РІШЕННЯ

"26" грудня 2007 р.
Справа № 15/364-5111

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

Розглянув справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі, вул. Шевченка, 20, м. Підгайці Підгаєцького району Тернопільської області

до Приватного агропромислового підприємства "Носівське", с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області

про стягнення заборгованості в сумі 14138,57 грн.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

Суть справи:

Управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі, м. Підгайці звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Приватного агропромислового підприємства "Носівське", с. Носів Підгаєцького району заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 14138,57 грн..

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81 1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю клопотання сторони технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, хоча про час та дату слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 18 від 23.01.2007р. та поясненні на заперечення від 23.03.2007р. визнав позовні вимоги частково в сумі 5893,21 грн., щодо решти вимог Управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі заперечує, посилаючись на те, що згідно розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" –"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за 2005 рік в ПАП "Носівське" нараховувалися пільгові пенсії двом особам: гр. Скоробогач М.В. в сумі 4124,48 грн. та гр. Мазур Є.С. в сумі 4120,88 грн.; щодо Біленької Г.В. та Скоробогач С.Є. то вони являються жителями с. Лиса та є членами орендного підприємства "Лисеньке".

Представник позивача проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на те, що Управління Пенсійного фонду в Підгаєцькому районі призначило пенсію на пільгових умовах Біленький Г.В та Скоробогач С.Є. згідно рішень Підгаєцького районного суду від 12.04.2005р. та 14.04.2005р., в яких зазначено, що Біленька Г.В. з 10.05.1972 року по 30.01.1997 року працювала в колгоспі „Іскра", який пізніше перейменований на „Відродження" с. Носів, тобто трудовий її стаж становить 25 років, а Скоробогач С.Є. працювала з 12.05.1972 року по 20.04.1997 року в колгоспі „Відродження" с. Носів, який пізніше реорганізований в ОП „Лисецьке".

Також звернув увагу суду на те, що відповідно до Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" боржнику було направлено в січні 2006 року для оплати Розрахунок витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2005 рік на суму 14138,57 грн. День отримання підприємством повідомлення вважається днем узгодження суми до відшкодування. Закон України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" зобов'язує платника сплатити ці суми протягом 30 календарних днів від дня отримання повідомлення. Приватне агропромислове підприємство „Носівське" після отримання повідомлень узгодило борг (не оскаржило), проте заборгованість за вказаний період не сплатило. Водночас, позивач зазначив, що заперечення відповідачем Розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2005 рік не може бути предметом оскарження в господарському суді, оскільки даний розрахунок не має обов'язкового характеру; сам розрахунок складається з повідомлень, які щомісяця до 15 числа надсилаються підприємству, а розрахунок надсилається раз на рік, тобто до 10 січня поточного року; предметом оскарження в даному випадку може бути рішення (вимога, повідомлення), прийняті Управлінням Пенсійного фонду України на підставі акта перевірки.

Беручи до уваги, що представники сторін в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином в порядку ст. 64 ГПК України, а тому справа розглядається у відповідності до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів та забезпечують фінансування виплат за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

Разом з тим, за приписами частин 1, 2 статті 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, зазначеними нормами законодавства Пенсійному фонду, як органу, наділеному владними повноваженнями в системі загальнообов’язкового державного соціального страхування, делеговано повноваження з виплати пільгових пенсій, які в майбутньому здійснюватимуться згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний Фонд України формується за рахунок коштів, що відраховуються організаціями на заходи соціального страхування за тарифами. Фінансування витрат на виплату пенсій провадиться по всій території України щомісячно незалежно від надходжень коштів та соціально-економічного стану конкретних регіонів за рахунок перерозподілу коштів Пенсійного фонду України в межах країни.

З 01 січня 2004 року набув чинності Закон України від 09.07.2003р. № 1058 "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування". До 01 січня 2004 року відшкодування коштів на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" –"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснювалось відповідно до Закону України "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997р. № 400/97-ВР.

Так, згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2, абз.3 п. 1 ст. 4 Закону України "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади), об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за ставкою 100 % від об’єкта оподаткування.

