СУД
ПОСТАНОВА

31.10.07р.

Справа № А23/459

За позовом  Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1, м. Кривий
Ріг, Дніпропетровської області

до  Центральної міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі, Дніпропетровської області

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Центральної МДПІ у м.
Кривому Розі від 26.07.07 № /3

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1. паспорт НОМЕР_1 підприємець

Від відповідача Збожинська О.О.
дов. від 17.10.07, №30430/3/100 старший держподатінспектор

Від відповідача Золотухіна Н.І.
дов. від 17.10.07, №30428/3/100 нач. відділу

Від відповідача Іскоростенська К.Г.
дов. від 17.10.07, №30429/І/100 нач. відділу

Від відповідача Котович Д.В. дов.
від 14.05.07, №10056/10/100 держподатінспектор

Від позивача ОСОБА_2 дов. від
18.10.07, №1 представник

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом та
просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Центральної міжрайонної
державної податкової інспекції в м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від
12.01.07 № /0, від 07.02.07 № /1, від 08.05.07 №
/2, від 26.07.07 № /3.

25.10.07 позивачем подана письмова
заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої позвиач просить визнати
недійсними податкові повідомлення-рішення Центральної міжрайонної державної
податкової інспекції в м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у частині
донарахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 17312,21 грн.: №
/0 від 12.01.07, № /1 від 07.02.07, № /2 від
08.05.07, № /3 від 26.07.07.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, доходи, отримані від
здійснення підприємницької діяльності, що одкладаються єдиним податком, не
включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного
року такого платника, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не
включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань.

Діюче занонодавство не передбачає
сплату податку з доходів фізичних осіб у випадку сплати  фізичною особою -суб'єктом підприємницької
діяльності єдиного податку.

Відповідач проти позову заперечує,
посилається на  те, що відповідно до ст.5
Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" у разі порушення вимог,
встановлених ст.1 цього Указу, зокрема, при перевищенні обсягу виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік (500 тисяч гривень)
платник єдиного податку, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу),
повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, порядок
якої регулюється ІV розділом Декрету Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян", шляхом подання до податкового органу за
місцем проживання податкової декларації за наслідками звітного кварталу,
наступного за тим, в якому виникло перевищення обсягу виручки.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В  :

Центральною міжрайонною державною
податковою інспекцією у м. Кривому Розі (відповідачем) проведена планова виїзна
перевірка суб'єкта господарювання -фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01.10.03 по 30.09.06, за результатами якої  складений акт №767/171/ від
20.12.06.

Під час перевірки встановлено, що у
періоді, що перевірявся, позивач був платником податку на додану вартість,
податку з доходів фізичних осіб, єдиного податку, податку з доходів фізичних
осіб -найманих працівників та земельного податку.

Як зазначено в акті перевірки,
враховуючи те, що протягом перевіряємого періоду суб'єкт господарювання
переходив зі спрощеної системи оподаткування на загальну при перевищенні обсягу
виручки від реалізації продукції, суми перевищення понад 500 тис.грн. повинні
були оподатковуватись позивачем окремо, згідно норм чинного законодавства за
загальними правилами, встановленими Законом України "Про податок з доходів
фізичних осіб", внаслідок чого в порушення абз.1 ст.13 розділу ІV Декрету
Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян",
пп.4.2.8 п.4.2 ст.4, пп.8.1.3 п.8.1 ст.8 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" позивачем занижений оподатковуваний дохід в 2004
році в сумі 123573,36 грн., в 2006 році -в сумі 9597,50 грн., що призвело до
донарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької
діяльності в сумі 17312,21 грн.

За 9 місяців 2004 року валовий
доход від здійснення підприємницької діяльності склав 1952254 грн., тобто у
третьому кварталі 2004 року сума перевищила граничний обсяг виручки на 1452254
грн.

У першому кварталі 2006 року
валовий доход від здійснення підприємницької діяльності склав 243541 грн., що
перевищує граничний обсяг виручки на 1743541 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 12.01.07 №
/0, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб -суб'єктів підприємницької діяльності в загальному розмірі
18555,59 грн. -основний платіж.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржено позивачем в порядку ст. 5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

За результатами розгляду скарг  податкове повідомлення-рішення відповідача
залишено без змін, скарги - без задоволення.

07.02.07 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення № /1 на таку ж суму, що і первинне
рішення, - 18555,59 грн.

08.05.07 -відповідне податкове
повідомлення-рішення № /2, 26.07.07
-податкове повідомлення-рішення № /3 на суму 18555,59 грн.

Позивач оскаржує вказані податкові
повідомлення-рішення в частині донарахованого податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 17312,21 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з підпунктом 10 ст. 22
Законону України "Про податок з доходів фізичних осіб" визнано
недійсним  Декрет Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.92 №
13-92,  крім розділу IV у частині
оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю,
який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9  Закону та діє до набрання чинності
спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

У відповідності з п.12 ст. 9 Закону
України "Про податок з доходів фізичних осіб" оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи
здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих
питань, з урахуванням норм цього пункту.

