ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  37/493

04.12.07

За позовом
До
Про
Товариства з обмеженою відповідальністю «Олєум»

Комунального підприємства «Екотранс»
стягнення 248 366,41 грн.

Суддя  Кондратова І.Д.

В засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача:   Тищенко А.В. - представник за довіреністю № б/н від 16.01.2007 року;

Від відповідача: Лєбєдєв П.Г.- представник за довіреністю № 97-01 від 29.11.2007 року; Філон В.І.- представник за довіреністю № 96-01 від 14.11.2007 року;

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.10.2007 р. оголошувалась перерва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олеум»про стягнення з Комунального підприємства «Екотранс»248 366,41 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2007 р. порушено провадження у справі № 37/493, розгляд справи було призначено на 29.10.2007 року о 11-30.

На підставі частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.10.2007 року було оголошено перерву до 19.11.2007 року о 11-45.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.11.2007 року надав суду заперечення проти позовних вимог. Відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за інвестиційними договорами КП «Екотранс»в межах перерахованих коштів роботи були виконані та управними сторонами прийняті, що підтверджується, актами здачі-приймання робіт. Крім того, відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

Також, сторонами в судовому засіданні 19.11.2007 року заявлено клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва строк вирішення спору на підставі пункту 4 статті 69 Господарського процесуального кодексу України було продовжено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2007 року розгляд справи було відкладено на підставі пункту 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України до 04.12.2007 на 12-30.

Представник позивача в судовому засіданні 04.12.2007 р. подав клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача – Ліквідаційну комісію з ліквідації КП «Екотранс». Судом подане клопотання було відхилено, оскільки відповідно до п. 3 ст. 105 ЦК України з моменту призначення комісії з припинення юридичної особи до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Комісія виступає в суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Таким чином, комісія є лише органом управління та не є юридичною особою, яка може бути відповідачем по даній справі.

Позивачем також було подане клопотання про витребування доказів. Судом подане клопотання розглянуто та відхилено, як безпідставне та необґрунтоване. Крім того суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення даного спору.

Представник позивача в судовому засіданні 04.12.2007 р. зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 248 366,41 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.12.2007 р. зазначив, що проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити та  покласти судові витрати на позивача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 04.12.2007 року за згодою представників сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2003 року Комунальне підприємство «Екотранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Твістер»та Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст»уклали угоду про співробітництво та організацію взаємовідносин, відповідно до умов якої (статті 4) сторони погодили, що мають намір засновувати суб’єкти господарювання, утворювати об’єднання та впроваджувати інші фірми співпраці для спільного виконання заходів Київської міської програми «Екологія транспорту», проектів у сфері будівництва та розвитку пунктів платного комплексного обслуговування і контролю за екологічним станом автотранспорту на в’їздах в м. Київ.

Крім того, 23 вересня 2003 року Комунальне підприємство «Екотранс»(замовник), в особі директора Богдана Вадима Миколайовича, що діяв на підставі статуту, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст»(інвестор-підрядник), в особі директора Ніконова Андрія Георгійовича, що діяв на підставі статуту, згідно угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин, уклали та підписали інвестиційний договір, відповідно до умов якого замовник доручив, а інвестор-підрядник прийняв на себе обов’язки провести потрібні дії для організації та виконання проектних та будівельних робіт по організації на в’їздах в м. Києві пунктів платного комплексного обслуговування та контрою за екологічним станом автотранспорту.

Згідно умов інвестиційного договору від 23.09.2003 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Твістер», перерахувало на рахунки виконавця - Комунального підприємства «Екотранс», на виконання предмету договору грошові кошти на загальну суму 97000,00 грн., а Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст»- на загальну суму 151366,41 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень, які долучені до матеріалів справи.

За твердженням позивача, відповідач не виконав умови інвестиційного договору, а тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушено права та просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 248366,41 грн. на підставі ст.ст. 193, 194, 195, 220, 224, 225 Господарського кодексу України.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

25.03.2006 року та 29.03.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Твістер»,  Товариством з обмеженою відповідальнісю «Еко-Твіст»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олєум» були укладені договори про відступлення права вимоги, предметом яких є відступлення права вимоги первісних кредиторів до боржника (відповідача) щодо повернення суми попередньої оплати  згідно інветиційного договру від 23.09.2003 року  на користь нового кредитора (позивача).

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки боржника і, таким чином, не потребує його згоди, якщо така згода не передбачена договором або законом.

Згідно з статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином,  до Товариства з обмеженою відповідальнісю «Олєум»перейшли всі права Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Твістер» за інвестиційним договором від 23.09.2003 року.

Відповідно до частини 1 статті 59 Господарського кодексу України припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

24 листопада 2005 року Київська міська рада прийняла рішення від 24 листопада 2005 року N 426/2887 про ліквідацію Комунального підприємства «Екотранс».

30 вересня 2007 року був складений ліквідаційний баланс Комунального підприємства «Екотранс».

Відповідно до статті 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.  Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. В разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія складає ліквідаційний баланс, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається її учасникам, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.

Частиною 4 статті 112 Цивільного кодексу України передбачено, що вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Згідно частини 3 статті 61 Господарського кодексу України претензії, що не задоволені через відсутність майна суб'єкта господарювання, претензії, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо їх заявники у місячний строк після одержання повідомлення про повне або часткове відхилення претензії не звернуться до суду з відповідним позовом, а також претензії, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, вважаються погашеними.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Твістер»звернулись до ліквідаційної комісії з претензіями щодо повернення цільових грошей, які не використані по цільовому призначенню. Дані претензії були занесені до реєстру кредиторських вимог за вхідним № 80 та № 81 від 23.03.2006 року.

Ліквідаційною комісією вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст»та Товариства з обмеженою відповідальністю «Твістер»були розглянуті та відхилені, про що кредитори були повідомлені листами № 71-01 від 19.04.2006 року та № 69-01 від 18.04.2006 року, які були надіслані 19.04.2007 року, що підтверджується фіскальними чеками № 2132, 2133 від 19.04.2007 року.

Судом встановлено, що первісні кредитори (Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст»та Товариство з обмеженою відповідальністю «Твістер») не звернулись до суду  з позовом, як це передбачено законом, у місячний строк після одержання повідомлення про відмову у визнанні ліквідаційною комісією їхніх вимог, а тому вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст»та Товариства з обмеженою відповідальністю «Твістер»до Комунального підприємства «Екотранс»вважаються погашеними.

Враховуючи те, що в розумінні статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальнісю «Олєум»перейшли всі права Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Твістер» за інвестиційним договором від 23.09.2003 року, а також приймаючи до уваги те, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Твіст»та Товариства з обмеженою відповідальністю «Твістер»до Комунального підприємства «Екотранс»вважаються погашеними, позовні вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік»та деяких інших законодавчих актів»із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, справляється мито у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив 2633,65 грн. державного мита, тоді як відповідно до ціни позову необхідно було сплатити 2483,66 грн., в зв’язку з чим 149,99 грн. зайво сплаченого державного мита підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України на підставі статті 47 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 59, 61 Господарського кодексу України ст. ст. 111, 112, 514, Цивільного  кодексу України, 7 ст. ст. 32, 33, 47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,  -

ВИ Р І Ш И В:

1.          В задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Олєум»(69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна,192, кв.153, ) з Державного бюджету України зайво сплачене державне мито в розмірі 149 (сто сорок дев’ять) грн. 99 коп., яке перераховане квитанцією від 02.08.2007 року. Оригінал квитанції від 02.08.2007 року залишити в матеріалах справи Господарського суду міста Києва № 37/493.

3.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу.

Суддя                                                                                                 І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 29.01.2008 року