СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" грудня 2007 р.

Справа № 4/4359

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-97” смт.Базалія, Теофіпольського району,

ОСОБА_1 смт.Теофіполь,

ОСОБА_2 смт.Базалія,
Теофіпольського району,

ОСОБА_3 смт.Базалія,
Теофіпольського району,

ОСОБА_4 смт.Базалія,
Теофіпольського району

до ОСОБА_5 смт. Базалія
Теофіпольського району

ОСОБА_6 смт. Теофіполь

За участю третіх осіб на стороні
позивачів учасників товариства:

ОСОБА_7, АДРЕСА_1;

ОСОБА_8, АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_9, АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_10,  АДРЕСА_3.

про
визнання недійсним договору дарування 10,0 % (1843,00 грн.) частки в статутному
капіталі ТОВ “Мрія-97” укладений 25.05.2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Колегія
в складі :

Головуючий  -   Л.П.Баула

Судді        -
В.В.Виноградова

-    О.Є.Танасюк

За участю представників сторін:

від позивачів
1.ОСОБА_1- директор товариства

2.ОСОБА_11 -за довіреністю від
26.09.2007 року

3.ОСОБА_2- паспорт серії НОМЕР_1

4. ОСОБА_1- за
довіреністю від 06.06.2006р.

5.ОСОБА_4 - паспорт
серії НОМЕР_2

від третіх осіб на стороні
позивачів - ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5 - ОСОБА_12 -за довіреностями від
15.11.2006р. №036258 серії ВЕІ, №036254 серії ВЕІ, №036255 серії ВЕІ

від
третьої особи на стороні позивача -ОСОБА_10 -ОСОБА_1 за довіреністю від
31.01.2007 року

від відповідачів:   ОСОБА_12 - за дорученнями від 15.11.2006р.

Рішення
виноситься 24.12.2007р., так як в судовому засіданні оголошувалась перерва.

В судовому засіданні проголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Суть спору:

Позивачі з врахуванням
доповнень до позовної заяви просять суд визнати недійсним договір дарування
10,0% частки в статутному фонді ТОВ „Мрія-97”, укладеного 25.05.2006р. між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6. При цьому, посилаються на п.5.2 установчого договору,
п.п.5,6,7 статуту товариства , ст. 53 Закону України „Про господарські
товариства”, ст. 147 ЦК України відповідно до яких учасник товариства має право
відступити свою частку у статутному фонді за згодою решти учасників, які мають
переважне право на придбання відчужуваної частки. Зазначають, що на зборах
учасників питання про продаж частки
іншим учасникам не розглядалось, учасники ТОВ не давали згоди на
відчуження частки ОСОБА_5 іншим особам.

Вважають, що відчуження шляхом
дарування ОСОБА_5 своєї частки ОСОБА_6 суперечить вимогам чинного законодавства
та порушує права інших учасників товариства.            Представник ТОВ „Мрія”
наполягає на задоволенні позову, в наданих письмових поясненнях та в судовому
засіданні вказує на те, що діями відповідачів порушенні законні права та
інтереси товариства, що виражається в позбавленні можливості виконавчого органу
товариства корпоративного управління, засадами якого є недопущення укладання
угод, які суперечать інтересам товариства, урегулювання порядку відчуження
часток та захист при цьому інтересів всіх учасників. Звертає увагу , що
дарування часток у статутному капіталі були проведені без узгодження чи
повідомлення органів управління товариства, чим порушено вимоги статуту ТОВ за
якими учасники зобов'язані дотримуватись вимог установчих документів ,
виконувати рішення і розпорядження директора та зборів учасників. Стверджує, що
укладення відповідачами договорів дарування часток у статутному капіталі
товариства привело до допуску в товариство „чужого” учасника. Який одержав
можливість контролювати товариство та керувати його діяльністю без відома та
участі органу управління товариства.

Представник позивача - ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, у судовому засіданні та у письмових поясненнях від
24.10.2007р. зазначив, що відповідно до ст. 53 Закону України „Про господарські
товариства” учасники товариства
користуються переважним правом придбання частки  учасника , який її відступив, пропорційно їх
часткам у статутному фонді товариства або в іншому погодженому між ними
розмірі. Порядок реалізації цього права законом не визначений.