Статтею 1 Указу Президента України
від 03.07.98 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" спрощена система оподаткування,
обліку та звітності запроваджена, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах
з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб
та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік
не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно ст.4 цього Указу спрощена
система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва
може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та
звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого
підприємництва.

Рішення про перехід на спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного
разу за календарний рік.

Орган державної податкової служби
зобов'язаний протягом десяти робочих днів видати безоплатно свідоцтво про право
сплати єдиного податку або надати письмову мотивовану відмову.

Відмову від застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та звітності і повернення до раніше встановленої
системи оподаткування суб'єкти малого підприємництва можуть здійснювати з
початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) у разі подання
відповідної заяви до органів державної податкової служби не пізніше ніж за 15
днів до закінчення попереднього звітного (податкового) періоду (кварталу).

За результатами господарської
діяльності за звітний (податковий) період (квартал) суб'єкти малого
підприємництва - юридичні особи подають до органу державної податкової служби
до 20 числа місяця, що наступає за звітним (податковим) періодом, розрахунки
про сплату єдиного податку, акцизного збору і, в разі обрання ними єдиного  податку за ставкою 6 відсотків, розрахунок
про сплату податку на додану вартість, а також платіжні доручення на сплату
єдиного податку за звітний період з позначкою банку про зарахування коштів.

У разі порушення вимог, установлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу) (п. 5 Указу).

Обгрунтовуючи свою позицію, позивач
посилається на положення ст.2 Указу Президента від 03.07.98 №727/98, відповідно
до якої доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника, а сплачена
сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань. Крім того,
згідно ст. 6 цього Указу платник єдиного податку не є платником,
зокрема,  податку на доходи фізичних осіб
(для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва).

У відповідності зі ст. 14 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"
доходи громадянина, одержані від здійснення підприємницької діяльності, що
оподатковуються фіксованим податком, не включаються до складу його сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками звітного року, а сплачена сума
фіксованого податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань такого платника податку. Якщо платник фіксованого
податку на протязі календарного року отримує будь-які інші доходи (окрім тих,
що оподатковуються фіксованим податком), вони оподатковуються на загальних
підставах.

Відповідно до п. 3 ст.4 Закону
України "Про податок з доходів фізичних осіб" до складу доходу
платника не включається дохід (прибуток), одержаний самозайнятою особою від
здійснення нею підприємницької діяльності, якщо така особа обрала спеціальну
(спрощену) систему оподаткування такого доходу (прибутку) відповідно до закону.

Позивач також зазначає, що підпункт  9.12.2
пункта 9.12 Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб" встановлює вимоги відносно оподаткування саме  "інших доходів"  фізичних осіб підприємців, тобто доходів,
отриманих субєктом підприємницької діяльності не в межах здійснення власної
підприємницької діяльності, у зв'язку з чим суб'єкт підприємницької діяльності
не повинен сплачувати податок з доходів фізичних осіб у випадку сплати  ним єдиного податку.

Суд вважає такий висновок позивача
помилковим, таким, що суперечить загальним принципам оподаткування, нормам
чинного  законодавства.

Згідно ст.ст. 67, 68 Конституції
України  кожен зобов'язаний додержуватися
законів України та сплачувати податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Виходячи з системного аналізу зазначених
вище правових норм в їх сукупності, вбачається, що запроваджений Указом
Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" єдиний податок сплачується за умови
дотримання суб'єктом малого підприємництва - фізичної особи певних умов,
зокрема, отримання доходу, який не перевищує 500 тис.грн. В такому випадку
податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності не сплачується.

За змістом ч.8 ст.2 Указу
Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" не включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що
перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною
і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого
платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах,
включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності,
лише доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, тобто обсяг виручки, що перевищує дозволений
ст.1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва" розмір 500 тис.грн., повинен
включатися до складу сукупного оподатковуваного доходу і підлягає оподаткуванню
за загальними правилами, встановленими розділом IV Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.92 № 13-92 з
урахуванням Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Згідно із.пп.9.12.2 п.9.12 ст.9
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" якщо фізична
особа - суб'єкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначено у
пп.19.12.1 цього пунтку, то такі доходи оподатковуються за загальними
правилами, встановленим цим Законом.

Діюче податкове законодавство не
містить норм, які б звільняли від оподаткування доходи, одержані фізичною
особою -суб'єктом підприємницької діяльності у разі порушення умов Указу Президента
України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва" в частині перевищення встановленого максимального
рівня доходів за рік.

Виходячи з викладеного, суд вважає
висновки відповідача з цього приводу правильними, донарахування податку з
доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у сумі 17312,21 грн.
правомірно, внаслідок чого правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.94, ст.ст.
160-163  Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Дана постанова набирає законної
сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та
може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені  ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

28.12.07

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Н.Ф. Голов'яшкіна