ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  03/5452а

"24" грудня 2007 р.
м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Єфіменко В.В.

з секретарем судового засідання
Макарченко Н.П..,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат -
ОСОБА_2 (ордер від 05.12.2007 р.),

від відповідача: Даньковська  Н.С. за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу

за
позовом приватного підприємця ОСОБА_1, м.Черкаси до  виконавчого комітету Черкаської міської ради,
м.Черкаси

про  часткове скасування рішення  від 16.10.2007 р. № 1459.,-

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про скасування  рішення виконавчого комітету Черкаської
міської ради № 1459 від 16 жовтня 2007 року “Про заборону продажу алкогольних
напоїв та тютюнових виробів” з  мотивів
порушення вказаним рішенням прав позивача
та вимог ст. 19 і ст. 23 Господарського кодексу України. Дії відповідача
є втручанням в господарську діяльність позивача. Крім того, позивач просить:

-          визнати 25 жовтня 2007 р.  початком перебігу строку звернення з
адміністративним позовом про оскарження рішення № 1459 виконавчого комітету
Черкаської міської ради;

-          у порядку забезпечення позову, з
метою усунення небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, до
ухвалення рішення в адміністративній справі зупинити дію рішення № 1459 виконавчого
комітету Черкаської міської ради, від 16.10.2007 р. в частині заборони продажу
алкогольних напоїв та тютюнових виробів у павільйоні по вул.Енгельса,158;

-          судові витрати покласти на
відповідача.

Позивач та його представник у
судовому засіданні просили позов задовольнити і скасувати рішення
міськвиконкому Черкаської міської ради в частині заборони торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами підприємцю ОСОБА_1 у павільйоні  по вул. Енгельса, 158.

Представник позивача  пояснив, що
оспорюване рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог чинного
законодавства - порушені права  позивача
на ведення підприємницької діяльності. У відповідача не було підстав для
прийняття оспорюваного рішення, так як всі ліцензії і дозволи у позивача є в
наявності.  Зазначені в рішенні  порушення не відповідають дійсності. За
користування земельною ділянкою позивач сплачує відповідачу кошти відповідно до
угоди від 13.07.2004 року.  Школа
знаходиться на значній відстані від місця торгівлі, а на ближчій відстані
знаходяться  декілька  інших павільйонів і  магазин “Фреш-маркет”, але щодо них такі
рішення не приймалися. У зверненнях депутата
ОСОБА_3 та ректора університету Аблязова Р.  павільйон по вул. Енгельса в загалі не
згадується.

Відповідач  у  своїх
запереченнях позов не визнав повністю з мотивів його необгрунтованості,
посилаючись на те, що  оспорюване
позивачем рішення прийняте в межах повноважень, наданих  відповідачу чинним законодавством. Рішення
прийнято відповідно до Законів України “Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів” і “Про місцеве самоврядування в Україні”, але ні названими законами,
ні жодним чинним нормативним актом України не передбачено умови, при яких
здійснюється така заборона.

Представник відповідача у судовому
засіданні, заперечуючи проти позову, посилався на доводи і міркування,
викладені у запереченні на адміністративний позов. Пояснив, що у названих в
запереченні законах не вказано момент, коли орган місцевого самоврядування може
визначити місця, в яких забороняє здійснювати продаж такими товарами; головними
підставами для прийняття оспорюваного рішення були порушення з боку позивача,
які були встановлені при проведенні перевірки, та те, що об”єкт торгівлі
позивача знаходиться  недалеко від
школи.

Суд, вислухавши представників
сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до
наступного.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов”язує
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно частини 4 статті 23 Господарського
кодексу України незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого
самоврядування у господарську діяльність
суб'єктів господарювання забороняється.

З матеріалів справи
вбачається,  що суб”єкт підприємницької
діяльності - фізична особа  ОСОБА_1  здійснює торгівлю за  адресою: м. Черкаси, вул. Енгельса, 158.

Позивачу у встановленому порядку
видано: ліцензія  на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними напоями за вказаною адресою, ліцензія  на право здійснення роздрібної торгівлі  тютюновими виробами;  дозвіл на розміщення об'єкту торгівлі;
торговий патент  на право здійснення
торговельної діяльності за цією ж адресою, 13.07.2004 р. укладено договір
оренди земельної ділянки.

Виконавчий комітет Черкаської
міської ради прийняв рішення від 16.10.2007 року № 1459 “Про заборону продажу
алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, в пункті 1.3. якого зазначено, що
Черкаський міськвиконком заборонив продаж алкогольних напоїв та тютюнових
виробів у  павільйоні позивача по вул.
Енгельса, 158.  По суті,  рішенням відповідача підприємцю ОСОБА_1
заборонено продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у торговому місці при
наявності не скасованих   дозволів і
ліцензій.

