ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.12.07 р.                     Справа № 20/374

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ”, м.Дніпропетровськ

до відповідача Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал”, м.Шахтарськ

про стягнення 445357,63 грн.

За участю представників сторін:

від позивача

від відповідача

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ”, м.Дніпропетровськ, із позовом до Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал”, м.Шахтарськ, про стягнення 445357,63 грн. штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 25/03-07 на постачання вугільної продукції від 25.03.2007р. із додатком; квитанції про приймання вантажу; заяву про збільшення суми позовних вимог № 212 від 20.09.2007р.; лист № 105 від 03.05.2007р.; рішення господарського суду Донецької області № 20/248 від 08.11.2007р.; лист № 26 від 26.04.2007р.

Відповідач заперечень проти позову суду не надав та у судове засідання не з’явився, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв’язку з чим справу розглянуто в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу за наявними в ній матеріалами, які є достатніми для вирішення спору по суті.

26 грудня 2007р. до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв”язку з тим, що, за ствердженням відповідача, ним не отримано копію позовної заяви та доданих до неї документів.

Зазначене клопотання судом залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представника позивача, суд ВСТАНОВИВ:

25 березня 2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ”, м.Дніпропетровськ (Покупець), та Приватним підприємством „Промбудінвест-Капітал”, м.Шахтарськ (Постачальник), був укладений договір на постачання вугільної продукції № 25/03-07 (далі – договір).

Відповідно до р. 1 договору, Постачальник постачає, а Покупець приймає та сплачує вугільну продукцію, марка, якість, кількість в партії, ціни якої та інші умови поставки узгоджуються у додатках, що є невід’ємними частинами договору.

Розділом 3 договору визначені умови поставки, розділом 4 та додатком № 1 до договору – ціни, порядок відвантаження, строки поставки та сплати продукції, її якісні та кількісні показники, реквізити вантажоодержувача.

Розділом 5 договору визначені умови здачі та приймання продукції.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у випадку невиконання Постачальником своїх зобов’язань з поставки обумовленої кількості продукції в узгоджені строки Постачальник повертає грошові кошти, отримані від Покупця протягом 2-х банківських днів з дати закінчення обумовленого строку поставки продукції та додатково сплачує на вимогу Покупця штраф в розмірі 30% від суми вартості недопоставленої узгодженої кількості продукції, визначеної виходячи з узгодженої у додатках ціни на дану продукцію.

Згідно із п. 9.1 договору, він діє до повного виконання сторонами своїх договірних зобов’язань та зобов’язань, що витікають з договору.

Згідно із специфікацією на вугільну продукцію та строк поставки у додатку від 25.03.2007р. до договору, Постачальник зобов’язався поставити Покупцю у березні 2007р. 1000тн вугільної продукції та у квітні 2007р. 10000 тн вугільної продукції, а всього – 11000 тн.

Позивач посилається у позовній заяві на те, що відповідачем не були виконані вищезазначені зобов”язання за договором, у зв”язку з чим звернувся до суду із позовом про стягнення 445357,63 грн. штрафу.

Згідно із ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 4-3 зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

08.06.2007р. позивач звертався до господарського суду Донецької області із позовом до Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал” про стягнення 335118,57 грн., з яких 285000,00 грн. – попередня плата за договором № 25/03-07 на поставку вугільної продукції від 25.03.2007р., 46604,57 грн. – штраф у розмірі 20% від вартості забракованої продукції, 514,00 грн. – витрати на перевірку якості продукції незалежною спеціалізованою організацією (справа № 20/248)

20.09.2007р. позивач звертався до суду із заявою № 212 по зазначеній справі про збільшення суми позовних вимог, у якій позивач просив суд стягнути з Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал” додатково 445357,63 грн. – суми штрафу, відповідно до п. 7.2 договору, у зв”язку із збільшенням позовних вимог позивачем було сплачене державне мито в розмірі 4453,58 грн.