Позивач вважає, що переважне право
учасника на придбання частки при відступленні застосовується також при
даруванні, купівлі-продажу цієї частки. Посилається на п.5.2 установчого договору
товариства, відповідно до якого учасник товариства може за одностайною згодою
решти учасників відступити свою частку одному або кільком учасникам (або третім
особам), а згідно п.5.6 статуту ТОВ „Мрія-97” -при  відмові будь-якого учасника від своєї частки
вона підлягає передачі іншим учасникам. Посилається також на ст. 147 ЦК
України, ст. 88 ГК України.

Вважає, що в даному випадку має місце
застосування ч.1 ст. 346, ч.3 ст. 347 ЦК України, які встановлюють таку
підставу для припинення власності, як відмова власника від права власності, що
не є відчуженням. Відмова від права власності є альтернативою відчуженню, що
регулюється ст. ст. 53,54 Закону України „Про господарські товариства”.

В додаткових поясненнях від
12.11.2007р. зазначає, що установчий договір товариства є установчим документом
, так як після набрання чинності ЦК України ( 2003р.) не були внесені зміни до
статуту товариства із зазначенням відомостей про учасників товариства, розмір
статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника , порядок передання
часток у статутному фонді, а поскільки всі ці відомості зазначені в установчому
договорі , то він є дійсним на даний час. Посилаючись на ст. 53 Закону України
„Про господарські товариства „ стверджує, що відчуження учасником товариства
своєї частки третім особам допускається , якщо інше не встановлено статутом
товариства і учасник товариства про намір відчуження своєї частки повинен
повідомити про це інших учасників , які мають право протягом місяця з дня
повідомлення скористатися своїм переважним правом щодо придбання відчужуваної
частки. При цьому відповідачі не повідомили позивачів про відчуження своїх
часток ОСОБА_6 і ще за місяць до загальних зборів, на яких мало вирішуватись це
питання, вчинили договори дарування своїх часток.

ОСОБА_4 в судовому засіданні
та письмових поясненнях зазначила, що відчуження ОСОБА_5 частки в статутному
фонді порушує її права та інтереси як учасника товариства, оскільки вона, як
учасник товариства, має переважне право на придбання відчужуваної іншим
учасником частки. При цьому, посилається на
п.5.2 установчого договору, п. п. 5.6, 5.7 Статуту ТОВ „Мрія-97, ст.53
Закону України „Про господарські товариства”, ст. 147 ЦК України.  Стверджує, що на зборах учасників товариства
питання про продаж або дарування частки ОСОБА_5 не розглядалось, а також
учасники товариства не давали своєї згоди на відчуження частки останнього
третім особам.

Крім того, зазначила, що учасниками
товариства було укладено договір застави, відповідно до якого учасники
зобов'язувались не вчиняти будь-яких дій по відчуженню предмета застави без
згоди заставодержателя (ст. 586 ЦК України).

Повноважний представник
відповідачів (ОСОБА_12) у судовому засіданні та у поданому  письмовому відзиві на позов проти позовних
вимог заперечує. Вказує на те, що згідно ч. 1 ст. 53 Закону України „Про
господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю
може за згодою решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи
кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше не передбачено установчими
документами, то і третім особам. Посилаючись на ч.2 ст. 147 ЦК України,
зазначає, що відчуження учасником товариства своєї частки (її частини) третім
особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства, а статутом
товариства в редакції 2003 р., якій діяв на день проведення зборів, не
передбачалась заборона відступлення частки учасником товариства третій особі.

Вказує, що учасники товариства
користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно
до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між
учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля
здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина)
пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не
скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про
намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку,
встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка
(її частина) учасника може бути відчужена третій особі. (ч.2 ст.147 ЦК
України).

