ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

24.04.07                                                                                           Справа  № 5/3612-13/449А

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді                                                  Галушко Н.А.

Суддів                                                                      Юрченко Я.О.

Процик Т.С.

розглянув апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Ніко-Захід»Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна», м. Львів № 005/02 від 20.02.2007 року (далі ДП «Ніко-Захід», м. Львів)

на постанову Господарського суду Львівської області від 25.01.2007 року

у справі № 5/3612-13/449А

за позовом: ДП «Ніко-Захід», м. Львів

до відповідача: Державної податкової інспекції у Личаківському районі               м. Львова, м. Львів (далі ДПІ у Личаківському районі м. Львова)

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення

за участю представників сторін:

від позивача –Галич –Качмар Н.І. - представник

від відповідача –Томашівський  О.Г. –головний державний податковий інспектор юридичного відділу

Права та обов’язки представникам сторін відповідно до ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено.

Постановою Господарського суду Львівської області від 25.01.2007 року у справі № 5/3612-13/449А відмовлено у задоволенні позовних вимог ДП «Ніко-Захід», м. Львів про визнання нечинним податкового повідомлення – рішення ДПІ у Личаківському районі м. Львова № /2 від 20.10.2006 року.

Постанова господарського суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем неправомірно віднесено до податкового кредиту 8333,33 грн. податку на додану вартість по податковій накладній № 171 від 21.02.2004 року, чим порушено норми ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»; згідно листа Луцької ОДПІ від 13.04.2006 року ПП «Технобутсервіс»знято з обліку в податковій інспекції 27.09.2004 року та скасовано державну реєстрацію 28.10.2004 року, а тому в грудні 2004 року ПП «Технобутсервіс»не могло видавати податкові накладні.

ДП «Ніко-Захід»подано апеляційну скаргу № 005/02 від 20.02.2007 року, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги повністю, посилаючись на те, що господарським судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушено норми Закону України «Про податок на додану вартість»та Кодексу адміністративного судочинства України. Крім цього, скаржник зазначає, що Законом України «Про податок на додану вартість»та Порядком заповнення податкової накладної (затв. Наказом ДПА України № 165 від 30.05.1997р.) не передбачено, відсутність якого реквізиту тягне за собою недійсність податкової накладної.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

ДПІ у Личаківському районі м. Львова проведено комплексну планову документальну перевірку з дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2004 року по 30.09.2005 року ДП «Ніко-Захід» ТзОВ «Ніко-Україна», про що складено акт перевірки № 17/23-0/32483848 від 01.03.2006 року.

На підставі даного акту перевірки та за результатами апеляційного узгодження податковою інспекцією винесено податкове повідомлення –рішення № /2 від 20.10.2006 року, яким позивачу визначено податкове зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 12500,00 грн., в тому числі основний платіж –8333,33 грн. та штрафні (фінансові) санкції 4166,67 грн.

Актом перевірки встановлено, що позивачем в порушення пп. 3.1.1     п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»віднесено повторно до складу податкового кредиту в грудні 2004 року суму 50000,00 грн. на підставі податкової накладної № 171 від 21.05.2004 року отриманої від ПП «Технобудсервіс», яка оформлена неналежним чином, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 8333,33 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, актом перевірки № 356/23-4/32483848 від 09.08.2004 року з питань відшкодування з бюджету податку на додану вартість за червень 2004 року встановлено, що позивачем в порушенням пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»до складу податкового кредиту у червні 2004 року включено суму податку на додану вартість в розмірі 176984,77 грн. (в тому числі згідно податкової накладної № 171 від 21.05.2004 року податок на додану вартість в сумі 8333,33 грн.)

Судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що оскільки станом на 26.01.2006 року рішення не оскаржені, то сума податку на додану вартість 8333,33 грн. (податкова накладна № 171 від 21.05.2004 року) згідно Рішення ДПА у Львівській області № 1459/10/7/25-005 від 28.01.2005 року не може бути віднесена до податкового кредиту ДП «Ніко-Захід».

Однак позивачем повторно віднесено суму податку на додану вартість 8333,33 грн. до податкового кредиту в грудні 2004 року всупереч неоскарженому рішенню ДПА у Львівській області № 1459/10/7/25-005, чим завищено податковий кредит в грудні 2004 року, що призвело до зменшення чистої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 8333,33 грн.

Згідно п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається, дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вищенаведеного Закону України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»визначено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з акту перевірки № 356/23-4/32483848 від 09.08.2004 року податкова накладна № 171 від 21.05.2004 року отримана від ПП «Технобудсервіс»на суму 50000,00 грн. оформлена з порушенням вимог пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а отже не може бути підставою для включення суми до податкового кредиту.

В рішенні суду першої інстанції правомірно зазначено, що згідно пп.. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця і зміна її на іншу податкову накладну для усунення порушень порядку її заповнення і тим більше поза межами виникнення податкових зобов’язань, законом не передбачено.

Отже, враховуючи викладене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутні підстави для включення податкової накладної № 171 від 21.05.2004 року до податкового кредиту в грудні 2004 року.

Крім цього, судом обґрунтовано зазначено, що позивачем неправомірно віднесено до податкового кредиту в грудні 2004 року податкову накладну    № 171 від 21.05.2004 року, оскільки відповідно до листа Луцької ОДПІ від 13.04.2006 року № 2589/7/23-409 в жовтні 2004 року скасовано державну реєстрацію ПП «Технобудсервіс».

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Скаржником не подано судовій колегії доказів, які б стали підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що постанова Господарського суду Львівської області прийнята з дотримання норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 199, 200, 205, 206 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд У Х В А Л И В:

1.          Залишити без змін постанову Господарського суду Львівської області від 25.01.2007 року у даній справі, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, згідно із ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя                                                                      Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Юрченко Я.О.