Харківський апеляційний господарський суд
Ухвала

Іменем України

Адміністративна справа Головуючий по 1-й інстанції

№ АС-04/575-06                               Суддя –Григоров А.М.

Доповідач по 2-й інстанції

Суддя –Шутенко І.А.

14 лютого 2007 р. м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Шутенко І.А., суддів Бабакової Л.М., Карбань І.С.

при секретарі – Міракові Г.А.

За участю представників сторін:

позивача – Дробот С.І. за довіреністю №03 від 14.02.2007р.

відповідача – Галецького І.М. за довіреністю №998/10/10-014 від 13.02.2006р., Белай А.Я. за довіреністю №10101/10-014 від 13.11.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 4526Х/2) ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова на постанову господарського суду Харківської області від 23.11.2006 р. по справі № АС-04/575-06

за позовом Харківського обласного виробничого об’єднання теплових мереж „Харківтеплоенерго”, м. Харків,

до ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова,

про скасування рішень, -

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просив скасувати повністю податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова №/0 від 05.04.2006р., яким донараховано зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 2088582,83 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 2088582,83 грн., скасувати повністю податкове повідомлення-рішення №/1 від 30.05.2006р., яким нараховано податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 2084194,83 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 2088582,83 грн., скасувати повністю податкове повідомлення-рішення №/2 від 11.08.2006р. та скасувати податкове повідомлення-рішення №/3 від 19.10.2006р. в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 2050934,00 грн. та в частині застосування санкцій в сумі 1924271,01 грн.

Постановою господарського суду Харківської області від 23.11.2006 р. (у повному обсязі постанову складено 24.11.2006р.) по справі № АС-04/575-06 позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова №/2 від 11.08.2006р. та №/3 від 19.10.2006р. в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 2050934,00 грн. та в частині застосування санкцій в сумі 1924271,01 грн. Стягнуто з державного бюджету на користь позивача суму судового збору в розмірі 3,40 грн. В іншій частині в позові відмовлено.

Відповідач з постановою господарського суду Харківської області від 23.112006 р. по справі № АС-04/575-06 в частині задоволення позову не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спірні податкові повідомлення-рішення було винесено на підставі акту перевірки №29/23-204/03354767 від 04.04.2006р. В ході перевірки відповідачем було виявлено, що позивач в порушення п.п. 7.3.1 п. 7.-3 ст. 7 ЗУ "Про податок на додану вартість" не включив до складу податкового зобов'язання за серпень 2005 року суму податку на додану вартість з вартості ТМЦ, реалізованих ТОВ "Будгідропривод". В порушення п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 ЗУ "Про ПДВ" позивач включив до складу податкового кредиту за січень 2003 року - грудень 2005 року суму податку на додану вартість, не підтвердженого податковими накладними.

Також апелянт зазначає, що перевіркою встановлено, що ХОВО "Харківтеплоенерго" включило до складу податкового кредиту за перевіряємий період суму податку на додану вартість по податкових накладних, які складені з порушенням вимог п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 ЗУ "Про ПДВ", а саме - не вказані порядковий номер податкової накладної, адреса платника ПДВ, ціна продажу, опис (номенклатура) товарів та їх кількість, відсутня печатка.

Відповідно до п.п. 4.2.3 п. 4.2 ст. 4 ЗУ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених п.п. 4.2.2 цього пункту, є помилковим, покладається на платника податків, за винятком випадків, визначених п.п. 4.3 ст. 4 вказаного Закону. Однак, на думку апелянта, позивачем не надано доказів, що перевіркою неправомірно донарахована сума податку на додану вартість та застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Позивач заперечення на апеляційну скаргу не надав, у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а постанову господарського суду Харківського суду від 23.11.2006р. по справі №АС-04/575-06 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Під час апеляційного провадження було встановлено, що у березні 2006 року фахівцями ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова було проведено позапланову документальну перевірку Харківського обласного виробничого об’єднання теплових мереж „Харківтеплоенерго” (далі по тексту ХОВО ТМ „Харківтеплоенерго”) з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства.

