ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06.11.07р.

Справа № А36/514-07

За позовом  Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкорд", м.Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці позивача: Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ

про визнання установчих документів недійсними та припинення юридичної особи.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання  Тесля М.М.

Представники сторін:

Від позивача: Колот В.В., довіреність № 845/10/10-039 від 15.01.2007р., Гайовий О.В., довіреність №40745/10-048 від 20.09.2007р.

Від відповідача: представник не з”явився

Від третьої особи: представник не з”явився.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати недійсними правочини по створенню та державній реєстрації відповідача з моменту реєстрації змін до установчих документів, а саме з 11.11.2004р.; визнати установчі документи відповідача недійсними з моменту реєстрації змін до установчих документів, а саме з 11.11.2004р.; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість відповідача №03925741 від 19.11.2004р. з моменту видачі, а саме з 19.11.2004р., свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №04218572 від 31.01.2006р. з моменту видачі, а саме з 31.01.2006р.; припинити юридичну особу відповідача; визначити склад ліквідаційної комісії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що засновник товариства Савченко Геннадій Віталійович ніякого відношення до нього не має та товариство зареєстровано на підставну особу. Крім того, відповідач за місцем реєстрації не знаходиться.

На адресу суду повернувся поштовий конверт, направлений на адресу відповідача, з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, так як останній був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання за адресою, зазначеною у статуті відповідача та реєстраційних документах, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ „Конкорд” () зареєстроване Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 17.06.1997р.

Відповідно до положень Статуту ТОВ „Конкорд” в редакції 11.11.04р. засновником товариства є Савченко Геннадій Віталійович.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на наступні обставини.

Згідно пояснень Савченко Г.В., наданих о/у лейтенанту  податкової міліції  К.І Ганненко, він ніякого відношення до реєстрації підприємства не має, не отримував дозволу на виготовлення печатки та не отримував свідоцтва платника ПДВ. Копія пояснень долучена до матеріалів справи.

В силу ст. 62 Конституції України та ст. 71 Кодексу адміністративного  судочинства  України суд не приймає зазначені пояснення, як неналежні докази підтвердження обставин незаконної реєстрації  відповідача, приймаючи до уваги також ту обставину, що підпис Савченко Г.В не підтверджено.

Відповідно до ч. 5. ст.8 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", якою встановлено вимоги до оформлення документів, які подаються державному реєстратору, підписи засновників  (учасників) або  уповноважених  осіб  на  установчих документах  повинні  бути  нотаріально посвідчені.

Факт реєстрації відповідача свідчить про відповідність поданих для реєстрації установчих документів вказаній вимозі щодо нотаріального посвідчення підписів засновників на установчих документах.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини,   які  за  законом  повинні  бути  підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування,  крім  випадків,  коли  щодо  таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст.. 45 Закону України «Про нотаріат»при посвідченні угод і вчиненні деяких інших нотаріальних дій у випадках,  передбачених  законодавством  України, перевіряється справжність підписів учасників угод та інших осіб, які  звернулись за вчиненням нотаріальної дії.

Нотаріально  посвідчувані  угоди, а також  заяви  та   інші документи підписуються у присутності нотаріуса чи іншої  посадової особи, яка вчиняє нотаріальну дію.

Позивачем не надано доказів оскарження чи скасування у встановленому законом порядку вказаних нотаріальних дій щодо посвідчення справжності підписів засновників на установчих документах відповідача.

Крім того, Позивач зазначає, що відповідно до копії акту №152/48-039  щодо перевірки місцезнаходження відповідача, зазначено, що відповідач за юридичною адресою не знаходиться.

Відповідно до ч.1 ст. 18  Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають  внесенню  до  Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі  відомості вважаються  достовірними  і  можуть  бути  використані  в  спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру  юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 29.10.2007р. місцезнаходження  відповідача співпадає з адресою, зазначеною в Статуті відповідача.

Наданий позивачем акт не є відповідним документом, передбаченим ч.2 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», що підтверджує наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

За викладених обставин позивачем не доведено наявність обставин, у зв’язку з якими заявлено позов.

На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову  відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                         М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі  10.12.2007р.