ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
справа № 20-7/391
ПОСТАНОВА

і м е н е
м     У к р а ї н и

"05" грудня 2007 р.  17:40
м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

головуючого
- судді Ілюхіної Г.П.,

при секретарі -Юренковій І.В.,

за участю представників:

від прокурора          -не з'явився,

від позивача          -Ягунов В.П., податковий інспектор
юридичного відділу, довіреність № 10-004/270 від 05.07.2007,

від відповідача          -не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за          Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Севастополя

адміністративним          (99011, м.
Севастополь, вул. Кулакова, 37)

позовом

до          Субєкта підприємницької діяльності -
Фізичної особи -підприємця

ОСОБА_1

АДРЕСА_1)

про          стягнення суми заборгованості перед
бюджетом по сплаті за торговий патент в розмірі 1271,08,00 грн., -

Суть спору:

05.11.2007 (вх.№3780) Державна
податкова інспекція у Ленінському районі м. Севастополя звернулась до
господарського суду м. Севастополя з адміністративним позовом  до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про
стягнення суми заборгованості перед бюджетом по сплаті за торговий патент в
розмірі 1271,08,00 грн., з посиланням на статті 1, 3 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань  платників
податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”, статтю 10 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні”, статтю 14 Закону України
„Про систему оподаткування”, статтю 3 Закону України „Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності”.

Ухвалою суду від 06.11.2007
відкрито провадження по справі, прийнято рішення про призначення підготовчого
провадження та проведення попереднього судового засідання з метою всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом
розумного строку в порядку статті 110 Кодексу адміністративного судочинства
України (арк. с. 1-2).

Ухвалою суду від 19.11.2007
призначено судовий розгляд в порядку статті 121 Кодексу адміністративного
судочинства України (арк.с.44-45).

Відповідач в судове засідання явку
уповноважених представників не забезпечив, вимоги ухвал суду від 06.11.2007,
19.11.2007 не виконав, витребувані документи та письмові заперечення на позов
не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та своєчасно за адресою, зазначеною в
позовній заяві, та адресі реєстрації (арк.с.18-21, 25-40).

Згідно частини другої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове
засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи. Проте за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у
справі суд може відкласти її розгляд.

При викладених обставинах,
враховуючи, що відповідач викликався в попереднє та судове засідання,
зобов'язувався надати необхідні документи, але в судове засідання не з'явився,
витребуваних документів не надав, про причини неявки суд не повідомив, суд
вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідача.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення
представників позивача суд, -

в с т а н о в
и в:

16.09.2003 ОСОБА_1зареєстрована
Ленінською районною державною адміністрацією м. Севастополя в якості суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи, про що зроблено запис в журналі
обліку реєстрації під № НОМЕР_1(арк.с.4).

Відповідач є платником податків і
зборів (обов`язкових платежів) відповідно до статті 1 Закону України від
21.12.2000 № 2181-III „Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” (надалі - Закон № 2181),
згідно з якої платники податків -це, зокрема, фізичні особи, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно
з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори
(обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

25.09.2006 відповідач подав до
Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя заявку на
придбання торгового патенту, вид діяльності: роздрібна торгівля, на підставі
якої йому виданий торговий патент № 575759 строком дії з 25.09.2006 до
31.08.2007 (арк.с.6).

Вартість торгового патенту в сумі
160,00 грн. підлягає оплаті щомісячно до 15 числа місяця, що передує звітному.

Згідно облікової картки платника
податків відповідачу за весь термін дії патенту нараховано 1792,08 грн., які
частково сплачені відповідачем в сумі 521,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача
станом на 05.11.2007 по сплаті за торговий патент складає 1271,08 грн.,
що підтверджується обліковою карткою платника податку, доданою до матеріалів
справи (арк.с.12-15).

Спір виник у зв'язку з порушенням
відповідачем зобов'язання по внесенню до державного бюджету плати за торговий
патент.

Правовідносини сторін регулюються
статтями 4, 9, 14  Закону України “Про
систему оподаткування” № 1251-ХІІ від 25.06.1991, зі змінами та доповненнями
(далі -Закон № 1251-ХІІ), статтями 2, 3 Закону України  „Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності” № 98/96-ВР від 23.03.1996, зі змінами та
доповненнями (далі -Закон № 98/96-ВР), статтями 1, 3 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21.12.2000 № 2181-III зі змінами та доповненнями (надалі
- Закон № 2181).

Згідно з пунктом 11 статті 10
Закону України “Про державну податкову службу в Україні” державні податкові
інспекції в районах,  містах без
районного поділу, районах у містах, міжрайонні
та  об`єднані  державні податкові інспекції подають до
судів  позови  до
підприємств,  установ, організацій
та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими
угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом
підстав, а також  про  стягнення
заборгованості перед бюджетом і державними цільовими  фондами
за  рахунок  їх майна.