В ході перевірки, відповідачем було встановлено, що позивач в порушення п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 ЗУ "Про податок на додану вартість" не включив до складу податкового зобов'язання за серпень 2005 року суму податку на додану вартість з вартості ТМЦ, реалізованих ТОВ "Будгідропривод". В порушення п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 ЗУ "Про ПДВ" включив до складу податкового кредиту за січень 2003 року - грудень 2005 року суму податку на додану вартість, не підтвердженого податковими накладними.

Також перевіркою встановлено, що ХОВО "Харківтеплоенерго" включило до складу податкового кредиту за перевіряємий період суму податку на додану вартість по податкових накладних, які складені з порушенням вимог п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 ЗУ "Про ПДВ", а саме - не вказані порядковий номер податкової накладної, адреса платника ПДВ, ціна продажу, опис (номенклатура) товарів та їх кількість, відсутня печатка.

За результатами перевірки складено акт №92/23-204/03354767 від 04.04.2006р.

На підставі акту перевірки №92/23-204/03354767 від 04.04.2006р. відповідачем було винесено податкове повідомлення–рішення №/0 від 05.04.2006р., яким нараховано позивачу податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 2088582,83 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкцій на суму 2088582,83 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення–рішення №/0 від 05.04.2006р. в апеляційному порядку згідно ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

За результатами розгляду скарги було прийнято рішення №4763/10/25-009 від 30.05.2006р., яким частково скасовано на суму 4388 грн. (основний платіж 2194 грн. , санкції 2194 грн.) податкове повідомлення –рішення №/0 від 05.04.2006р.

На підставі рішення про результати розгляду скарги№4763/10/25-009 від 30.05.2006р., відповідач, згідно вимог Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняв податкове повідомлення –рішення №/1 від 30.05.2006 р., яким з посиланням на . п. „б” п. п. 4.2.2 ст. 4 , п. 17.1.3 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” , п. п. 7.2.1 п. 7.2, п. п. 7.3.1 п. 7.3 , п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” нараховано податкового зобов’язання по податку на додану вартість 2084194,83 грн. та санкцій на суму 2088582,83, податкове повідомлення –рішення .

Колегія суддів зазначає, що оскільки податкове повідомлення–рішення №/0 було частково скасоване рішенням то згідно ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” воно є відкликаним , тобто не діючим, тому господарський суд першої ін станції правомірно дійшов висновку, що вимоги про його скасування не підлягають задоволенню.

Матеріали справи свідчать, що податкове повідомлення –рішення №/1 від 30.05.2006р., також було оскаржено позивачем в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги ДПА у Харківській області було прийнято рішення №2899/10/25-010 від 02.08.2006р., яким податкове повідомлення –рішення №/1 було частково скасоване і винесено податкове повідомлення - рішення 0/2 від11.08.2006р. на суму 3878340,26 грн. Таким чином, згідно ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” повідомлення –рішення №/1 є також відкликаним, тому господарський суд першої ін станції правомірно дійшов висновку, що вимоги про його скасування також не підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення - рішення 0/2 від11.08.2006р. на суму 3878340,26 грн. не відповідає рішенню ДПА у Харківській області про результати розгляду скарги, що суперечить ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" , Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженому наказом ДПА України №253 2001 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було направлене ще одне податкове повідомлення - рішення №0/2, але вже на суму 4024144,96 грн. При цьому в листі від 04.08.2006 р. відповідач мотивує його винесення комп’ютерною помилкою при прийняття податкового повідомлення рішення №0/2 на суму 3878340,26 грн. В листі відповідач зазначає, що податкове повідомлення - рішення 0/2 від11.08.2006р. на суму 3878340,26 грн. є недійсним.

Колегія суддів зазначає, що дії ДПІ по прийняттю податкового повідомлення - рішення №0/2 на суму 4024144,96 грн. і визнанню недійсним податкового повідомлення - рішення 0/2 на суму 3878340,26 грн., не передбачені жодним законом України, суперечать процедурі адміністративного оскарження податкових повідомлень встановленої ст. 5 Закону України „про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що господарський суд Харківської області правомірно дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення №0/2 на суму 4024144,96 грн. прийнято незаконно.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після апеляційного оскарження податкового повідомлення-рішення №0/2 на суму 4024144,96 грн., ДПА України було прийнято рішення №18918/7/25-0515 від 11.10.2006р., яким залишено без змін податкове повідомлення - рішення №0/2 на суму 4024144,96грн., при цьому податкове повідомлення –рішення №0/2 на суму 3878340,26 грн. не скасовувалася.

