СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07.11.07                                                                                 Справа № 2/384ад.

Судова колегія у складі: головуючого - судді Седляр О.О., судді Мінської Т.М., судді Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали за позовом

Закритого акціонерного товариства «Краснодонський завод «Автоагрегат», смт. Красно дон Луганської області

до    1 відповідача -  Красно донської об’єднаної державної податкової інспекції ,                  м. Краснодон Луганської області

2 відповідача - Головного управління державного казначейства у Луганській області, м. Луганськ

про стягнення 51267 грн. 51 коп.

за участю представників сторін:

від позивача – Данилова І.О., дов.в ід 20.01.07 № 4,

від І відповідача –Зубкова О.В., дов.в ід 12.06.07 № 09-22/1-74,

від ІІ відповідача –Комарова М.Е., дов. в ід 29.12.06, Пуха О.І., державний подат. Інспектор,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з державного бюджету на користь позивача суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 51267 грн. за декларацією за вересень 2006 року.

1-й відповідач, письмовими запереченнями, наданими до суду, повідомив, що ГУДК у Луганській області не має права самостійно за рішенням суду  самостійно  перераховувати бюджетну заборгованість з ПДВ. Безспірне списання коштів з рахунку державного бюджету здійснюється виключно органами Державного казначейства України за черговістю надходженням рішень за рахунок і в межах відповідних бюджетних асигнувань.

2-й відповідач, відзивом на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на вимоги Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 та наказ ДПА України Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів ДПС України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ № 350 від 18.08.05.

Позивач у запереченнях на відзиви відповідачів наполягає на задоволенні позовних вимог.

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін та приймаючи до уваги, що:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

ЗАТ «Краснодонський завод «Автоагрегат»-  позивач у справі, зареєстроване платником податку  на додану вартість в  Краснодонській ОДПІ, про що отримано свідоцтво.

Позивачем була подана декларація з ПДВ за вересень 2006 року разом з додатком № 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування»та заявою про повернення суми бюджетного відшкодування.

Підставою для отримання бюджетного відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період відповідно до пп. 7.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97.

Відповідно до пп. 7.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту настання бюджетного відшкодування у залежність від того, коли у отримувача товарів наступного податкового періоду.

За даними податкової декларації за результатами господарської діяльності позивача у вересні 2006 року сума бюджетного відшкодування склала 298644 грн.

У акті податкового органу Про результати виїзної позапланової перевірки податкової декларації з ПДВ за вересень 2006 року № 2491/23-00231290 від 06.12.00 зазначено, що в результаті перевірки, проведеної на підставі пп. 7.7.5 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 встановлено фактична сума бюджетного відшкодування у розмірі 297131 грн. 51 коп.

Оскільки до наступного часу сума бюджетного відшкодування повністю не погашена, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачі позовні вимоги відхилив, з підстав викладених вище.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності та розглянувши надані докази, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Відповідно до вимог діючого законодавства порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету (бюджетне відшкодування), та строки проведення розрахунків визначено у Законі України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 (далі - Закон про ПДВ).

Пунктом 7.7 Закону про ПДВ передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. Тому, сума бюджетного відшкодування залежить лише від правильності визначення суми податкових зобов’язань та податкового кредиту.

Підпунктом 7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону про ПДВ, правильно визначення даних  сум вона підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону про ПДВ, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні податкові періоди (у т.ч. розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності –зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ, передбачено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктами 7.7.4 ст. 7 Закону про ПДВ передбачено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 1.8 ст. 1 Закону про ПДВ визначено, що бюджетне відшкодування –це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Зазначений пункт безпосередньо не встановлює порядок визначення суми бюджетного відшкодування, а відсилає до інших норм цього Закону.

Відповідно до пп. 7.7.5  Закону про ПДВ протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного  казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що за даними поданої податкової декларації, за результатами господарської діяльності позивача у вересні 2006 року, сума бюджетного відшкодування, визначена відповідно до ст. 7 Закону про ПДВ, склала 298644 грн.

За результатами позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності позивача за вересень 2006 року стосовно нарахування та сплати до державного бюджету ПДВ податкової декларації з ПДВ за вересень 2006 року № 2491/23-00231290 від 06.12.00 зазначено, що в результаті перевірки, проведеної на підставі пп. 7.7.5 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.97 встановлено фактична сума бюджетного відшкодування у розмірі 297131 грн. 51 коп.

Проте, позивачу було відшкодовано ПДВ лише частково, на час звернення з позовом до суду невідшкодованою залишилась сума 51267 грн. 51 коп..

Відповідно до пп. 7.7.6 Закону про ПДВ на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного  казначейства  надає  платнику податку  зазначену  у  ній  суму  бюджетного  відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний  банківський рахунок  платника  податку  в  обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Згідно з п.4 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України 02.07.97 № 209/72 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.01 № 200/86) (далі – Порядок 209) відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Статтею 48 Бюджетного кодексу України  в Україні передбачено застосування казначейської форми обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України, у тому числі операцій з коштами державного бюджету та розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті  зобов’язань та проведенні платежів.

У зв’язку з чим, органи Державного казначейства здійснюють операції з перерахування коштів держбюджету з податку на додану вартість за висновками податкових органів або за рішенням суду, у зв’язку з чим Головне УДК України у Луганській області правомірно залучено в якості 1-го відповідача.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, судова колегія погоджується з доводами позивача щодо правильності визначення податкових зобов’язань та суми податкового кредиту, а також правильності визначення суми бюджетного відшкодування, тому позовна вимога щодо стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості за податковою декларацією за  вересень 2006 року у розмірі 51267 грн. 51 коп. підлягає задоволенню.

Крім того, безпідставними є посилання відповідачів на не завершення на час розгляду справи проведення податковим органом зустрічних документальних перевірок по ланцюгу постачання, оскільки цей факт ні в якому разі не повинен перешкоджати платнику податків у встановленому порядку та строки отримувати документально підтверджені суми від’ємного значення ПДВ в якості бюджетного відшкодування.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 157, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія

п о с т а н о в и л а:

1.  Позов задовольнити.

2. Стягнути з державного бюджету України на користь позивача Закритого акціонерного товариства «Краснодонський завод «Автоагрегат», смт. Краснодон Луганської області, вул. Заводська, 1, код 00231290 суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 51267 грн. 51 коп. за декларацією за вересень 2006 року.

3. Стягнути з Державного бюджету України, на користь позивача судові витрати у розмірі 512 грн. 67 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 12.11.07.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                О.О.Седляр

Суддя                                                                                Т.М.Мінська

Суддя                                                                                Є.Ю.Пономаренко