СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

26 вересня 2007 року

Справа № 2-15/5096-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Горошко Н.П.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко І.А.) від 14.06.2007 у справі № 2-15/5096-2007

за позовом           приватного підприємства "Гарант ЛТД" (пр. Мира, 13,Донецьк,83015)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор" (вул. Монтажна, 2,Сімферополь,95000); (95049, м. Сімферополь, с. Каменка, проїзд Сільський, 35)

про стягнення 136296,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.06.2007 у справі № 2-15/5096-2007 позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор" на користь приватного підприємства "Гарант ЛТД" суму заборгованості у розмірі 129561,40 грн., 5749,50 грн. процентів за користування грошовими коштами, 468,93 грн. інфляційних витрат, 1357,80 грн. державного мита та 117,55 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В інший частині позову відмовлено.

В основу рішення були покладені загальні норми господарського та цивільного права, а саме статті 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

В частині відмови стягнення 3 % річних, суд зазначив, що застосування процентів відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України виключає застосування процентів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повної мірі дослідив всі обставини справи. Так, відповідач посилається на повернення частини товару, згідно акту приймання продукції № 668 від 27.12.2006, у зв’язку із його боєм на суму 58,62 грн. Таким чином, відповідач вважає, що заборгованість складає 129502,78 грн.

При цьому, інші обставини відповідачем не заперечуються.

Сторони у судове засідання не з'явились, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористались, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності нез’явившихся представників сторін за наявними документами в матеріалах справи.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2006 між приватним підприємством „Гарант ЛТД” (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю „Луксор” (Покупець) був укладений договір поставки напоїв № юк-16 (а. с. 10-13).

Згідно пункту 1.1 Договору Постачальник зобов'язується поставляти Покупцю напої (товар) партіями згідно замовлень останнього, а Покупець зобов’язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Найменування, асортимент, кількість та ціна товару визначаються за домовленістю сторін та зазначається в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною вказаного Договору, оформлюються у вигляді Додатку, (пункт 1.2 Договору) (а. с. 14).

Згідно з пунктом 2.5 Договору термін усунення недоліків або заміни товару встановлюється протягом 10 календарних днів з моменту виявлення дефектів. Моментом виявлення дефектів по даному Договору вважається день надання Постачальнику акту про приймання товару за якістю та кількістю, оформленого за участю уповноважених представників сторін або дата висновку спеціалізованих лабораторій.

Відповідно до пункту 4.2 Договору Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника або іншим способом, що не суперечить чинному законодавству.

У пункті 4.3 Договору зазначено, що порядок оплати за отриманий товар: відстрочення платежу, яке обчислюється в календарних днях з моменту прийняття товару Покупцем. Кількість календарних днів на яку надається відстрочення платежу по кожному виду товару зазначається у Специфікації, оформленої у вигляді додатку до Договору,

Строк дії вказаного Договору обумовлений розділом 9 Договору та з моменту його підписання до 31.12.2006, а в частині розрахунків - до його повного виконання.

Так, на виконання умов вказаного Договору позивачем були здійснені поставки відповідного товару, про що свідчать наступні видаткові накладні:

- видаткова накладна № ГТД001139 від 26.12.2006 на суму 23540,00 грн. (а. с 15), товарно-транспортна накладна на переміщення алкогольних напоїв (а. с. 16), видаткова накладна № ГТД001140 від 26.12.2006 на суму 116080,00 грн. (а. с 18), товарно-транспортна накладна на переміщення алкогольних напоїв (а. с. 19).

Дані обставини справи перевірені апеляційною інстанцією в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України в повному обсязі, підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються.

При цьому, судовою колегією вважаються неспроможними посилання відповідача на те, що суд не врахував бій товару на суму 58,60 грн. Так, господарським судом Автономної Республіки Крим було вірно зазначено, що 27.12.2006 представниками сторін був складений Акт бою, недостачі, з якого вбачається, що при відвантаженні товару на склад Покупця, отриманого від Постачальника по накладній № 1ГТД001140 від 26.12.2006 було виявлено бій товару (15 одиниць) на загальну суму 58,60 грн.

З огляду на це, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що загальна вартість поставленого товару складає 139561,40 грн. (23540,00 грн. + 116080,00 грн. - 58,60 грн.).

Отримання товару відповідачем підтверджується довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей та підписом уповноваженого представника відповідача у видаткових накладних, скріпленими печатями підприємства (а. с. 21-22).

Обставини справи також свідчать про те, що 15.02.2007 відповідачем був частково оплачений поставлений товар у розмірі 10000,00 грн., про що свідчить витяг по особовому рахунку позивача (а. с. 47).

Однак, відповідач не виконав свої обов'язки за договором щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого за ним склалася заборгованість за поставлений позивачем товар у розмірі 129561,40 грн.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України та положень статті 193 Господарського кодексу України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 129561,40 грн. заборгованості за отриманий товар за Договором постачання напоїв № юк-16 від 25.02.2006.

Пунктом 7.4 Договору сторони передбачили обов'язок Покупця сплатити Постачальнику відсотки у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день користування грошовими коштами Постачальника у разі затримання платежів за отриманий товар.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов'язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що в розумінні статей 536, 625 Цивільного кодексу України 3% річних це і є плата за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Пункт 7.4 Договору виключає можливість застосування 3% річних, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України.

Отже, апеляційна інстанція погоджується з необхідністю відмови у позові в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 464,13 грн.

Сума процентів за користування грошовими коштами згідно з умовами договору також обґрунтовано коригована місцевим господарським судом у зв’язку з наступним.

З пункту 4.3 Договору вбачається, що кількість календарних днів на яку надається відстрочення платежу по кожному виду товару зазначається у Специфікації, оформленої у вигляді додатку до Договору. Вказаною специфікацією передбачено, що для напоїв найменування горілка строк відстрочення складає 14 календарних днів; для напоїв медовуха, коньяк 3 зірки, коньяк 5 зірок - строк відстрочення оплати складає 21 календарний день.

Згідно видаткової накладної № ГТД001139 від 26.12.2006 на суму 23540,00 грн., позивачем було поставлено в тому числі коньяк ординарний 3 зірки 0,5 л н/д на загальну суму 3480,00 грн., та коньяк ординарний 5 зірок 0,5л н/д на загальну суму 3960,00 грн. Таким чином строк відстрочення платежу для вказаного товару повинен становити 21 календарний день.

Так, строк виконання зобов'язання у розмірі 132121,40 грн. настав 10.01.2007 (14 календарних днів відстрочення).

Строк виконання зобов'язання у розмірі 7440,00 грн. настав 17.01.2007 (21 календарний день відстрочення)

Сума процентів за користування грошовими коштами позивача складає 5749,50 грн. за 42 дні прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю „Луксор” інфляційних витрат у розмірі 468,93 грн. за січень 2007 року судова колегія визнає обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор" залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.06.2007 у справі № 2-15/5096-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                Н.П. Горошко

Ю.М. Гоголь