Після прийняття ДПА України рішення за результатами розгляду скарги №18918/7/25-0515 від 11.10.2006р, відповідач прийняв податкове повідомлення –рішення №/3 від 19.10.2006 р. на суму 4024144,96 грн.

Колегією суддів встановлено, що підставою нарахувань які оскаржуються є акт про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ХОВО ТМ „Харківтеплоенерго” від 04.04.2006 р. №92/23/204/03354767.

На сторінках 11-12 акту перевірки наведена таблиця за період перевірки, згідно якої загальна сума відхилень за результатами перевірки складає 1817290,00грн., що не відповідає нарахованій сумі податку згідно податкових повідомлень-рішень.

Актом перевірки встановлено порушення при нарахуванні податкових зобов'язань на суму 1797549,00 грн., чим було порушено п. п. 7.3.1 п. 7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" та порушення при віднесенні сум ПДВ до податкового кредиту на суму 77946,00 грн., чим було порушено п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст.7 вказаного Закону та на суму 213087,83 грн., чим було порушено п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст.7.

Щодо порушення при нарахуванні податкових зобов'язань на суму 1797549,00 грн. колегія суддів вважає необхідним відмітити, що згідно Акту перевірки (стор. 10 Акту) позивачем не включено суми ПДВ до податкового зобов'язання в серпні 2005 р. у розмірі 1797549,0 грн. по податковим накладним №82 від 15.08.2005 р. (сума ПДВ 460527,74грн.), №83 від 15.08.2005 р. (сума ПДВ 1335789,12 грн.) та №84 від 15.08.2005 р. (сума ПДВ 1232,89 грн.), наданим ТОВ "Будгідропривод".

Колегія суддів вважає, що вказані висновки не відповідають дійсності виходячи з наступного.

Згідно Договору купівлі-продажу №63-КП від 15.08.2005 р., укладеного між підприємством позивача (Продавець) та ТОВ "Будгідропривод" (Покупець) Продавець згідно накладних зобов'язується передати товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на загальну суму 10785298,51 грн.

На виконання вказаного Договору підприємством позивача в серпні 2005 р. було поставлено товар ТОВ "Будгідропривод" по накладним №36, №35 та №34 від 15.08.2005 р. на загальну суму 10 785 298,51 грн. Товар отримано згідно Довіреності серії ЯКС №528215 від 15.08.2005 р.

На вказаний обсяг продажу підприємством позивача було видано ТОВ "Будгідропривод" податкові накладні №82 від 15.08.2005 р. (сума ПДВ 460527,74 грн.), №83 від 15.08.2005 р. (сума ПДВ 1335789,12 грн.) та №84 від 15.08.2005 р. (сума ПДВ 1232,89 грн.) на загальну суму продажу 10 785 298,51 грн. Податкові накладні №82 від 15.08.2005 р., №83 від 15.08.2005 р. та №84 від 15.08.2005 р. були в повному обсязі включені підприємством позивача до Реєстру отриманих та виданих податкових накладних за серпень 2005 р. під порядковими номерами 1-3.

Оскільки ХОВО ТМ "Харківтеплоенерго" мало заборгованість перед ТОВ "Будгідропривод" згідно додаткових угод від 03.08.2005 р. та від 29.08.2005 р. до Договору уступки права вимоги №02/07 від 27.06.2002 р. №27/08, то на вказану суму 10 785 298,51 грн. підприємствами, за повідомленням підприємства позивача від 12.09.2005 р., було проведено залік зустрічних однорідних вимог.

Щодо наявності заборгованості ХОВО ТМ "Харківтеплоенерго" перед ТОВ "Будгідропривод" згідно додаткових угод від 03.08.2005 р. та від 29.08.2005 р. до Договору уступки права вимоги №02/07 від 27.06.2002 р. №27/08, колегією суддів встановлено, що 27.06.2002 р. між підприємством позивача та ВАТ "Будгідропривод" було укладено Договір про уступку права вимоги №02/07. Згідно вказаного договору ХОВО ТМ "Харківтеплоенерго" уступає ВАТ "Будгідропривод" право вимоги заборгованості, яка виникла за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 66112208,20 грн. від боржників - фізичних осіб. ВАТ "Будгідропривод" не заперечує проти уступки йому права вимоги заборгованості та списує при цьому заборгованість за поставлений газ ВАТ "Укргазпром" на суму 66112208,20 грн.

