КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.06.2007
№ 9/30

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -не викликався та не з'явився,
про місце та час судовогозасідання повідомлений належним чином;

від відповідача -не викликався та не з'явився,
про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Фізична особа - підприємець ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
23.03.2007

у справі № 9/30 (Жирнов С.М.)

за позовом                               Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1

до                                                   Товариство
з обмеженою відповідальністю "АХТ"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
стягнення 5826,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду міста Києва від 23.03.2007 у справі №9/30 в позові
відмовлено повністю.

Рішення
мотивоване тим, що позивачем здійснено автоперевезення за маршрутом: м. Адамув
(Республіка Польща) - м. Київ (Україна), на виконання заявки № 0024/У від
04.12.2006 та відповідно до СМR № 0108358 від 07.12.2006; акт
передання-прийняття робіт № П-00000022 від 12.12.2006 не є підставою для
здійснення розрахунку за заявкою № 0024/У; будь-яких доказів в розумінні ст. 34
ГПК України щодо виконання позивачем вимог, передбачених п. 17 заявки № 0024/У,
та наявності з боку відповідача порушень договірних зобов'язань про своєчасну
оплату позивачем суду не надано, у зв'язку з чим у позивача не виникло право на
позов; за таких обставин, у задоволенні позову як в частині стягнення з
відповідача 5 807,50 грн. основного боргу, так і в частині стягнення 18,16 грн.
річних, як похідної суми від суми основного боргу, позивачу належить відмовити.

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Господарського суду міста
Києва від 23.03.2007 у справі № 9/30 з підстав неповного з'ясування обставин,
що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального і
процесуального права та прийняти нове рішення, яким припинити провадження у
справі в частині стягнення 3 000 грн. основного боргу і стягнути з відповідача
на користь позивача 2 826,11 грн. та судові витрати.

Підстави
апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник
стверджує, що позивачем було передано бухгалтерські документи відповідачу, що
підтверджує підписаний відповідачем акт № П-00000022 передання-прийняття
виконаних робіт від 12.12.2006.

Позивач
зазначає, що не одержував ухвали про відкладення розгляду справи на 06.03.2007
та не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заявник
вказує, що під час розгляду справи відповідачем частково сплачена сума основного
боргу в сумі 3 000 грн., що підтверджується витягами з особового рахунку від
13.03.2007, 16.03.2007, 23.03.2007.

Відповідач
відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ст. 96 ГПК України не
перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши
апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила
наступне.

Позивач
подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з
відповідача 5 807,50 грн. основного боргу, 18,61 грн. 3% річних та судових
витрат.

Згідно
зі заявкою № 0024/У від 04.12.2006 відповідач, за заявкою експедитор, замовив у
позивача, за заявкою перевізника, здійснення перевезення вантажу за маршрутом:
м. Адамув (Республіка Польща)- м. Київ (Україна), та зобов'язався сплатити вартість
перевезення в сумі 1 150 доларів США за курсом НБУ на момент оплати протягом 5
банківських днів після надання бухгалтерських документів.

Позивач
свої зобов'язання з перевезення вантажу виконав повністю, що підтверджується
СМR № 0108358 та актом передання-прийняття робіт № П-00000022 від 12.12.2006.

Зі
змісту акту передання-прийняття робіт № П-00000022 вбачається, що 12.12.2006
відповідачем отримані від позивача рахунок № 00000021 від 12.12.2006 та
вказаний акт передання-прийняття робіт.

Враховуючи
те, що ані чинним законодавством, ані заявкою № 0024/У не визначено які саме
документи розуміються під терміном: „бухгалтерські документи”, а ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 N 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення
господарських операцій, і ст. 1 цього Закону визначено, що первинний документ -
це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її
здійснення, то є підстави для твердження, що відповідач 12.12.2006 отримав від
позивача бухгалтерські документи, тому відповідач повинен був сплатити позивачу
вартість перевезення в сумі 5 807,50 грн. до 20.12.2006.

Відповідно
до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
цим Кодексом.

Згідно
зі ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідач
свої зобов'язання з оплати вартості наданих позивачем послуг з
автомобільного  перевезення належним
чином не виконав, у зв'язку з чим станом на день подання позову сума основного
боргу становила 5 807,50 грн.

Позивачем
в апеляційній скарзі зазначено про часткову оплату відповідачем суми боргу та
надано витяги з особового рахунку від 13.03.2007, 16.03.2007, 23.03.2007 про
сплату 3 000 грн. за автопослуги згідно з рахунком № 00000021 від 12.12.2006.

Пунктом
11 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі,
якщо відсутній предмет спору.

Оскільки
відповідачем сума боргу в розмірі 3 000 грн. була сплачена після порушення
провадження у справі та позивачем зазначено про відсутність спору в цій
частині, провадження у справі № 9/30 в частині стягнення з відповідача 3 000
грн. основного боргу підлягає припиненню.

Таким
чином, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення основного боргу в
сумі 2 807,50 грн.

Згідно
з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивачем
у конкретизованому розрахунку безпідставно розраховується сума 3% річних
починаючи з 18.12.2006, адже відповідач повинен був сплатити вартість
перевезення до 20.12.2006, тому задоволенню підлягає сума 17,18 грн. 3% річних
за період з 20.12.2006 по 25.01.2007.

Враховуючи
викладене, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про недоведення
позивачем настання строку виконання обов'язку відповідача оплатити надані
автотранспортні послуги.

Крім
того, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Пунктом
2 ч. 3 ст. 104 ГПК України встановлено, що порушення норм процесуального права
є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого
господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю
будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Ухвалою
Господарського суду міста Києва від 06.02.2007 у справі № 9/30 порушено
провадження у справі і призначено розгляд справи на 21.02.2007, а ухвалою від
21.02.2007 розгляд справи відкладено на 06.03.2007. В засіданні суду 06.03.2007
за відсутності представників сторін судом першої інстанції оголошено перерву до
23.03.2007, а 23.03.2007 прийнято рішення за відсутності сторін, не
повідомлених належним чином про місце та час засідання суду, що є підставою для
скасування оскаржуваного рішення на підставі п. 2 ч. 3 ст. 104 ГПК України.

З
огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для
часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої
інстанції.

80,
99, 101, 103-105

Керуючись
ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1частково
задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду міста
Києва від 23.03.2007 у справі № 9/30 скасувати.

3.          Позов задовольнити частково.

Сягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «АХТ» (04080, м. Київ, вул.
Новокостянтинівська, 4-А; ) на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 2 807,50 грн.
основного боргу, 17,18 грн. 3% річних, 102 грн. державного мита, 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження
у справі в частині стягнення з відповідача 3 000 грн. основного боргу
припинити.

В
решті позову відмовити.

4.          Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АХТ» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-А; ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1;
ідентифікаційний код НОМЕР_1) 51 грн. державного мита за розгляд апеляційної
скарги.

5.          Видачу наказів доручити
Господарському суду міста Києва.

6.          Справу № 9/30 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Губенко Н.М.

Судді
Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.