Таким чином, вважає, що ЦК України
встановлено переважне право інших учасників товариства з обмеженою
відповідальністю саме на купівлю частки іншого учасника товариства. Згідно Ч. 2
ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути майнові права якими володіє
дарувальник. Предметом розгляду цієї справи є саме договір дарування, який було
укладено між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вказує, що згідно ч. 1 ст. 143 ЦК
України, ст. 4 Закону України „Про господарські товариства”  установчим документом товариства з обмеженою
відповідальністю є лише статут товариства, тому посилання на невідповідність
спірного договору нормам установчого договору товариства є безпідставним і
необґрунтованим.

Тому твердження позивачів, що при
відступлені часток в статутному фонді учасником товариства ОСОБА_5 у власність
ОСОБА_6 було здійснено з порушенням переважного права інших учасників
товариства на придбання цих часток, вважає безпідставним.

Стосовно твердження позивачів про те,
що на зборах учасників питання про відчуження або придбання часток не
розглядалось, стверджує, що 23.05.2006р. учасник товариства ОСОБА_5 склав
нотаріально посвідчену заяву до зборів учасників товариства з проханням вивести
його із складу засновників товариства у зв'язку із передачею належної йому
частки  у статному фонді товариства   у розмірі 10,0% ОСОБА_6  Протоколом зборів учасників було ухвалено
„задовольнити заяву ОСОБА_5 та вивести зі складу учасників товариства ОСОБА_5
згідно поданої заяви". При цьому, вказаним протоколом ОСОБА_6  було
прийнято  до  складу учасників товариства та визначено
новий розподіл часток у статутному фонді між учасниками. Всі рішення зборів
учасників товариства були прийняті одноголосно.

Посилається на те, що частка учасника
товариства з обмеженою відповідальністю після повного внесення ним вкладу може
бути придбана самим товариством. У цьому разі воно зобов'язане передати її
іншим учасникам або третім особам у строк, що не перевищує одного року. (ч. 4
ст. 53 Закону України „Про господарські товариства"). Лише в цьому випадку
до порядку денного зборів учасників ТОВ може бути включене питання „про
відчуження або придбання часток", як це сформульоване в позовній заяві.
Тому, вважає безпідставними твердження позивачів про порушення вимог ст. 53
Закону України вказаного Закону та ст. 147 ЦК України при проведенні спірних
зборів учасників товариства.

Вважає недоречним застосовувати в
даному спорі аналогію права (ст.8 ЦК України) стосовно переважного права
учасників ТОВ „Мрія-97" на придбання часток інших учасників ТОВ,
оскільки  відносини відчуження як акцій в
закритих акціонерних товариствах, так і часток в статутному фонді товариств
з  обмеженою відповідальністю
врегульовані ЦК України, ГК України, іншими законодавчими актами.

Представник від третіх осіб на
стороні позивачів -ОСОБА_12  у
судовому засіданні та у письмових поясненнях не погоджується із позовними
вимогами щодо переважного права на придбання частки іншого учасника,
посилаючись на ст. 147 ЦК України, де зазначено про переважне право учасників
товариства виключно при продажі частки в статутному капіталі учасником
товариства. Це право не стосується договору дарування. При цьому,
посилається  на ст.53 Закону України „Про
господарські товариства” .Робить висновок, що до відносин, які виникли із
спірного договору дарування взагалі не повинні застосовуватись положення
чинного законодавства ,які регулюють переважне право учасників товариства на
придбання частки в статутному капіталі в іншого учасника товариства. Вважає, що
для вирішення питання щодо дійсності спірного договору необхідно застосовувати
норми ЦК України.

Вважає безпідставними посилання
позивачів на п. 5.6 статуту товариства та ч. 1 ст. 346, ст. 347 ЦК України щодо
передачі частки в статутному фонді ТОВ лише іншим учасникам товариства при
відмові від цієї частки учасника, оскільки відповідно п.1,2 ч.1 ст. 346 ЦК
України відчуження власником свого майна та відмова від права власності є
різними підставами для припинення права власності.

