ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.12.07

Справа № 3/713-07.

Господарський суд Сумської області , у складі судді Левченко П.І., розглянувши матеріали справи

за позовом: Військового прокурора Сумського гарнізону Центрального регіону України інтересах держави в особі міністерства транспорту та зв’язку в особі 92 окремого колійного загону 36 об’єднаного загону Державної спеціалізованої служби транспорту (військова частина Т0210) , м. Конотоп Сумської області

до відповідача: Конотопського дочірнього агролісгосподарського підприємства «Конотопський Агролісгосп » , м. Конотоп Сумської області

про стягнення 13 136 грн. 01 коп.

За участю представників сторін:.

від позивача: Кича О.О.

від відповідача: Дем’янчук М.П.

прокурор : Грищенко М.А.

Суть спору : прокурор в інтересах держави в особі позивача позивач просить суд стягнути з Конотопського дочірнього агролісгосподарського підприємства «Конотопський Агролісгосп» на користь 92 окремого колійного загону 36 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту Міністерства транспорту та зв'язку України (військової частини Т0210) - р/р. 2139, банк : УДК в Сумській області, МФО 837013; ) грошові кошти у розмірі 13136 грн. 01 коп.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надали, але в судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги повністю .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі , виходячи з наступного:

Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року, прокурори вправі звертатись до господарського суду з позовами в інтересах держави в особі органів державної влади.

Відповідно до ст. ст. 75, 85, 113, 117 Конституції України, єдиним органом

законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Вищим

органом у системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України, який

підзвітний Верховній Раді України. Кабінет Міністрів України в межах своєї

компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до

виконання.

У Цивільному кодексі України зазначено, що до державної власності в Україні належить загальнодержавна власність. Суб'єктом права загальнодержавної власності є держава в особі Верховної Ради України. Управління державним майном від імені народу здійснює Верховна Рада України, а також уповноважені нею державні органи, які здійснюють контроль за ефективністю використання і схоронністю довіреного їм державного майна та інші правомочності відповідно до законодавчих актів України. Загальнодержавну власність складає майно Міністерства транспорту і зв'язку України.

Згідно зі ст. ст. 4, 13 Закону України " Про оборону України ", формування і

проведення воєнної політики держави, законодавче регулювання питань сфери оборони та військового будівництва здійснюється виключно Верховною Радою України. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про Державну спеціальну службу транспорту", Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим державним органом транспорту у складі Міністерства транспорту України, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в умовах воєнного і надзвичайного стану. Безпосереднє керівництво Державною спеціальною службою транспорту здійснює Міністерство транспорту і зв'язку України.

Фінансування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства транспорту та зв'язку України здійснюється виключно за рахунок Державного бюджету України, що визначено Законом України „Про Державну спеціальну службу транспорту".

Військова частина Т0210 - це один із структурних підрозділів Міністерства транспорту і зв'язку України, що фінансується також за рахунок бюджету. Збитки, які їй спричиняються, - це безпосередня шкода економічним інтересам держави.

Відповідно до вимог п. 1 Декрету Кабінету Міністрів України № 8 від 15

грудня 1992 року, здійснення функцій щодо управління майном, яке є у

загальнодержавній власності, покладено на Міністерства. Згідно з п. 1

Положення «Про Міністерство транспорту та зв'язку України», затвердженого

Указом Президента України № 1009/2004 від 27 серпня 2004 року, Міністерство транспорту та зв'язку України є центральним органом виконавчої влади, у підпорядкуванні якого перебуває військова частина Т 0210.

Діючи згідно Закону України «Про господарську діяльність у Збройних

Силах України», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,

постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2001 року № 1171 «Про

затвердження переліку видів господарської діяльності, здійснення якої

дозволяється військовим частинам Збройних Сил України» та «Положення про

військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого

наказом МО України № 300 від 15.07 1997 року, Міністерство транспорту і

зв'язку України в особі командира 92 окремого колійного загону 36

об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (військова

частина Т0210) (надалі позивач) уклало з Конотопським дочірнім агро

лісогосподарським підприємством «Конотопський Агролісгосп » (далі

відповідач) договір від 15.03.2007 року № 4/3 (далі договір) на забезпечення

і перевезення особового складу та виконання робіт з посадки лісових культур

позивачу.

Згідно цього договору позивач повинен був забезпечити перевезення особового складу та виконати роботи з посадки лісових культур, а відповідач зобов'язаний був прийняти та своєчасно оплатити виконані роботи їх шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача після виконання робіт та підписання актів приймання наданих послуг на протязі 5 банківських днів.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі. Однак, в порушення умов п. п. 8.1 та 8.2 договору, відповідач в повному обсязі не оплатив виконані позивачем роботи.

Відповідно до п. 8.1 Договору, відповідач повинен був оплатити виконані роботи позивача шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача після виконання робіт та підписання актів приймання наданих послуг на протязі 5 банківських днів. Акти приймання наданих послуг відповідачем та позивачем були підписані, а отже відповідач повинен був перерахувати кошти на рахунок позивача.

На сьогоднішній день, в порушення вимог ст. ст. 526, 532 ЦК України та умов п. 1.2 Договору, відповідач не в повному обсязі перерахував кошти позивачу, а тому його заборгованість становить 11 323 грн. 23 коп.

