КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2007                                                                                           № 45/40

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Вербицької О.В.

суддів:                                          Коваленка В.М.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача - не з’явились;

від відповідача - Синявська О.В. (дов. від 27.07.2006 р. № 2216);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Корпорація племінних заводів України "Укрплемзаводи"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.04.2007

у справі № 45/40 (Балац С.В.)

за позовом                               Корпорації племінних заводів України "Укрплемзаводи"

до                                                   Шевченківської районної у м. Києві ради

про                                                  спонукання продовжити дію договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.04.2007 р. по справі №45/40 в задоволенні позову Корпорації племінних заводів України “Укрплемзаводи” (далі – позивач, Корпорація) до Шевченківської районної у м. Києві ради (далі – відповідач, Шевченківської райради) про спонукання продовжити дію договору відмовлено повністю.

Корпорація племінних заводів України “Укрплемзаводи”, не погоджуючись з прийняттям судом такого рішення по справі, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким зобов’язати Шевченківську районну у м. Києві раду продовжити строк дії договору оренди приміщення № 87/1 від 14.06.2004 року до 03.08.2007 року на тих же умовах.

В обґрунтування апеляційних вимог, позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушило норми матеріального права, а саме, судом першої інстанції не враховано, що розпорядження № 65 від 04.08.2006 року, яким прийнято рішення про продовження оренди, отримано позивачем лише 03.10.2006 року, а тому позивач не мав можливості в строк, встановлений у вказаному розпорядженні, укласти договір оренди.

Ухвалою від 30.05.2007 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Корпорації племінних заводів України “Укрплемзаводи” до провадження та призначив її розгляд на 11.06.2007 року.

Шевченківська районна у м. Києві рада письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача не надала, але усно в судовому засіданні спростувала наведені в ній доводи та просила залишити рішення господарського суду м. Києва без змін, а апеляційну скаргу Корпорації племінних заводів України “Укрплемзаводи” – без задоволення.

В судове засідання в апеляційній інстанції з’явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи наявність в матеріалах справи мотивованої апеляційної скарги, та у зв’язку із тим, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття судового рішення, колегія вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Корпорація племінних заводів України “Укрплемзаводи” (ідентифікаційний код 21542449) зареєстрована як юридична особа 16.11.1993 року Старокиївською районною державною адміністрацією м. Києва, 29.11.2001 року включена до ЄДРПОУ.

14.06.2004 року Шевченківська районна у м. Києві рада (Орендодавець) уклала з Корпорацією племінних заводів України “Укрплемзаводи” (Орендар) договір № 87/1 оренди нежилих приміщень територіальної громади Шевченківського району м. Києва, згідно якого Орендодавець на підставі розпорядження Шевченківської районної у м. Києві ради № 2175 від 18.12.2003 року зобов’язувався передати, а Орендар прийняти у тимчасове платне користування (оренду) не житлове приміщення за адресою: м. Київ, вул.. Ярославів Вал, 10, загальною площею 140,3 кв. м. При цьому строк дії договору був встановлений з 14.06.2004 року до 01.01.2006 року.

Крім того, відповідно до п. 8.3 договору, продовження строку дії договору оренди на об’єкт оренди можливе лише у разі видання нових розпорядчих документів (розпорядження) тобто в порядку укладання договору.

14.11.2005 року Корпорація племінних заводів України “Укрплемзаводи” звернулась до Шевченківської районної у м. Києві ради з проханням продовжити договір оренди не житлового приміщення № 87/1 від 14.06.2004 року терміном на 5 років.

Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві ради про переукладення договорів оренди нежитлового приміщення комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва № 65 від 04.08.2006 року Корпорації племінних заводів України “Укрплемзаводи” продовжено оренду шляхом переукладення договору оренди на новий строк – до 03.08.2007 року. При цьому у п. 5 розпорядження зазначено, що орендарі зобоязані переукласти свої договори оренди протягом 30 днів з дати видання даного розпорядження голови ради. У випадку невиконання цієї вимоги, розпорядження про продовження оренди щодо таких орендарів втрачає чинність.

03.10.2006 року позивач звернувся до Шевченківської районної у м. Києві ради та отримав копію розпорядження № 65, що підтверджується записом за № 1523 на сторінці Книги обліку видачі розпоряджень, належним чином завірена копія якої міститься в матеріалах справи.

23.10.2006 року Начальник Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради направив на адресу позивача лист № 7/9-296-22/53, у якому повідомив, що оскільки термін, встановлений розпорядженням № 65 від 04.08.2006 року для укладення договору оренди закінчився, Корпорації племінних заводів України “Укрплемзаводи” необхідно в семиденний строк здати за актом встановленого зразка не житлове приміщення.