Стверджує, що у відповідності до
заяви ОСОБА_5, в якій він просить вивести його із складу засновників товариства
у зв'язку із передачею (даруванням) належної йому частки в статутному фонді ТОВ
ОСОБА_6, відбулася не відмова ОСОБА_5 від належної йому частки в статутному
капіталі товариства, а відчуження частки шляхом дарування. Тому вважає
безпідставним посилання позивачів на вимоги ст.ст.  346, 347 ЦК України, які регулюють питання
відмови від права власності.

Крім того, вважає безпідставним
твердження позивачів про невідповідність спірного договору нормам установчого
договору товариства, оскільки установчий договір товариства не є установчим
документом з 01.01.2004р. .ЦК України не встановлено обов'язковості наявності
згоди решти учасників товариства при відчужені одним із учасників своєї частки
в статутному капіталі (фонді) товариства іншому учаснику, ні установчим
договором , ні статутом , ні  законодавчими
актами не встановлено умов на отримання попередньої згоди учасником товариства
від решти учасників у випадку наміру відчуження належної йому частки в
статутному капіталі шляхом укладення саме договору дарування.

Посилається на те, що всі учасники
ТОВ  „Мрія-97", в тому числі і
ОСОБА_5 були належним чином у відповідності до вимог Закону України „Про
господарські товариства" повідомлені про скликання зборів учасників
товариства на 30.06.2006р. із порядком денним, в якому були зокрема питання „вихід
учасників із складу товариства" та „прийняття нового учасника
товариства"

Вказує, що у відповідності до вимог
ст. 210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації є вчиненим з
моменту його державної реєстрації і таким чином укладення договору дарування
між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до проведення зборів учасників товариства та наступної
державної реєстрації змін до статуту товариства не призвело до виведення
ОСОБА_5 із складу учасників ТОВ „Мрія-97", тому вважає, що ОСОБА_5
залишався учасником ТОВ „Мрія-97" до дня державної реєстрації змін до
статуту товариства.

Вказує на те, що рішення про зміну
складу учасників ТОВ "Мрія-97" були прийняті одноголосно, включаючи
голоси самого ОСОБА_5, інтереси якого представляв ОСОБА_6 за довіреністю, а
решта учасників  не висловлювали своїх
заперечень щодо зміни складу учасників товариства, внесених на підставі
спірного договору дарування.

Вважає хибним твердження позивача про
те, що на зборах учасників товариства питання про відчуження або придбання
часток взагалі не розглядалось. Вказує на те, що питання про вихід учасників із
складу товариства, питання про прийняття нового учасника товариства та питання
про внесення змін до статуту товариства були включені до порядку денного зборів
учасників ТОВ „Мрія-97", розглядались на зборах і по цих питаннях були
прийняті рішення, а спір про визнання зборів учасників товариства недійсними не
є предметом розгляду даної справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши фактичні  обставини, на яких ґрунтується позовна вимога
і заперечення проти позову, дослідивши докази, встановлено наступне.

12 березня 2003р. ОСОБА_7
Теофіпольський район смт. Базалія , ОСОБА_9
Теофіпольський район смт. Базалія , ОСОБА_5 Теофіпольський район смт.
Базалія, ОСОБА_10  Теофіпольський район
смт. Базалія,  ОСОБА_1 смт.
Теофіполь,ОСОБА_8 смт. Базалія Теофіпольського району,ОСОБА_2 смт. Базалія
Теофіпольського району, ОСОБА_3 смт. Базалія Теофіпольського
району.,ОСОБА_4  смт. Базалія
Теофіпольського району погодились створити сільськогосподарське ТОВ „Мрія-97”
та підписали установчий договір про створення
та діяльність ТОВ „Мрія-97”, який посвідчений державним нотаріусом
Теофіпольської державної нотаріальної контори 27.03.2003р. за № 398.Згідно
п.10.3 договору Статут товариства є обов'язковим додатком до нього.

Пунктом 1.2 Установчого договору
встановлено, що даний договір визначає обов'язкові для учасників положення щодо
створення , діяльності  та припинення
товариства.