Суд
вважає,  що відповідач не
довів  законність прийняття положень
пункту 1.3. оспорюваного рішення,
виходячи із наступного.

Ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України  у
справах про оскарження рішень суб'єктів владних повноважень зобов”язує суди
перевіряти, чи вони прийняті (вчинені):

1) на підставі, у межах
повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2)          з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3)          обгрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення ) дії;

4)          безсторонньо (неупереджено);

5)          добросовісно;

6)          розсудливо;

7)          з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8)          пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9)          з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10)          своєчасно,  тобто протягом розумного строку.

Генеральний план забудови міста
Черкаси відповідачем не затверджено.

Суду не подано доказів наявності
законних підстав для прийняття відповідачем оспорюваного рішення. Ні протокол
засідання постійної робочої групи № 3 від 26.09.2007 року, ні акт
перевірки,  на які посилається відповідач,
не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки акт
перевірки неналежно оформлений - на ньому відсутній підпис  підприємця,
не подано докази повідомлення підприємця про проведення перевірки, не
зазначено її вид (планова/позапланова), не вказано реквізити завдання на
перевірку, тому вказані у ньому обставини суд не може вважати доведеними і
такими,  що  є обгрунтованою підставою для прийняття
спірного рішення.  Звернення депутата
міської ради ОСОБА_3 та ректора Східноєвропейського університету економіки і
менеджменту Аблязова Р.І.,  про які
йдеться в оспорюваному рішенні,  не мають
ніякого відношення до вказаної в пункті 1.3. адреси -вул.Енгельса,158.

В оспорюваному рішенні не зазначено
відомостей щодо знаходження торгового місця поблизу якого не-будь навчального
закладу, де є неповнолітні,  не вказано
відстань від павільйону до такого закладу, та не зазначено реквізити рішення
відповідача, в якому було б визначено, на якій відстані від визначених
відповідачем закладів не можуть продаватися алкогольні напої та тютюнові
вироби.  Суду не  пред”явлено доказів наявності такого рішення
і  не подано його копію.

Суд приходить до висновку, що п.1.3
вищезазначеного рішення від 16.10.2007 року № 1459 прийнято відповідачем з
порушенням вимог Конституції України та
не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач правомірно посилається у
оспорюваному рішенні  на  статтю 15-3 Закону України “Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, відповідно до якої продаж
тютюнових виробів та алкогольних напоїв забороняється в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування, та на
статтю 40 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”,
відповідно до якої виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють
повноваження,  передбачені вказаним
Законом та іншими законами. Проте, закон
не надає відповідачу права
використовувати свої повноваження для втручання в господарську
діяльність та на шкоду іншим особам.

Суд вважає,  що орган місцевого самоврядування має право
визначати місця, в яких заборонено продаж тютюнових виробів та алкогольних
напоїв, про що потрібно прийняти
відповідне рішення, як
нормативно-правовий акт і довести його до відома всіх суб'єктів
господарювання та органів  влади і
управління, на які розповсюджується юрисдикція Черкаської міської ради. Такого
рішення суду відповідачем не надано.

Відповідач не вказав  законних підстав для заборони здійснення
позивачем торгівлі за вказаною у рішенні адресою при наявності належним чином
оформлених і не скасованих дозволів на здійснення торгівлі та ліцензій.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності  покладається на
відповідача, якщо він заперечує  проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не довів
правомірності прийняття ним оспорюваного рішення в частині пункту 1.3. щодо
позивача, як не довів і  наявність
достатніх правових підстав для його прийняття.

Ст.99 КАС України встановлено, що
для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до суду позивачем
не порушено, а тому немає підстав у судовому рішенні визначати початок строку
його перебігу.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що пункт 1.3. рішення виконавчого комітету Черкаської
міської ради   № 1459 від 16 жовтня 2007
року щодо павільйону підприємця ОСОБА_1 є незаконним, а тому позов  підлягає до часткового задоволення.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.  160-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати п.1.3 рішення  виконавчого комітету Черкаської міської ради
від 16 жовтня 2007 року № 1459  “Про  заборону продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів” в частині заборони продажу алкогольних напоїв та тютюнових
виробів у павільйоні по вул. Енгельса, 158 м.Черкаси.

Стягнути 3 грн. 40 коп. витрат
судового збору з виконавчого комітету Черкаської міської ради, м.Черкаси,
вул.Б.Вишневецького,48 на користь приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

В іншій частині заявлених вимог
-відмовити.

Про апеляційне оскарження постанови
може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Черкаської області заява про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення постанови і апеляційна скарга протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                  В.В.
Єфіменко