ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2007 р.

Справа № 13/288/07

за позовом

ТОВ Торговий Дім “Дункан Ойл” м. Миколаїв

до відповідача

ДПА у Миколаївській обл.

до відповідача

Новобузької ДПІ у Миколаївській обл.

про

Скасування рішення

Суддя                                                                                           Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                          Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

Лушніков В.П.

Від відповідача

Панчук С.Ю.

Від відповідача

Мироненко В.В.

Суть спору: За результати планової перевірки (акт № 1400077223-50 від 12.07.07р.) податковою службою 23.07.07р., згідно з п.1 ст.17, ст.22 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, прийнято рішення №/0 про застосування штрафних санкцій в сумі –3263,5грн.

Перевіркою встановлено факт непроведення через реєстратор розрахункової операції на 50грн.; невідповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів в денному звіті РРО на 602,7грн.; розміщення патенту не на видному місці.

Товариство звернулося з позовом про скасування рішення і визнання неправомірною перевірки, посилаючись на те, що працівники податкової міліції не мають права проводити контрольну закупку; 602,7грн. знаходились в кишені касира і належить йому, а не отримані внаслідок розрахункових операцій; від податкової служби не отримано повідомлення про проведення планової перевірки.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що факти встановлені перевіркою підтверджуються актом, який підписано працівником товариства без заперечень. Повідомлення про перевірку не направлялось, оскільки це не передбачено “Методичними рекомендаціями щодо порядку складання плана-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”, затв. Наказом ДПА України від 11.10.2005 № 441, згідно з яким складався план –графік, на підставі якого було проведено перевірку.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 ст.11 Закону від 04.12.1990 № 509-XII “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) в межах своєї компетенції та у порядку, встановленому законами України.

Статтею 15 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Такі ж вимоги до дій податкової служби зазначені в статті 3 Закону “Про державну податкову службу в Україні”- Органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади.

Отже податковій службі для прийняття правомірного рішення щодо додержання порядку проведення готівкових розрахунків необхідно, крім права на проведення перевірки, проводити цю перевірку у порядку, визначеному діючим законодавством.

В обґрунтування правомірності своїх дій відповідач посилається на те, що перевірка проведена відповідно план-графіку, затвердженому згідно з “Методичними рекомендаціями щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”, затв. Наказом ДПА України від 11.10.2005 № 441.

Статтею 2 Закону “Про державну податкову службу в Україні” передбачено право податкової служби приймати у випадках, передбачених законом, нормативно-правові акти і методичні рекомендацій з питань оподаткування.

Отже при проведенні перевірки податкова служба керувалась не законами України або іншими нормативно-правовими, а методичними рекомендаціями.

Таким чином, оскільки перевірка проводилась не у порядку передбаченому законами України або іншими нормативно-правовими актами, рішення податкової інспекції не може вважатися правомірним і підлягає скасуванню, незалежно від того чи було порушення зі сторони підприємства.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати неправомірною перевірку ТОВ Торговий Дім “Дункан Ойл” (м. Очаків (акт ДПІ № 1400077223-50 від 12.07.07р.)

Скасувати рішення Новобузької МДПІ № 0 від 23.07.07р.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко