ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"05" листопада 2007 р. Справа № 10/603-07

за позовом Приватного підприємства „Роса”, м. Київ

до Закритого акціонерного товариства “Фоззі”, м. Вишневе

про стягнення 3052,82 грн.

суддя                                                                                                      О.В.Тищенко

Представники:

від позивача: Таран В.Т. (довіреність від 17.10.2007р. № 10/07)

від відповідача: не з’явився

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства „Роса” (позивач) до Закритого акціонерного товарситва “Фоззі»(відповідач) про стягнення 3052,82 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2007р. було порушено провадження в справі та призначено до розгляду на 05.11.2007р.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань, які виникли за Договором поставки від 01.12.2005р. № 12/1, в зв’язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, щодо оплати поставленого товару в сумі 3052,82 грн.

Під час розгляду справи 05.11.2007р. від представника позивача надійшла заява про зменшення суми позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача 1052,82 грн. заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні 05.11.2007р. позовні вимоги підтримав, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Через загальний відділ господарського суду Київської області 05.11.2007р. від відповідача надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу без участі його представника та відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав суму заборгованості в розмірі 1052,82 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Приватним підприємством „Роса” (постачальник) та Закритим акціонерним товариством “Фоззі»(покупець) було укладено Договір поставки від 01.12.2005р. № 12/1 (Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов”язується передати у власність покупця, а покупець прийняти й оплатити товар відповідно до умов договору і прийнятих сторонами змін і доповнень до договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору зобов’язання сторін по поставці товару виникають на підставі погодженого сторонами замовлення покупця.

Асортимент і вартість товару, що поставляється, а також умови поставок відображаються сторонами в Специфікації, що є невід”ємною частиною договору (п.2.2 Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору оплата партії поставленого товару проводиться в гривнях шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на підставі наданих при поставці товарно-транспортних накладних, підписаних уповноваженими представниками постачальника і покупця згідно з додатковими умовами чи замовлення. Датою приймання партії товару вважається дата підписання відповідної накладної уповноваженим представником покупця. Днем здійснення платежу вважається день, у який сума, що підлягає оплаті, списується з банківського рахунка покупця на рахунок постачальника.

У відповідності до п. 3.3 Договору підставою для оплати потавленого за договором товару є: передача покупцю оформлених у встановленому чинним законодавством порядку товарної (товарно-транспортної) накладної і податкової накладної.

Поставка товару провадиться відповідно до замовлення покупця (п.4.1 Договору).

Також, сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до Договору поставки № 12/1 від 01.12.2005р., у відповідності до умов додаткової угоди зазначений договір доповнено п. 3.5 наступного змісту: покупець оплачує поставлений товар з відстрочкою платежу 7 банківських днів з моменту підписання накладних, підписання накладних покупцем свідчить про отримання ним вказаного в накладних товару та всіх необхідних документів для оплати поставленого товару.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем було належним чином виконані зобов’язання щодо поставки товару відповідачу.

Відповідач в порушення умов Договору за отриманий товар розрахувався частково, в зв’язку з чим за останнім утворилась заборгованість в сумі 3052,82 грн.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачем після порушення провадження у справі було сплачено 2000,00 грн. заборгованост, що підтверджується платіжним дорученням від 19.09.2007р. № 72213.

Отже, провадження в частині стягнення 2000,00 грн. основного боргу необхідно припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по Договору станом на 05.11.2007р. складає 1052,82 грн.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, згідно ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1052,82 грн. заборгованості є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Фоззі» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова,5, ) на користь Приватного підприємства „Роса” (02660, м. Київ, вул. Автопаркова, 7, ) 1052,82 грн. заборгованості, а також судові витрати: 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. Провадження в частині стягнення 2000,00 грн. основного боргу припинити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Тищенко О.В.