Відповідно до пункту 3.1.1 статті 3
Закону № 2181 активи платників податків можуть бути примусово стягнуті в
рахунок погашення його податкових зобов'язань виключно за рішенням суду.

Контроль за надходженням грошових
коштів, що підлягають внесенню до бюджету, здійснює позивач.

Згідно зі статтею 4  Закону № 1251-ХІІ платниками податків і
зборів (обов`язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з
законами України покладений обов`язок сплачувати податки і збори (обов`язкові
платежі).

Згідно зі статтею пунктом 3 статті
9 Закону № 1251-ХІІ платники податків і зборів (обов`язкових платежів)
зобов`язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) у
встановлені законом терміни.

Відповідно до пункту 19 статті 14
Закону № 1251-ХІІ плата за торговий патент на деякі види підприємницької
діяльності віднесена до загальнодержавних податків і зборів (обов`язкових
платежів), в силу чого обов`язкова до сплати.

Згідно зі статтею 2 Закону №
98/96-ВР торговий патент - це державне свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта
підприємницької діяльності чи його структурного (відокремленого) підрозділу
займатися зазначеними у цьому Законі видами підприємницької діяльності.
Торговий патент не засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності на
інтелектуальну власність.

Торговий патент придбавається
суб'єктами підприємницької діяльності, предметом діяльності яких є види,
зазначені у частині першій статті 1 цього Закону. Підставою для придбання торгового
патенту є заявка, оформлена відповідно до частини четвертої цієї статті.
Встановлення будь-яких додаткових умов щодо придбання торгового патенту не
дозволяється.

Торговий патент видається за плату
суб'єктам підприємницької діяльності державними податковими органами за
місцезнаходженням цих суб'єктів або місцезнаходженням їх структурних
(відокремлених) підрозділів, суб'єктам підприємницької діяльності, що провадять
торговельну діяльність або надають побутові послуги (крім пересувної
торговельної мережі), - за місцезнаходженням пункту продажу товарів або пункту
з надання побутових послуг, а суб'єктам підприємницької діяльності, що
здійснюють торгівлю через пересувну торговельну мережу, - за місцем реєстрації
цих суб'єктів.

Згідно зі статтею 3 Закону №98/96-ВР,
патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами
підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у
пунктах продажу товарів.

Під торговельною діяльністю у цьому
Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у
торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші
готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Вартість торгового патенту на
здійснення торговельної діяльності встановлюється органами місцевого
самоврядування залежно від місцезнаходження пункту продажу товарів та
асортиментного переліку товарів.

Вартість торгового патенту за
календарний місяць встановлюється на території міста Севастополя, міст
обласного підпорядкування (крім обласних центрів) і районних центрів - від 30
до 160 гривень.

Оплата вартості торгового патенту
на здійснення торговельної діяльності провадиться щомісячно до 15 числа місяця,
який передує звітному, а оплата вартості короткотермінового торгового патенту
здійснюється не пізніше ніж за один день до початку здійснення торговельної
діяльності.

Під час придбання торгового патенту
на здійснення торговельної діяльності суб'єкт підприємницької діяльності
вносить одноразову плату в розмірі вартості торгового патенту за один місяць.
На суму, сплачену під час придбання торгового патенту, зменшується розмір плати
за торговий патент, яка підлягає внесенню в останній місяць його дії.

Відповідач прийняті на себе
зобов`язання по оплаті торгового патенту не виконує належним чином, у зв`язку з
чим заборгованість відповідача перед бюджетом по оплаті за торговий патент
згідно з наданим позивачем  розрахунком
складає 1271,08 грн.

Відповідно до статей 70, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням
закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні
бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися
ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач не скористався своїм
правом на участь в справі, письмових заперечень на позов, контрозрахунку суми
податкового зобов'язання, доказів погашення податкового зобов'язання не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає
доводи позивача обґрунтованими та такими, що підтверджені відповідними
доказами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 4, 9, 14  Закону України “Про
систему оподаткування”, статтями 2, 3 Закону України  „Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності”, статтями 1, 3 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”, статтями 70, 71, 94, 121-122, 128, 158-163, Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2.          Стягнути з
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, відомості про поточні рахунки в
матеріалах справи відсутні) на п/р № 0007, МФО 824509, одержувач
МУ ДКУ в м. Севастополі податкове зобов'язання  перед бюджетом: вартість торгового патенту в
сумі 1271,08 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
Г.П. Ілюхіна

Постанова складена та підписана

в порядку частини 3 статті 160 КАС
України

10.12.2007 о 10 год. 17 хв.