У відповідності до вимог Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997р. відповідач є платником збору на державне пенсійне страхування, і зобов’язаний сплачувати цей збір на рахунок Пенсійного Фонду у строки та розмірі, визначені чинним законодавством.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць (п. "б"): чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6  місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи –жінкам.

Отже, право на пенсію у особи, зокрема, на пільгових умовах, виникає при наявності чітко визначених законодавством про пенсійне забезпечення умов, а саме, з моменту досягнення конкретного пенсійного віку та при наявності відповідного стажу роботи.

Підприємства та організації, на яких працівники вийшли на пенсію призначену відповідно до пп. "б" –"з" ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” на пільгових умовах, понад суми збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, з коштів призначених на оплату праці, зобов’язані згідно ч. 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” та п. 6.1. „Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України” затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1, відшкодувати органу Пенсійного Фонду плату, що покриває сто процентів витрат на оплату і доставку пільгових пенсій. Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділом доходів органу Пенсійного фонду щорічно в повідомленнях про Розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пп. "б" –"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (форма Розрахунку затверджена постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1) складених позивачем відповідно до п. 6.4. вищезазначеної Інструкції, які надсилаються платникам до 20 січня поточного року, а протягом 10 днів повідомлення з новопризначених пенсій та повинні бути ними оплачені щомісячно до 25 числа.

Як випливає із матеріалів справи, а саме Розрахунків про фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за січень, березень-червень, грудень 2005р., відомостей про суми виплачених пенсій за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів "б" –"з" ст. 13 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне забезпечення" за 2005р., особових рахунків одержувачів пенсій, Управлінням Пенсійного фонду в Підгаєцькому районі за період з січня по грудень 2005р., виплачені пільгові пенсії працівникам Скоробогач М.В., Біленькій А.Б., Мазур Є.С. та Скоробогач С.Є. і які підприємством не відшкодовані на загальну суму 14138,57 грн.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт несплати відповідачем заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій Скоробогач М.В., Біленькій А.Б., Мазур Є.С. та Скоробогач С.Є., зважаючи, що на день розгляду справи останній не представив суду доказів погашення боргу, а тому суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з Приватного агропромислового підприємства "Носівське", с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області 14138,57 грн. заборгованості правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Заперечення відповідача щодо неправомірності позовних вимог в частині відшкодування витрат по виплаті та доставці пенсій, призначених на пільгових умовах Біленькій Г.В. та Скоробогач С.Є., оскільки дані пенсії повинні відшкодовуватися и ОП "Лисецьке", судом до уваги не беруться зважаючи на наступне.

Приватне агропромислове підприємство „Носівське”, с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області зареєстроване як юридична особа (ідентифікаційний код 30937434) Підгаєцькою районною державною адміністрацією 12.06.2000р., про що зроблено запис 07.06.2000р. у журналі реєстраційних справ за № 21165297Ю0010037, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію та історичною довідкою Головного управління статистики у Тернопільській області № 31-238 від 30.03.2007р.

Згідно Статуту, зареєстрованого Підгаєцькою районною державною адміністрацією 12.06.2000р. за №21165297Ю0010037, ПАП „Носівське створене з метою вдосконалення методів господарювання у виробництві сільськогосподарської продукції, її переробки і реалізації.

У відповідності до змін до статуту ПАП „Носівське”, зареєстрованих 16.03.2001р. Підгаєцькою районною державною адміністрацією, п. 1.1 Статуту ПАП „Носівське” доповнено наступним: ПАП „Носівське” є правонаступником СС „Відродження”.

Подана Головним управлінням статистики у Тернопільській області на запит суду історична довідка №31-238 від 30.03.2007р. фіксує ліквідацію 05.10.2005р. Колективного підприємства селянської спілки „Відродження”, номер запису –200000.