Відповідно до вимог ст. ст. 509, 526 ЦК України, зобов'язання за укладеними договорами повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визначається зобов'язання, яке

виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт

(зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язаний сплатити гроші, а тому позивач має право вимагати від останнього виконання цих зобов'язань. Також, згідно ст. ст. 546 - 549 ЦК України та п. 3.5 Договору, за неналежне виконання умов Договору відповідач сплачує пеню на користь позивача у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати, що станом на 01.11.2007 року становить 100,4,82 грн. за 180 днів (розрахунок пені додається до позову), а також 4,01 грн. неустойки та 803,95 грн. індексації (розрахунок неустойки та індексації додається до позову).

Таким чином, відповідач має сплатити на рахунок Позивача 13136 грн. 01 коп. (11323 грн. 23 коп. (основна сума боргу) + 1004 грн. 82 коп. (пеня) + 4 грн. 01 коп. (неустойка) + 803 грн. 95 коп. (індексація).

Виходячи з наведеного необхідно прийти до висновку, що в результаті невиконання договору відповідачем до позивача не надійшли належні кошти, чим було спричинено завдання шкоди безпосередньо інтересам Держави уповноваженим органом якої є Міністерство транспорту та зв'язку України в особі військової частини Т0210.

Таким чином, внаслідок допущених Відповідачем порушень чинного законодавства та умов договору, згідно ст. ст. 611, 623 Цивільного кодексу України та ст. ст. 193, 198 Господарського Кодексу України, заборгованість підлягає відшкодуванню ним у повному обсязі.

Вищевказані порушення відповідачем згідно чинного законодавства України та умов договору завдали і продовжують завдавати шкоди економічним інтересам держави, оскільки відповідач безпідставно використовує на власний розсуд кошти, які необхідно перерахувати на рахунок позивача.

Фінансування структурного підрозділу Міністерства транспорту та зв'язку України - 92 окремого колійного загону 36 об'єднаного загону Державної . спеціальної служби транспорту (військової частини Т0210) здійснюється за рахунок бюджетних коштів, а його майно і кошти є загальнодержавною власністю, тобто несплата Відповідачем коштів по заборгованості позивачу завдає матеріальну шкоду державі, так як ці кошти є державною власністю.

Зазначене перешкоджає Державній спеціальній службі транспорту Міністерства транспорту та зв'язку України виконувати вимоги Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» щодо підтримання у стані постійної готовності потенціалу Державної спеціальної служби транспорту для виконання завдань в особливий період, у тому числі збереження, накопичення і своєчасної заміни спеціальної техніки та інших матеріальних ресурсів у непорушному запасі та мобілізаційному резерві, створення резерву навчених людських ресурсів на особливий період та з метою виконання робіт з ліквідації аварій і катастроф, під час надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, а також вирішення інших завдань у сфері оборони, пов'язаних з використанням об'єктів національної транспортної системи України.

У зв'язку з тим, що позивач є спеціалізованим підрозділом Державної

спеціальної служби транспорту, який, в свою чергу, є структурним підрозділом Міністерства транспорту та зв'язку України, фінансується виключно за рахунок державного бюджету і його майно є загальнодержавною власністю, а тому, в даному випадку кошти, які повинен сплатити відповідач в рахунок виконання договору, є державною власністю і внаслідок їх несплати завдається шкода безпосередньо інтересам держави, а отже, даний позов, відповідно до вимог ст. 2 ГПК України, має заявляти саме військовий прокурор, діючи в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство транспорту та зв'язку України в особі 92 окремого колійного загону 36 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (військової частини Т0210).

У відповідності зі ст. ст. 44, 49 ГПК України на відповідача покладаються витрати по сплаті держмита в розмірі 131 грн. 13 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити в повному обсязі .

2.          Стягнути з Конотопського дочірнього агролісгосподарського підприємства « Конотопський Агролісгосп » ( 41000, Сумська область, м. Конотоп , вул. Конотопських партизан, 57 ; ІПН 59) на користь 92 окремого колійного загону 36 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту Міністерства транспорту та зв'язку України (військової частини Т0210) ( 41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Клубна , 87 ; р/р 2139, банк УДК в Сумській області, МФО 837013; ) грошові кошти у розмірі 13 136 грн. 01 коп.

3.          Стягнути з Конотопського дочірнього агролісгосподарського підприємства « Конотопський Агролісгосп » ( 41000, Сумська область, м. Конотоп , вул. Конотопських партизан, 57 ; ІПН 59) в доход державного бюджету України ( код 22090200 символ 092 ) 131 грн. 36 коп. держмита.

4.          Стягнути з Конотопського дочірнього агролісгосподарського підприємства « Конотопський Агролісгосп » ( 41000, Сумська область, м. Конотоп , вул. Конотопських партизан, 57 ; ІПН 59) на користь Державного підприємства «Судовий інформаційний центр» ( № рахунку 0002, одержувач –Держбюджет м. Суми, , банк одержувача – ГУДКУ у Сумській області , МФО 837013, призначення платежу : оплата за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу ) 118 грн. 00 коп. судових витрат.

5.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6.          Копію рішення надіслати сторонами по справі .

Повний текст рішення підписано та оформлено суддею відповідно до ст. 85 ГПК України 24.12.2007 року .