КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2007                                                                                           № 42/138

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від позивача -Степанець О.П.. (довіреність від 10.01.2007р. № 01-11/22);

від відповідача -Остерянко М.М. (довіреність від 21.04.2007р. № 50);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національний комплекс "Експоцентр України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.04.2007

у справі № 42/138 (Паламар П.І.)

за позовом                               Національний комплекс "Експоцентр України"

до                                                   ЗАТ "Охорона-Комплекс"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  повернення безпідставно одержаних коштів, ціна позову 11322,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.04.2007р. у справі                                     № 42/138 у задоволенні позову Національного комплексу „Експоцентр України”                          до Закритого акціонерного товариства „Охорона-Комплекс” про стягнення 11 322,02 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Національний комплекс „Експоцентр України” звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення,               яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального права.  Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд постановив рішення всупереч положень частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України,                               з урахуванням норми якої зобов’язання сторін за договором від 01.03.2001р. № 3-40/8/467 були припинені в силу укладення сторонами угоди від 12.12.2005р. про розірвання цього договору.

Закрите акціонерне товариство „Охорона-Комплекс” у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Національного комплексу „Експоцентр України” висловився за задоволення апеляційної скарги,                                           а представник Закритого акціонерного товариства „Охорона-Комплекс” - за її відхилення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом                            при прийнятті рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Національним комплексом „Експоцентр України” (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов про стягнення з Закритого акціонерного товариства „Охорона-Комплекс” (далі по тексту – відповідач) 11 322,02 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно укладеної 12.12.2005р. угоди сторони домовилися розірвати договір № 3-40/8/467 від 01.03.2001р. та зауважили при цьому,                 що будь-яких зобов’язань та претензій за цим договором одна до одної не мають.

Ту обставину, що грошові кошти  в сумі 11 322,02 грн. відповідач отримав після укладення сторонами угоди про розірвання договору № 3-40/8/467 від 01.03.2001р., скаржник розглядає як підставу вважати, що означені кошти були набуті без достатньої правової підстави.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення безпідставно набутих               грошових коштів в сумі 11 322,02 грн., місцевий господарський суд встановив,                          що 01.03.2001р. сторони уклали договір технічного обслуговування засобів охоронної сигналізації № 3-40/8/467 (далі по тексту – договір), предметом регулювання якого стали відносини з приводу технічного обслуговування Закритим акціонерним товариством „Охорона-Комплекс” засобів охоронної сигналізації на об’єктах Національного комплексу „Експоцентр України” (а.с. 5-6).

За наслідками виконання зобов’язань за названим договором сторони склали акти приймання наданих послуг:

- на суму 4 333,12 грн. за період з 1-го по 31 жовтня (а.с. 45),

- на суму 4 333,12 грн. за період з 1-го по 30 листопада (а.с. 46),

- на суму 4 333,12 грн. за період з 1-го по 31 грудня (а.с. 47).

12.12.2005р. сторони уклали угоду без номеру, згідно якої дійшли згоди                          про розірвання з 20.12.2005р. договору № 3-40/8/467 від 01.03.2001р. та відсутність             будь-яких зобов’язань та претензій за цим договором одна до одної (а.с. 28).

Згодом, сторони склали акт звірки розрахунків за договором, в якому погодили загальну суму заборгованості станом на 14.12.2005р. – 6 988,90 грн., та період                              її виникнення – листопад 2005 року в сумі 4 333,12 грн. й грудень 2005 року  в сумі 2 655,78 грн. (а.с. 48).

Наявні матеріали справи свідчать про те, що позивач на підставі договору здійснив на користь відповідача наступні платежі:

- згідно платіжного доручення від 11.01.2006р. № 21 – 2 655,78 грн. за призначенням  оплата охорони з 01.12.2005р. по 19.12.2005р. (а.с. 29),

- згідно платіжного доручення від 11.01.2006р. № 22 – 4 333,12 грн. за призначенням  оплата охорони за листопад 2005р. (а.с. 30),

- згідно платіжного доручення від 02.02.2006р. № 216 – 4 333,12 грн.                               за призначенням оплата послуг охорони за грудень 2005р. (а.с. 31).

Викладені обставини сторонами не заперечуються і з цього приводу спір між ними відсутній.

В контексті наведеного, посилаючись на норми статті 180 Господарського кодексу України й статті 1212 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, спірні кошти були перераховані на підставі та на виконання укладеного сторонами договору технічного обслуговування засобів охоронної сигналізації від 01.03.2001р. № 3-40/8/467, відповідно до умов якого оплата робіт здійснюється до 5-го числа місяця, наступного за звітним згідно кошторису, що є додатком № 2/4 до цього договору (пункт 6.1); прийняття робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту виконаних робіт умов (пункт 6.2); вартість обслуговування засобів охоронної сигналізації складає 4 333,12 грн. на місяць (додаток до договору  № 2/4 (а.с. 27).