Згідно записів в трудовій книжці № 1934896, копія якої знаходиться в матеріалах справи, Скоробагач Стефанія Євгенівна  прийнята на роботу в колгосп „Відродження” різноробочою пр. № 5 від 10.05.1972р. (запис № 1 від 12.05.1972р.); переведена на роботу в орендне підприємство „Лисецьке” пр. № 2 від 30.02.1997 р. (запис № 2 від 30.01.1997р.); прийнята на роботу в орендне підприємство „Лисецьке” 01 березня 1997р. (запис № 3 від 20.04.1997р.). При цьому слід зауважити, що дані записи завірені печаткою Селянської спідки „Відродження”

Згідно записів в трудовій книжці № 1804046, копія якої знаходиться в матеріалах справи, Біленька Ганна Володимирівна  прийнята на роботу в колгосп „Іскра” різноробочою пр. № 5 від 10.05.1972р. (запис № 1 від 10.05.1972р.); переіменовано колгосп „Іскра” в колгосп „Заповіт Ілліча” прот. № 1 від 05.12.1987р. (запис № 2 від 05.12.1987р.); переіменовано колгосп „Заповіт Ілліча” в колгосп „Відродження” прот. № 1 від 12.02.1991р. (запис № 3 від 12.02.1991р.); колгосп „Відродження” реорганізовано в С/С „Відродження” прот. № 2 від 27.11.1992р. (запис № 4 від 27.11.1992р.); переведена на роботу в о/п „Лисецьке” в зв’язку з роз’єднанням С/С „Відродження” прот. № 2 від 30.01.1997р. (запис № 5 від 30.01.1997р.). При цьому слід зауважити, що дані записи завірені печаткою Селянської спідки „Відродження”.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 12.04.2005р. визнано дії управління пенсійного фонду в Підгаєцькому районі  щодо відмови у призначенні Біленькій Ганні Володимирівні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов’язано Управління пенсійного фонду в Підгаєцькому районі призначити Біленькій Г.В. пенсію на пільгових умовах.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14.05.2005р. визнано дії управління пенсійного фонду в Підгаєцькому районі  щодо відмови у призначенні Скоробагач Стефанії Євгенівні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов’язано Управління пенсійного фонду в Підгаєцькому районі призначити Скоробагач С.Є. пенсію на пільгових умовах.

Разом з тим рішеннями встановлено, що Біленька Г.В. (з10.05.1972 по 30.01.1997р.р.) працювала в колгоспі „Іскра”, який потім було перейменовано в колгосп „Відродження” та Скоробагач С.Є (з 12.05.1972 по 20.04.1997р.) працювали в колгоспі „Відродження”. Водночас в рішеннях зазначено, що колгосп „Відродження” з 30.01.1997р. реорганізований в АП "Лисеньке". Разом з тим,  рішеннями встановлено, що трудовий стаж, який дав право даним особам на отримання пенсії на пільгових умовах набутий з 10.05.1972 по 1997 роки, тобто працюючи в колгоспі "Відродження", а потім Селянській спілці "Відродження". Згідно довідки головного управління статистики, наданої на вимогу суду, № 31-197 від 20.03.2007р., у файлах ЄДРПОУ Тернопільської області колгоспу „Відродження” та колгоспу „Іскра” не знайдено. Згідно пояснень представника відповідача 27.11.1992 колгосп „Відродження” було реорганізовано в колективне господарство –селянську спілку „Відродження” (протокол №2 від 27.11.1992р.).

У відповідності до ч. 5 ст. 35 ГПК України, рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

А відтак, виходячи з рішень Підгаєцького районного суду, враховуючи, що трудовий стаж, що дав право на отримання пенсій на пільгових умовах особам, щодо яких відповідачем подані заперечення –Біленькій Г.В. та Скоробагач С.Є., набутий, працюючи виключно в Селянській спілці "Відродження", правонаступником якої є ПАП "Носівське", згідно змін до статуту останнього від 16.03.2001р., суд вважає позовні вимоги позивача правомірними, обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Витрати по сплаті державного мита в сумі 141,38 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн., згідно ст. ст. 44 - 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 22, 32 - 34, 43, 44 - 49, 69, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Приватного агропромислового підприємства "Носівське", с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області, код :

- на користь Управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі, вул. Шевченка, 20, м. Підгайці Підгаєцького району Тернопільської області, код 221156387 –14138 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на доставку та виплату пільгових пенсій;

- в доход Державного бюджету 141,38 грн. державного мита;

- в доход Державного бюджету України, р/р 0002 у ГУДКУ у Тернопільській області, МФО 838012, , Одержувач: УДК у м. Тернополі –118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

4.Накази видати стягувачам після набрання судовим рішенням законної сили.

5.На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор –апеляційне подання, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          Г.Б. Бучинська