КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2007                                                                                           № 3/350

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від прокурора - Гаврилова І.А.,

від позивача - не з’явився,

від відповідача - Ткаченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіус"

на рішення Господарського суду м.Києва від 09.08.2007

у справі № 3/350

за позовом                               Заступника прокурора Подільського району м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіус"

про                                                  зобов"язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2007 позов задоволено повністю. Зобов’язано ТОВ “Сітіус” звільнити земельну ділянку площею 50 кв.м., яка розташована на перетині вул. Оленівської та вул. Межигірської, 62 у місті Києві, передавши її Київській міській раді та привівши зазначену земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення самовільно збудованих споруд. Стягнуто з ТОВ “Сітіус” в доход Державного бюджету України 85 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та припинити провадження у справі.

25.09.2006 відповідач надав уточнення і доповнення до апеляційної скарги, в якому просив рішення скасувати повністю і прийняти нове рішення про відмову в позовних вимогах.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокурора та відповідача, встановив наступне:

Згідно ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров’я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об’єкти, визначені відповідно до закону як об’єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (далі ЗК України), до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об’єкти незавершеного будівництва та законсервовані об’єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Сітіус” використовує земельну ділянку орієнтованою площею 50 кв. м. на перетині вул. Оленівської та вул. Межигірської, 62 у Подільському районі м. Києва під розміщення МАФ – кіоску, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № А721/43 від 02.06.2006, проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у місті Києві Київської міської державної адміністрації.

Однак, документи, що посвідчують право користування зазначеною земельною ділянкою, в тому числі на умовах оренди, передбачені ст. ст. 125, 126 ЗК України, у відповідача відсутні.

Згідно ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку або право оренди земельної ділянки виникає: після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку або право оренди земельної ділянки посвідчується державним актом встановленої форми або договором, який реєструється відповідно до закону.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 9 ЗК України, розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до повноважень Київської міської Ради.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач користується зазначеною земельною ділянкою, не набувши у встановленому Земельним кодексом України порядку права власності або права користування даною земельною ділянкою.

Згідно ст. 1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель”, самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власнику землі або землекористувачу, без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання відповідача на отримання ним позитивних висновків та дозволів щодо оренди спірної земельної ділянки, не спростовує самовільного зайняття земельної ділянки та не надає право на її зайняття, оскільки ст. 123 ЗК України чітко передбачає підстави використання земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів на підтвердження його права на користування вищевказаною земельною ділянкою.

На підставі викладеного, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіус” не підлягає задоволенню, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2007 у справі № 3/350 відсутні.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітіус” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2007 у справі № 3/350 - без змін.

Матеріали справи № 3/350 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді