СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

7 червня 2007 року

Справа № 2-28/16695-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Горошко Н.П.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Шруб Ольга Миколаївна, довіреність № 15 від 10.01.2007 - комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне об'єднання Залізничного району міста Сімферополя";

представник відповідача - Бєлогуб Галина Борисівна, довіреність № 002-Д від 04.01.2007 - відкрите акціонерне товариство "Крименерго";

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Крименерго" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Альошина С.М.) від 23.02.2007 у справі № 2-28/16695-2006,

за позовом           Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Залізничного району міста Сімферополя" (вул. Дзюбанова, 13, Сімферополь, 95000)

до           Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" (вул. Київська, 74/6, Сімферополь, 95034)

про стягнення 66677,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне об'єднання Залізничного району міста Сімферополя" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відкритого акціонерного товариства "Крименерго" про стягнення 66677,80грн. заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових систем енергопостачання.

Представник відкритого акціонерного товариства "Крименерго" надав суду клопотання від 12.02.2007, в якому просив залучити до матеріалів справи копію акту взаємних розрахунків, в якому відповідач визнав суму заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових систем у розмірі 3110,35грн. за червень 2004 року, оскільки саме з 22.06.2004, з моменту винесення рішення суду у справі № 2-21/3918-2004 за позовом житлово-експлуатаційного об'єднання Залізничного району до відкритого акціонерного товариства "Крименерго" про спонукання до укладення договору сторони досягли згоди по всім істотним умовам.

Однак, представник комунального підприємства "Житлово-експлуатаційного об'єднання Залізничного району міста Сімферополя", у цьому ж судовому засіданні пояснив, що заборгованість в розмірі 3110,35грн. у суму позову не увійшла та стягнута з відповідача рішенням суду в іншій справі.

Представник відповідача з позовними вимогами не погодився та просив суд у позові відмовити, оскільки за період з 01.01.2004 по 22.06.2004 договірні відносини між позивачем та відповідачем були відсутні.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали суду письмове уточнення позовних вимог від 23.02.2007, в якому позивач вказав, що в позовній заяві були допущені описки, а саме: в абзаці 4 вказаний розмір витрат за перший квартал 2004 року складає згідно розрахунку не 39967,33грн., а 39967,34грн., і відповідно, за період з 01.01.2004 по 01.07.2004 були здійснені роботи на загальну суму 80062,50грн. (замість 80062,46грн., як було вказано в позові).

Таким чином, комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційного об'єднання Залізничного району міста Сімферополя" уточнило позовні вимоги та просило стягнути з відповідача 66677,81грн. за період з 01.01.2004 по 01.06.2004, згідно актів звірки між позивачем та відкритим акціонерним товариством "Крименерго".

Також, представники позивача надали суду письмове пояснення у справі, в якому, посилаючись на норми чинного законодавства України, а саме, на пункт 7.19 Правил користування електричною енергією, позивач обґрунтував законність своїх позовних вимог та просив їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 66677,81грн. витрат на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем у відповідності з доданими до позову розрахунками.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.02.2007 (суддя С.М. Альошина) позов задоволено.

З відкритого акціонерного товариства "Крименерго" на користь комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Залізничного району міста Сімферополя" стягнуто 66677,81грн. - заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових мереж енергоспоживання, 666,78грн. - державного мита та 118грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати.

Основний аргумент апеляційної скарги полягає в тому, що рішення господарського суду прийнято необґрунтовано, при порушенні норм матеріального та процесуального права, а саме при прийнятті рішення судом не були застосовані норми права, що підлягали застосуванню.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

Наказом Рескомітету по житлово - комунальному господарству Автономної Республіки Крим, РП Національної комісії з регулювання електроенергетики в Криму, Державної акціонерної електроенергетичної компанії "Крименерго" № 101/92 від 24.06.1999 "Про відшкодування житлово-експлуатаційним організаціям витрат на технічне обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж та обладнання житлового фонду" були затверджені Методичні рекомендації по розрахунку вартості технічного обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж та обладнання у житловому фонді.

Даним наказом затверджено місячну вартість технічного обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж та обладнання на 1000кв.м. загальної експлуатованої площі житлового фонду в Автономній Республіці Крим у розмірі 13,50грн., з доданням розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з копії рішення господарського суду від 25.05.2004 у справі № 2-21/3852-2004, доданої позивачем до заперечення на відзив № 1607 від 14.11.2006 (а.с.49-50), між відкритим акціонерним товариством "Крименерго" та житлово-експлуатаційним об'єднанням Залізничного району міста Сімферополя були укладені договори про користування електричною енергією № 206 від 11.04.1991, № 3630 від 08.08.2001, № 205 від 09.10.1998, № 809 від 30.05.1991, № 804 від 10.04.1991, № 3700 від 12.04.2002, № 3675 від 14.01.2002 та № 3810 від 25.02.2002.

22 червня 2004 року у справі 2-21/3918-2004 було винесено рішення про зобов'язання відкритого акціонерного товариства "Крименерго" укласти договір 01.01.2004 на обслуговування внутрішньобудинкових мереж енергоспоживання.