Зазначені у складеному сторонами акті звірення розрахунків за названим договором дані про наявність станом на 14.12.2005р. у позивача заборгованості у розмірі                   4 333,12 грн. за листопад 2005 року й 2 655,78 грн. за грудень 2005 року  узгоджуються                з наявними в матеріалах справи актами приймання наданих послуг, які надавалися протягом листопада і грудня (а.с. 46, 47).

Наявні матеріали справи свідчать про те, що акт звірення розрахунків за договором був складений станом на 14.12.2005р., в той час як угода про розірвання договору                     від 01.03.2001р. № 3-40/8/467 була укладена сторонами 12.12.2005р.

То ж, враховуючи фактичні обставини справи й зокрема ту обставину, що позивач після укладення угоди про розірвання договору від 01.03.2001р. № 3-40/8/467 власними діями підтвердив наявність у нього боргових зобов’язань за названим договором та за своєю ініціативою їх виконав, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних відносин сторін положень статті 1212 Цивільного кодексу України, частиною 1 якої встановлено, що особа,                  яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого)                           без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Зобов'язання з безпідставного набуття або збереження майна є одним з видів  недоговірних зобов'язань, які регулюються положеннями глави 83 ЦК України. Обов'язковою умовою, з якою законодавець пов'язує виникнення даного виду зобов'язань, є відсутність правової підстави для набуття або збереження майна однією особою                         за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте                          чи збережене особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом, іншим правовим актом чи правочином.

Викладене повною мірою стосується відносин сторін, які склалися навколо обставин отримання відповідачем згідно платіжних доручень від 11.01.2006р. №№ 21, 22                коштів в сумі 6 988,90 грн. в якості оплати наданих ним у листопаді, грудні 2005 року послуг.

Поряд з цим, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає,                                що оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення                   4 333,12 грн., перерахованих згідно платіжного доручення від 02.02.2006р. № 216, прийняте без здійснення  належної оцінки усіх обставин справи, які були встановлені судом.

У місцевого господарського суду не було достатніх підстав вважати правомірним отримання відповідачем означеного платежу, оскільки згідно платіжного доручення                                від 02.02.2006р. № 216 платіж в сумі 4 333,12 грн. здійснювався з метою оплати послуг охорони за грудень 2005р., в той час коли:

- вартість послуг за грудень 2005р. у розмірі 2 655,78 грн. сторони погодили в акті звірення розрахунків станом на 14.12.2005р. з урахуванням тієї обставини, що 12.12.2005р. була укладена угода про розірвання з 20.12.2005р. договору від 01.03.2001р. № 3-40/8/467;

- факт здійснення позивачем оплати послуг, наданих відповідачем з 01.12.2005р.                по 19.12.2005р. на суму 2 655,78 грн., підтверджується платіжним дорученням                           від 11.01.2006р. № 21.

Наведеним обставинам апеляційний суд належної оцінки не надав та у цьому зв’язку дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України позовних вимог про стягнення грошових коштів в сумі 4 333,12 грн., безпідставно отриманих відповідачем згідно платіжного доручення від 02.02.2006р. № 216 в якості оплати послуг, наданих в грудні 2005 року.

При таких обставинах рішення господарського суду міста Києва від 10.04.2007р.                    у справі № 42/138 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Національного комплексу „Експоцентр України” про стягнення 4 333,12 грн. підлягає скасуванню з прийняттям відповіднодо вимог пункту 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного комплексу „Експоцентр України” задовольнити частково.

Рішення господарського суду м. Києва від 10.04.2007р. у справі № 42/138 скасувати частково.

Позов Національного комплексу „Експоцентр України” задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Охорона-Комплекс” (01033 м. Київ, вул. Саксаганського, 4, ідент. код 24523145) на користь Національного комплексу „Експоцентр України” (03680 м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1,                                    ідент. код 21710384) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 4 333,12 грн.                                 (чотири тисячі триста тридцять три грн. 12 коп.), витрати по сплаті державного мита в сумі 43,33 грн. (сорок три грн. 33 коп.), витрати на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 45,16 грн. (сорок п’ять грн. 16 коп.).

В іншій частині апеляційну скаргу Національного комплексу „Експоцентр України” залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва 10.04.2007р.                            у справі № 42/138 - без змін.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Охорона-Комплекс” (01033 м. Київ, вул. Саксаганського, 4, ідент. код 24523145) на користь Національного комплексу „Експоцентр України” (03680 м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1,                                    ідент. код 21710384) 21,67 грн. (двадцять одна грн. 67 коп.) витрат з оплати державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

Справу № 42/138 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

27.07.07 (відправлено)