, розрахунок заборгованості відповідача за одержану теплову енергію в гарячій воді за період з 01.08.2004 року по 01.08.2007 року проведений із врахуванням збільшення тарифів, про які, відповідно до п. 4.2.3. розділу 4 договору №19011 від 15.09.2003р. Енергопостачальна організація зобов’язана у встановленому законом порядку повідомити споживача та внести зміни в умови діючого договору.

Відповідно до ст.. 714 Цивільного кодексу України , за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Оцінивши представлені документальні докази, господарський суд Тернопільської області прийшов до переконання, що Тернопільське обласне комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго" не представило суду документальних доказів про внесення змін до договору чи оприлюднення змін діючих тарифів , а тому позовні вимоги позивача документально не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, ст.ст. 509, 510, 526, 530, 532 , 714 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В позові по даній справі відмовити.

2.          На дане рішення, яке не вступило в законну силу сторонами по справі може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного господарського суду на протязі десяти днів з дня його підписання, 09 листопада 2007 року, через місцевий господарський суд Тернопільської області .

3.          Рішення направити сторонам по справі.

Суддя