ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.10.2007

Справа №2-15/10324-2007

За позовом Приватного підприємства «Крафт-Пак» (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул.. Кутузова, 97, )

До відповідача Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський склотарний завод» (95040, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Індустріальна, 41, )

Про стягнення 192486,93 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Негру Т.І., довіреність б/н від 22.08.2007 р., у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Приватне підприємство «Крафт-Пак» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський склотарний завод» про стягнення 192486,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань по повній та своєчасній оплаті поставленого позивачем товару за договором № 17 від 28.05.2006 р., через що заборгованість Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський склотарний завод» перед Приватним підприємством «Крафт-Пак» складає 151560,08 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 16907,06 грн. інфляційних втрат та 24019,79 грн. пені.

Відповідач явку представника у судове засідання жодного разу не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав, вимоги суду не виконав, про час та місце слухання справи був поінформований рекомендованою кореспонденцією.

За такими обставинами суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

28.05.2006 р. між Приватним підприємством «Крафт-Пак» (Постачальник) (позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Сімферопольський склотарний завод» (Покупець) (відповідач) був укладений договір № 17. (а.с. 10-12)

Згідно пункту 1.1. Договору Постачальник зобов’язується поставити та передати у власність Покупцю по його замовленням гофрокартонну продукцію (товар), а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити товар на умовах дійсного договору.

Відповідно до пункту 2.4 Договору Покупець здійснює оплату за партію товару згідно виставленого рахунку протягом місяця з моменту передачі товару.

Позивачем були виконані свої обов’язки за договором, поставлений відповідний товар на загальну суму 295560,08 грн., що підтверджується складеними та підписаними обома сторонами накладними та податковими накладними (а.с. 13-28).

Позивачем були виставлені відповідні рахунки на оплату поставленого товару (а.с. 29-36)

Відповідачем у виконання свого обов’язку за Договором було сплачено позивачу суму у розмірі 144000,00 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи виписками по рахунку позивача. (а.с. 37-45).

Проте, відповідач не виконав свої обов’язки за договором щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару, в результаті чого за ним склалася заборгованість у розмірі 151560,08 грн., що і послужило підставою для звернення Приватного підприємства «Крафт-Пак» із позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів повної оплати заборгованості за договором. За такими обставинами, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 151560,08 грн. заборгованості за поставлений позивачем товар за Договором № 17 від 28.05.2006 р., через що вимоги позивача про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський склотарний завод» заборгованості у розмірі 151560,08 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань у розмірі 16907,06 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський склотарний завод» інфляційних втрат у розмірі 16907,06 грн. за період з 01.10.2006 р. по 01.06.2007 р. суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі 24019,79 грн. за період з 17.08.2006 р. по 04.06.2007 р.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №543/96-ВР від 22.11.1996 р. передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розділом 6 Договору сторони передбачили, що за порушення строків виконання зобов’язань винна сторона сплачує іншій стороні неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору за кожен день порушення.

Заявлена позивачем сума пені у розмірі 24019,79 грн. за період з 17.08.2006 р. по 04.06.2007 р. Підлягає зменшенню з огляду на наступне.

Позивачем нарахування штрафних санкцій здійснено з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 9,5%.

Проте, суд вважає за необхідне повідомити, що згідно з Листом НБУ №14-011/1373-6039 від 06.06.2006 р. з 10 червня 2006 р. розмір облікової ставки встановлений на рівні 8,5%.

Отже, загальна сума пені за період з 17.08.2006 р. по 04.06.2007 р. складає 21921,43 грн., підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 04.10.2007 р.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський склотарний завод» (95040, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Індустріальна, 41, , р/р 1686 в Сімферопольській філії АКБ «Форум», МФО 384890) на користь Приватного підприємства «Крафт-Пак» (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул.. Кутузова, 97, , р/р 711 у філії АБ «Південний « м. Ізмаїла, МФО 328191) суму заборгованості у розмірі 151560,08 грн., 16907,06 грн. інфляційних втрат, 21921,43 грн. пені, 1903,89 грн. державного мита та 116,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.