Розділом  V договору виписано процедуру виходу  учасника з товариства, передачу частки з
статутного фонду товариства , виключення учасника із складу товариства. Зокрема
пунктом 5.2 встановлено, що учасник може за одностайною згодою решти учасників
відступити свою частку

(її частину) одному або кільком
учасникам цього товариства або третім особам.

Зборами учасників товариства
12.03.2003р. затверджено нову редакцію Статуту ТОВ „Мрія-97” зареєстровано
Теофіпольською районною держадміністрацією 25.03.2003р.

25.05.2006р. згідно договору дарування
частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5
передав у власність  ОСОБА_6 частку в
статутному капіталі ТОВ „Мрія-97”розміром 10,0 % ( вартістю  1843,00 грн.)

Позивачі звернулися до господарського
суду з позовом про визнання недійсним даного договору з підстав порушення
корпоративних прав , а саме переважного права як учасників товариства на
придбання частки.

Досліджуючи надані сторонами
докази, аналізуючи наведені представниками сторін пояснення та заперечення,
оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги учасників
товариства ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають задоволенню
враховується  наступне.

Конвенцією про захист прав людини
та основних свобод (1950р.)( ратифікована Законом України №475/97-ВР від
17.07.97.) встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його  цивільних
прав  та обов'язків   має право на справедливий   і
відкритий  розгляд  упродовж
розумного  строку незалежним і
безстороннім  судом,  встановленим
законом ( стаття 6 (1)

Згідно ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно зі статтею 4 Закону України
від 19.09.91 N 1576-XII "Про господарські товариства"

(в редакції закону від 07.03.2002 ,
чинній на момент підписання установчого договору )

акціонерне товариство, товариство з
обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на
підставі установчого договору і статуту.

Установчі документи повинні містити
відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників
та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення
статутного фонду, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію
органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань,
по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до
установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

До установчих документів можуть бути
включені інші умови, що не суперечать законодавству України.

Положеннями статті 11 Закону України
„Про господарські товариства” на учасника товариства покладено обов'язок
додержуватися  установчих документів
товариства і виконувати рішення загальних зборів та інших органів управління
товариства.

Питання переходу частки ( її частини)
учасника у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю
регулюється положеннями ст.147 ЦК України, ст.53 Закону України „Про
господарські товариства”.

Стаття 53 Закону України від 19.09.91 N
1576-XII "Про господарські товариства" ( в редакції закону від
7.03.2002., чинній на момент підписання установчого договору ) передбачала , що

учасник товариства з обмеженою
відповідальністю може за згодою решти учасників відступити свою частку (її
частину) одному чи   кільком учасникам
цього ж товариства, а якщо інше не передбачено установчими документами, то і
третім особам. Учасники товариства користуються переважним правом придбання
частки (її частини) учасника, який її відступив, пропорційно їх часткам у
статутному фонді товариства або в іншому погодженому між ними розмірі.

Цивільний кодекс України ( стаття
147 ) встановлює: пункт 1: учасник товариства з обмеженою відповідальністю має
право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному
капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.; пункт 2: відчуження
учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини)
третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Пунктами 1 та 4 прикінцевих та
перехідних положень ЦК України встановлено, що Цивільний кодекс України набирає
чинності з 1.01.2004 року та застосовується
до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо
цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання чинності цим Кодексом.

Пункт 9 прикінцевих та перехідних
положень ЦК України визначає, що до договорів,
що були укладені до 1  січня  2004
року  і продовжують  діяти
після  набрання  чинності
Цивільним  кодексом України,  застосовуються  правила
цього  Кодексу  щодо
підстав, порядку  і  наслідків зміни або розірвання договорів
окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Статут ТОВ „Мрія-97”, станом на момент
укладення договору дарування від 25.05.2006 року, діяв в редакції затвердженій
зборами учасників товариства 12.03.2003р. та
зареєстрований Теофіпольською районною держадміністрацією 25.03.2003р. Як
вбачається з положень даного статуту товариство здійснює свою діяльність
відповідно до чинного законодавства України, даного Статуту та установчого
договору ( п.1.3), склад засновників товариства, порядок формування Статутного
фонду, розмір частки кожного члена Товариства, терміни та порядок внесення ними
вкладів визначається установчим договором.( п.1.2), учасники товариства
зобов'язані дотримуватися вимог установчих документів( п.4.8).