Таким чином, 22 червня 2004 року між відкритим акціонерним товариством "Крименерго" та житлово-експлуатаційним об'єднанням Залізничного району міста Сімферополя було укладено договір № 15-487/1 на проведення розрахунків з житлово-експлуатаційною організацією за обслуговування внутрішньобудинкових мереж енергоспоживання.

Згідно з пунктом 1.1. даного договору, замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) приймає на себе зобов'язання по надійній передачі електричної енергії, яку поставляє замовник у квартири та інші приміщення житлового фонду Виконавця по його внутрішньобудинкових системах від межі розділу електромереж до електролічильника споживача та виконує комплекс робіт по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж та електрообладнання відповідно до додатку № 1 і № 2 даного договору.

Відповідно до вимог вищевказаного наказу № 101/92 від 24.06.1999 позивач здійснював роботи по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових електричних систем і обладнанню житлового фонду та поніс витрати згідно розрахунків витрат по обслуговуванню внутрішньобудинкових систем та комунального підприємства "Житлово-експлуатаційного об'єднання Залізничного району міста Сімферополя" за перший квартал 2004 року у розмірі 39 967,34грн. (з урахуванням наданого позивачем 23.02.2007 уточнення) та за другий квартал 2004 року у розмірі 40095,16 грн.

Таким чином, за період з 01.01.2004 по 01.07.2004 позивачем були здійснені роботи, за даними позивача (з урахуванням уточнення позивача від 23.02.2007), на загальну суму 80062,50грн.

Вищевикладене свідчить про наявність зобов'язання відповідача перед позивачем.

18.05.2004 та 23.07.2004 відповідно, на адресу відповідача були направлені рахунки на сплату виниклої заборгованості, а саме, рахунок № 39 за січень, лютий, березень 2004 року на суму 39967,34грн., та рахунок № 40 за квітень, травень та червень 2004 року на суму 40095,16грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок за червень 2004 року відповідачем було сплачено.

Таким чином, за період з 01.01.2004 по 01.06.2004 за відповідачем склалась заборгованість у сумі 66677,81 грн., що також підтверджено актом звірки взаємних розрахунків між сторонами за період з 01.01.2004 по 01.07.2004, належно завірена копія якого надана представником відповідача у судовому засіданні в суді першої інстанції 12.02.2007.

Однак, всупереч чинному законодавству України, заборгованість відповідачем, на день розгляду справи, позивачу не сплачена.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідачу була направлена претензія від 24.05.2006, в якій позивач просив погасити заборгованість яка утворилась у зв'язку з наданням відповідачу послуг. Однак, за даними позивача, та відповідно до матеріалів справи дана претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві на позовну заяву № 10/1281 від 09.11.2006 посилається на Порядок проведення розрахунків житлових організацій та підприємств Міненерго за обслуговування внутрішньобудинкових мереж електроспоживання, затверджених наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 235 від 28.09.1999, яким житлові організації та підприємства Міненерго укладають договори про розрахунки житлових організацій і підприємств Міненерго за обслуговування внутрішньобудинкових мереж електроспоживання.

Форма договору про розрахунки житлових організацій та підприємств Міненерго за обслуговування внутрішньобудинкових мереж електроспоживання та додатків до нього є примірною, затвердженою наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 28.09.1999 № 235.

Згідно з вищевказаним Порядком витрат на технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж та обладнання від увідного пристрою до щитків (лічильника), які передбачені для електропостачання квартир, відшкодовуються житлово-експлуатаційним організаціям за їх рахунками відповідно з цим порядком в об'ємах визначених договором.

Договір між відкритим акціонерним товариством "Крименерго" та комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційне об'єднання Залізничного району міста Сімферополя" було укладено з дня винесення рішення господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 2-21/3918-2004, тобто з 22.06.2004.

Таким чином, виходячи із заперечень відповідача, оскільки, договірні відносини між сторонами були відсутні у період з 01.01.2004 по 22.06.2004 (за який нарахована відповідачу заборгованість у розмірі 66677,81грн.), то опираючись на це відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими і просив у позові відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з заперечення на відзив № 1607 від 14.11.2006, період відносин між сторонами, за який виникла заборгованість у розмірі 66677,81грн. (сума позову, з урахуванням уточнення позовних вимог позивача від 23.02.2006), з 01.01.2004 по 01.06.2004 дійсно не був врегульований договором між сторонами, який було укладено 22.06.2004, тобто з моменту винесення рішення господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 2-21/3918-2004.

Однак, відповідно до пункту 7.19 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 (в редакції з 18.12.2003 по 29.11.2005, яка діяла у спірний період), у разі використання постачальником електричної енергії мереж основного споживача або житлової організації для технічного забезпечення постачання електричної енергії населенню та/або субспоживачам відшкодування обґрунтованих витрат з утримання технологічних електричних мереж оплачується власнику цих мереж постачальником електричної енергії, у тарифах (цінах) якого передбачені необхідні статті витрат.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 66677,81 грн. документально встановлений та підтверджений матеріалами справи.

При таких обставинах апеляційна інстанція вважає, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням вищевказаного уточнення позовних вимог від 23.02.2007 у повному обсязі.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду прийнято при правильному застосуванні матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.02.2007 у справі № 2-28/16695-2006 залишити без змін.

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Крименерго" залишити без задоволення.

Головуючий суддя

Судді