Відповідно до укладеного Договору ХОВО ТМ "Харківтеплоенерго" було видано ЗАТ "Будгідропривод" податкову накладну №210 від 27.06.2002 р. на суму 66112208,20 грн., а суму ПДВ у розмірі 11 018 701,37 грн. було включено до податкових зобов'язань податкової декларації з ПДВ за червень 2002 р.

У серпні 2005 р. між вказаними сторонами було укладено дві додаткові угоди від 03.08.2005 р. та від 29.08.2005 р., згідно яких пункти 1.1 та 1.2 Договору про уступку права вимоги №02/07 були викладені в новій редакції. Згідно вказаних Додаткових угод було зменшено суму уступленого права вимоги заборгованості за послуги по теплопостачанню на суму 10785298,51 грн. На вказану суму виникла заборгованість підприємства позивача перед ВАТ "Будгідропривод", а по бухгалтерському та податковому обліках було проведено методом “червоного сторно”бухгалтерські записи.

Так у серпні 2005 р. по бухгалтерському обліку проведено сторно нарахованого ПДВ : по дебету балансового рахунку 643 та по кредиту балансового рахунку 64103 на суму 1797549,75 грн.

Крім цього, згідно Реєстру виданих податкових накладних під порядковим номером 19 та 20 було зменшено загальний обсяг продажу та суму ПДВ. Проведений підприємством залік заборгованості підтверджується відомістю взаємозаліків за серпень 2005 р. по місту Харків, наданими суду бухгалтерськими документами.

Згідно з Реєстром виданих податкових накладних за серпень 2005 р. загальна сума податкових зобов'язань склала 25916,52 грн. Відповідно до складеного Реєстру виданих податкових накладних підприємством відображено податкові зобов'язання по податковій декларації з ПДВ за серпень 2005 р. , яка була надана на адресу Відповідача 20.09.2005 р. вх. № 48028. Згідно п.9 податкової декларації “Усього податкових зобов'язань”позивачем зазначена сума 25917 грн. Вищенаведене спростовує висновки акту перевірки. Суд зазначає, що відповідачем наданий реєстр податкових накладних, отриманий від позивача, в якому відсутні дані про наявність податкової накладної по операції пор який проведене сторно. Але суд зазначає, що згідно п. п. 4.2.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” в ході перевірки органи ДПС повинні встановлювати як заниження так і завищення зобов’язань. Бухгалтерські документи стосовно сторно, додаткові угоди надані суду. Доказів відсутності цих документів при проведенні перевірки, не надання їх позивачем та витребування їх ДПІ не надано. Тому суд приймає ці докази.

Відповідно до п. 1.7 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.05 р. №327 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Однак, виявлені порушення , викладені в акті перевірки без жодного посилання на первинні або інші документи бухгалтерського та податкового обліку позивача.

Враховуючи вищевикладене, висновок ДПІ про заниження суми податкових зобов'язань є безпідставним, оскільки зроблений без дослідження всіх обставин господарської діяльності платника податків, які мають суттєве значення для визначення достовірного розміру ПДВ. А відповідно правомірність нарахувань в цієї частині ДПІ не доведена, як того вимагає ч. 2 ст. 71 КАС України.

Щодо порушення при нарахуванні податкового кредиту на суму 213087,83 грн. колегія суддів вважає необхідним відмітити, що згідно акту перевірки, підприємством віднесено до податкового кредиту по податку на додану вартість суми ПДВ згідно податкових накладних, які на момент перевірки були оформлені не належним чином, зокрема : не вказана ціна, опис та кількість товару, немає номеру, адреси, печатки. Загальна сума ПДВ по вказаному порушенню склала 213087,83 грн., чим було порушено п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Перелік податкових накладних, оформлених неналежним чином наведено в Додатку №2 до Акту перевірки.