Розділом  V установчого договору в
якому учасниками товариства встановлено процедуру виходу  учасника з товариства, передачу частки з
статутного фонду товариства , виключення учасника із складу товариства,  зокрема пунктом 5.2 встановлено, що учасник
може за одностайною згодою решти учасників відступити свою частку ( її частину)
одному або кільком учасникам цього товариства або третім особам.

Враховуючи те, що відповідно до
п.10.1 Установчого договору передбачено, що дія даного договору може бути
припинена лише за умови прийняття сторонами спільного рішення про це. Зміни та
доповнення  до даного установчого
договору оформляються у вигляді додатків до нього у відповідності до чинного
законодавства і є невід'ємною частиною, а зміни та доповнення набирають сили з
часу їх підписання всіма учасниками або їх представниками (п.10.2.договору),
установчий договір укладений між учасниками товариства з обмеженою
відповідальністю „Мрія-97” є чинним на момент укладення спірного договору
дарування, а тому сторони договору повинні діяти в межах повноважень визначених
установчим договором.

Крім того, згідно прикінцевих
положень Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили
чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного
кодексу України” № 997-У від 27.04.2007 року до приведення статутів у
відповідність із цим Законом юридичні особи керуються положеннями діючих
статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

Пункт 2 статті 11 Цивільного кодексу
України встановлює , що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є
договори та інші правочини.

Істотною умовою договорів про
відступлення частки в статутному капіталі є предмет договору

(спосіб відступлення частки шляхом
купівлі-продажу, дарування, міни тощо).

За таких обставин, учасник
товариства мав право за одностайною згодою решти учасників відступити свою
частку ( її частину) одному або кільком учасникам цього товариства або третім
особам. Докази щодо надання згоди решти учасників товариства на відступлення
частки учасником суду не надано. Крім того, в судовому засіданні позивачі
пояснили , що про факт відступлення частки їм не було відомо, відповідної згоди
вони не надавали.

Частиною1ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України передбачено, що зміст
правочину  не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства.

Заперечення відповідачів, проти заявленого позову судом не приймаються,
оскільки вони спростовуються вищевикладеним.

Позовні вимоги
ТОВ „Мрія-97” задоволенню не підлягають, оскільки  всупереч ст. 33 ГПК України ним не надано
доказів і відповідно не доведено, що в результаті укладеного відповідачами  спірного договору дарування були порушенні
його корпоративні права.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 13, 15, 22,
33, 44, 49, 82-85, 115 Господарського
процесуального Кодексу
України,  суд -

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 смт.Теофіполь,
ОСОБА_2 смт.Базалія, Теофіпольського району, ОСОБА_3 смт.Базалія,
Теофіпольського району, ОСОБА_4 смт.Базалія, Теофіпольського району до ОСОБА_5
смт. Базалія Теофіпольського району та ОСОБА_6 смт. Теофіполь за участю третіх
осіб на стороні позивачів учасників товариства: ОСОБА_7, АДРЕСА_1;  ОСОБА_8, АДРЕСА_2 ;  ОСОБА_9 , АДРЕСА_3;  ОСОБА_10,
АДРЕСА_3 про визнання недійсним договору дарування 10,0 % (
вартістю  1843,00 грн.) частки в
статутному капіталі ТОВ “Мрія-97” укладений 25.05.2006 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати недійсним договір
дарування 10,0 % ( вартістю  1843,00
грн.) частки в статутному капіталі ТОВ “Мрія-97” укладений 25.05.2006 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 смт. Теофіполь.

В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-97" смт. Базалія Теофіпольського району
відмовити.

Колегія в складі :

Головуючий                                        -   Л.П.Баула

Судді                                                  -
В.В.Виноградова

-    О.Є.Танасюк

Суддя