27.10.2006 року позивач звернувся до Шевченківської районної у м. Києві ради з листом № 61-01-81 про продовження терміну переукладення договору оренди протягом 30 днів з моменту отримання розпорядження № 65.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки розпорядження № 65 від 04.08.2006 року він отримав лише 03.10.2006 року, то 30-денний строк на переукладення договору оренди згідно вказаного розпорядження слід рахувати від 03.10.2006 року, а, отже. Договір від № 87/1 від 14.06.2004 року слід вважати продовженим на тих же мовах відповідно до ст.. 764 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст. 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Оскільки сторони передбачили в п. 8.3. Договору умову про те, що право позивача на продовження строку дії договору оренди виникає за умови видання нових розпорядчих документів (розпорядження), то виникнення права позивача на продовження договору оренди пов'язується з настанням відкладальної обставини - видання нових розпорядчих документів (розпорядження). Відповідно ніякого автоматичного продовження строку дії договору оренди в порядку ст. 764 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, не виникає.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з 01.01.2006 Договір є припиненим, і позивач має право на продовження строку дії договору оренди за умови видання нових розпорядчих документів (розпорядження).

Такий розпорядчий документ (розпорядження № 65) було видано 04.08.2006 року, яким прийнято рішення про продовження позивачеві строку оренди нежитлових приміщень до 03.08.2007 шляхом переукладення договорів оренди на новий строк і встановлено строк для переукладення такого договору оренди - ЗО днів з дати видання даного розпорядження. У випадку невиконання цієї вимоги, розпорядження про продовження оренди щодо таких орендарів втрачає чинність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до Шевченківської районної у м. Києві ради до закінчення строку дії договору за інформацією щодо розгляду його листа про продовження строку договору оренди, тобто позивач діяв недобросовісно та нерозумно (ст. З Цивільного кодексу України), а у відповідача відсутній обов'язок надсилати такі розпорядження заінтересованим особам.

За таких обставин, позивачем пропущено строк для переукладення договору оренди, а тому рішення відповідача про продовження позивачеві оренди нежитлових приміщень втратило чинність.

Відповідно у позивача відсутні підстави для переукладення договору оренди нежитлових приміщень від 14.06.2004 № 87/1 на новий строк.

Місцевий господарський суд вірно не взяв до уваги доводи позивача з посиланням на ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" про наявність у позивача переважного права, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін судом відхиляються, оскільки саме для реалізації переважного права позивача відповідачем було видане розпорядження № 65, проте позивач не скористався своїм переважним правом на переукладення договору оренди нежитлових приміщень на новий строк у встановлений відповідачем строк. Тому позивач не може вважатися таким, що має право на укладення договору оренди в порядку ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна".

Суд першої інстанції також правомірно не взяв до уваги доводи позивача з посиланням на ст. 764 Цивільного кодексу України про продовження строку дії договору оренди за відсутності заперечень орендодавця, оскільки сторони в договорі визначили строк його дії та порядок продовження строку оренди. Факт подальшого використання майна та сплати за це використання коштів, не може бути підставою для продовження строку дії договору оренди, оскільки на позивача покладено обов'язок продовжувати вносити плату за користування об'єктом оренди та вносити інші платежі за Договором навіть після припинення дії Договору до моменту звільнення об'єкту (3.2.19. Договору).

Судова колегія апеляційної інстанції також звертає увагу, що відповідач на час розгляду справи не може надати згоду на оренду вказаних нежитлових приміщень, оскільки згідно ст. 118 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" установлено, що у 2007 році передача в оренду державного та комунального  майна  здійснюється виключно конкурсних засадах.

Посилання позивача на те, що він отримав копію розпорядження № 65 лише 03.10.2006 року, що є простроченням з боку відповідача також не можуть бути прийняті до уваги, у зв’язку з тим, що факт отримання копії цього розпорядження залежав виключно від волі самого позивача, і останній може отримувати копію зазначеного розпорядження без обмеження строків. Відповідно від волі та дій саме позивача залежить час (дата) отримання копії розпорядження відповідача.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду м. Києва, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку апеляційної інстанції Корпорацією племінних заводів України “Укрплемзаводи” не доведено свої позовні вимоги ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції, а тому вони не підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 – 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 25.04.2007 року по справі № 45/40 за позовом Корпорації племінних заводів України “Укрплемзаводи” до Шевченківської районної у м. Києві ради про спонукання продовжити дію договору залишити без змін, а апеляційну скаргу Корпорації племінних заводів України “Укрплемзаводи” –  без задоволення.

2.          Справу № 45/40 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Вербицька О.В.

Судді                                                                                          Коваленко В.М.

Гарник Л.Л.

11.06.07 (відправлено)