Згідно матеріалів справи, позивачем оскаржувалося рішення лише в частині сум по накладних, які згідно з Додатком №2 відображені під №№ п/п 1-Ю, 15-18, 22, 23, 26, 27. Загальна сума ПДВ по вказаним податковим накладним складає 10617,23 грн.

Колегія суддів зазначає, що недотримання покупцем порядку, встановленого ч.2 п.п.7.2.6. п.7.2. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", при існуванні незначних недоліків в заповненні податкових накладних, одержаних від продавця, не є підставою для висновку про неправомірність віднесення понесених покупцем витрат до податкового кредиту та про обґрунтованість рішення податкової інспекції щодо нарахування фінансових санкцій. Згідно з абзацом 2 пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

Таким чином, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, відповідають зазначеним у податкових накладних, податковий кредит покупця вважається підтвердженим податковими накладними, не дивлячись на те, що такі накладні могли мати незначні недоліки в заповненні, при умові, що вони не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка видала податкову накладну, містять відомості про придбані товари (роботи, послуги), їх вартість та відповідну суму податку на додану вартість.

Крім цього, у додатку №2 до акту перевірки під порядковим номером 21 відображена податкова накладна №854 від 31.05.01 р., яка проведена в липні 2003 р., (постачальник - ДК Газ України “НАК Нафтогаз”) на суму 875000,00 грн., сума ПДВ- 175000,00 грн.

Вказана податкова накладна не була включена в липні 2003 р. до складу податкового кредиту підприємства. Доказом вищевказаного є не включення вказаної податкової накладної до Книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) та до податкової декларації за липень 2003 р. Наданий реєстр податкових накладних не містить у липні 2003 р. відповідну накладну на наведену суму та за наведеним номером. Суми реєстру відповідають декларації з податку на додану вартість за липень 2003 р..

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що підприємству безпідставно зменшено суму податкового кредиту у розмірі 185617,23 грн.

Щодо порушення при нарахуванні податкового кредиту на суму 77946,00 грн. грн. колегією суддів встановлено, згідно акту перевірки №29/23-204/03354767 від 04.04.2006р. підприємством віднесено до податкового кредиту по податку на додану вартість суми ПДВ згідно податкових накладних, які на момент перевірки були відсутні. Загальна сума ПДВ по вказаному порушенню склала 77946,00 грн., чим, на думку відповідача, було порушено п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Як свідчать матеріали справи, позивач заперечує в частині порушень на суму 70138,16 грн., в інший частині не заперечує та не оскаржує, як в скасованій при апеляційному оскарженні частині так і в частині плорушень на суму 5156,23 грн..

Колегія суддів відмічає, що в акті перевірки не зазначено, у якому звітному податковому періоді і яких саме суми податкових накладних підприємством не було надано до перевірки.

У рішенні про результати розгляду скарги від 30.05.2006 р. відповідачем загальну суму ПДВ зазначено у розрізі місяців, однак, знову не зазначено яких саме податкових накладних підприємством не було надано до перевірки.

Вищенаведене свідчить про неправомірні висновки акту перевірки та не доводить наявність порушення з боку позивача. Тому підприємству безпідставно зменшено суму податкового кредиту у розмірі 77946,00 грн. Правомірність такого зменшення з наданих до суду доказів не вбачається. В цієї частині акт оформлений в невідповідності до наведеного вище п. 1.7 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, оскільки порушення вказані не чітко, не вбачається як та по яких періодах, на підставі яких документів вони встановлені, тобто об'єктивно та в повній мірі порушення теж не описані.

Щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій з ПДВ, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 17 п. п. 17.1.3 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафна санкція складає 50 відсотків від донарахованої суми податкового зобов’язання, а позивачу нарахована санкція більш ніж 100 відсотків від суми донарахованого податкового зобов’язання, що не відповідає закону.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/2, та податкового повідомлення –рішення №/3 в частині донарахування податку на додану вартість –2050934 грн. та в частині застосування санкцій –1924271,01 грн.

За таких обставин, постанову господарського суду Харківської області від 23.11.2006р. по адміністративній справі № АС-04/575-06 прийнято у відповідності з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством. Заперечення викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 209, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду одноголосно, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 23.11.2006р. по адміністративній справі № АС-04/575-06 залишити без змін.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду першої інстанції.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Судді Бабакова Л.М.

Карбань І.С.