Рішенням господарського суду від 08.11.2007р. по справі № 20/248 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ”, м.Дніпропетровськ, до Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал”, м.Шахтарськ, про стягнення 335118,57 грн., з яких 285000,00 грн. – попередня плата за договором № 25/03-07 на поставку вугільної продукції від 25.03.2007р., 46604,57 грн. – штраф у розмірі 20% від вартості забракованої продукції, 514,00 грн. – витрати на перевірку якості продукції незалежною спеціалізованою організацією задоволенні частково. З Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ” стягнуто 31524,32 грн. – суму грошових коштів, на яку не поставлено продукцію, 375,24 грн. – суму держмита, 13,21 грн. – суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.           У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 247475,68 грн. – суми грошових коштів, на яку поставлено неякісну продукцію, 46604,57 грн. – суми штрафу у розмірі 20% від вартості забракованої продукції, 514,00 грн. – суми витрат на перевірку якості продукції – відмовлено.           Провадження у справі щодо вимог про стягнення 6000,00 грн. – припинено.

Заяву про збільшення розміру позовних вимог на 445357,63 грн. – суму штрафу судом залишено без уваги у зв”язку із невідповідністю приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ст. 36 зазначеного кодексу, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно із ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 193 зазначеного кодексу, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 232 зазначеного кодексу, вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Як вбачається з матеріалів справи та рішення господарського суду Донецької області від 08.11.2007р. по справі № 20/248, приватним підприємством „Промбудінвест-капітал” на підставі вказаного договору в березні 2007 року поставки вугільної продукції здійснено не було, а в квітні 2007 року було поставлено на адресу Маріуполь-порт вугільну продукцію „марки Аш” (враховуючи вугільну продукцію неналежної якості) у наступній кількості: 31.03.2007 року – 403,300 тн; 07-08.04.2007 року – 1058,500тн.

Таким чином, виходячи з умов договору та специфікації, відповідачем недопоставлене позивачеві в узгоджені сторонами строки 9538,2 (11000 – 1461,8) т. вугільної продукції вартістю 129,70 грн. за 1 т., у зв’язку з чим сума передбаченого п. 7.2 договору має складати 371131,36 грн. (129,70 грн. х 9538,2 т. х 30%).

Позивачем необґрунтовано враховано при визначенні ціни позову 20% податку на додану вартість, що не передбачено умовами договору стосовно порядку визначення штрафних санкцій (30% від суми вартості недопоставленої продукції).

Отже у задоволенні позовних вимог в цій частині позову – 74226,27 грн. слід відмовити, решта позовних вимог – 371131,36 грн. відповідає умовам укладеного сторонами договору, фактичним обставинам справи та приписам чинного законодавства України, отже підлягає задоволенню.

У зв’язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати покладаються на нього в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи із посиланням на неотримання копії позову із додатками, оскільки при поданні позовної заяви позивачем додані до позову докази надіслання відповідачеві копії позову, додані до позовної заяви додатки мають бути наявними у позивача. Крім того, позивач не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, скориставшись правом, наданим йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 36, 43, 44, 46, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 193, 230, 232, 265 Господарського кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ”, м.Дніпропетровськ, до Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал”, м.Шахтарськ, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал” (86200, м.Шахтарськ, Донецька область, вул. Шахтобудівників, 7, поточний рахунок 0501 в Донецькому РУ „Приватбанк” м.Донецьк, МФО 335496) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ” (49006, м.Дніпропетровськ, вул. Робоча, 23-а, , поточний рахунок 8102 в АКБ „ТАС-Комерцбанк” м.Донецьк, МФО 300164) 371131,36 грн. – суму штрафу, 4453,58 грн. – суму держмита, 118 грн. – суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні решти позовних вимог, – відмовити.

Видати наказ у встановленому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оголошено 27.12.07р.

Суддя Донець О.Є.

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу Вик. Марченко Ю.О.