КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2007                                                                                           № 7/217

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Вербицької О.В.

суддів:                                          Коваленка В.М.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача - Харченко Л.М. (дов. від 12.02.2007 р., б/н);

від відповідача - Савицька С.Л. (дов. від 05.06.2007 р. № 134/01);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру Служби у справахнеповнолітніх Київської міської державної адміністрації

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.03.2007

у справі № 7/217 (Якименко М.М.)

за позовом                               Приватного підприємства "Виробничо-будівельна компанія "Центробуд"

до                                                   Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру Служби у справахнеповнолітніх Київської міської державної адміністрації (правонаступником якого є Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах неповнолітніх Служби у справах неповнолітніх виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації))

про                                                  стягнення 387016,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 19.03.2007 року по справі№ 7/217 позов Приватного підприємства “Виробничо-будівельна компанія “Центробуд” (далі – позивач, ПП “ВБК “Центробуд”) до Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру Служби у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації (далі – відповідач, Центр) про стягнення 387 016,58 грн. задоволено повністю.

Медико-оздоровчий соціально-реабілітаційний центр Служби у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації, не погоджуючись з прийняттям судом такого рішення по справі, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення.

В обґрунтування апеляційних вимог Центр зазначає, що при прийнятті спірного рішення судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, та не доведено обставини, які суд визнав встановленими, а також місцевим господарським судом порушено норми процесуального права. Так, відповідач вважає, що висновок експертизи на якому ґрунтується оскаржуване рішення є незаконним, оскільки вона була проведена з порушенням норм закону, та, крім того, відповідачу не направлялись ухвали суду від 06.02.2007 року та від 26.02.2007 року, чим порушено його право на захист.

Приватне підприємство “Виробничо-будівельна компанія “Центробуд” надало письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких спростовує наведені в ній доводи та просить залишити апеляційну скаргу Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру Служби у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації без задоволення, а спірне рішення від 19.03.2007 року – без змін.

Ухвалою від 27.06.2007 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру Служби у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації до провадження та призначив її розгляд на 16.07.2007 року.

В судове засідання в апеляційній інстанції з’явились представники позивача та відповідача.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в судовому засіданні розглянуто письмове клопотання Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру Служби у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації про заміну первісного відповідача (Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру Служби у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації) його правонаступником (Центром соціально-психологічної реабілітації дітей) після остаточної процедури перереєстрації та зупинення провадження у справі.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначає, що відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 12.04.2007 року “Про реорганізацію Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру для неповнолітніх Служби у справах неповнолітніх виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)” та наказу Служби у справах неповнолітніх від 16.04.2007 року № 46 відбувається реорганізація відповідача, у зв’язку з чим 22.06.2007 року представником Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру для неповнолітніх було отримано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи – Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах неповнолітніх Служби у справах неповнолітніх виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а 10.07.2007 року були внесені відомості про юридичну особу до ЄДРПОУ. Відповідно до викладеного, відповідач просить замінити первісного відповідача його правонаступником – Медико-оздоровчим соціально-реабілітаційним центром Служби у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації . А, оскільки новостворена юридична особа немає своєї печатки тане стала на облік в органах державної податкової служби, та в інших органах, то відповідач просить зупинити провадження у справі № 7/217 до остаточного завершення процедури перереєстрації відповідача.

Представник Приватного підприємства “Виробничо-будівельна компанія “Центробуд” щодо задоволення вказаного клопотання відповідача заперечував.

Суд, проаналізувавши заявлене клопотання, матеріали справи та, вислухавши думку представника позивача, ухвалив задовольнити заявлене клопотання частково, а саме, в частині заміни первісного відповідача його правонаступником. В задоволені клопотання про зупинення провадження у справі № 7/217 судова колегія апеляційної інстанції відмовила, оскільки відомості про юридичну особу – Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах неповнолітніх Служби у справах неповнолітніх виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) були внесені до ЄДРПОУ, а, відповідно до п. 4 ст. 25 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців” дата внесення до ЄДРПОУ є датою державної реєстрації особи, тобто відповідач є юридичною особою на час розгляду справи, то підстав для зупинення провадження у справі немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмових заперечень позивача на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

15.01.2003 року Медико-оздоровчий соціально-реабілітаційний центр для неповнолітніх (Замовник) уклало договір № 1 з Приватним підприємством “Рембудіндустрія” (Генпідрядник) про виконання робіт по капітальному та поточному ремонту в установах підпорядкованих Службі у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації, згідно умов якого Замовник доручає, а Генпідрядник приймає на себе виконання ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту, а також робіт з поточного ремонту приміщень та обладнання.

Приватне підприємство “Виробничо-будівельна компанія “Центробуд” є правонаступником Приватного підприємства “Рембудіндустрія”, що підтверджується Статутом Приватного підприємства “Виробничо-будівельна компанія “Центрбуд”, затвердженим Рішенням засновника №1 від 21.04.2005 року та зареєстрованим Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією 25.04.2005 р. (номер запису 1 002630).

Відповідно до п. 1.3. та п. 1.4 зазначеного договору, Замовник здійснює фінансування об’єкту у встановлені терміни і в повному обсязі відповідно договірним цінам робіт на весь пусковий комплекс, що відноситься до вказаного об’єкту згідно з проектно-кошторисною документацією, а Генпідрядник у межах договірних цін, проіндексованих з урахуванням рівня інфляції, виконує власними та залученими по узгодженню із Замовником силами і засобами усі передбачені замовленням роботи та здає в експлуатацію Замовнику.

Пунктом 2.1 Договору встановлено термін виконання робіт – з моменту перерахування авансу до 31.12.2003 року.

Відповідно до ст.. 5 Договору, Замовник при порушені своїх зобов’язань щодо термінів передачі проектної документації, зміни терміну будівництва, при відсутності коштів для фінансування, компенсує Підряднику фактичні втрати, зумовлені цими діями.  При несвоєчасному прийманні виконаних робіт або готового об’єкту в експлуатацію Замовник сплачує Генпідряднику пеню за кожну добу просрочки в розмірі облікової ставки НБУ. Загальна сума пені обмежується 10% ціни робіт по об’єкту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виконано ремонтно-будівельні роботи з капітального ремонту та роботи з поточного ремонту приміщень та обладнання на загальну суму 451 344, 98 грн., що підтверджується Актами прийому виконаних робіт та довідками до кожного акту прийому виконаних підрядних робіт про вартість виконаних підрядних робіт, які були складені та підписані сторонами договору, згідно яких позивачем прийнято виконаних робіт: за березень 2003 р. на суму 9 594,98 грн., за квітень 2003 р. на суму 27 079,20 грн., за липень 2003 р. на суму 37 249,20 грн., за липень 2003 р. на суму 19 094,40 грн., за листопад 2003 р. на суму 70170,00 грн., за листопад 2003 р. на суму 288157,20 грн. Крім того, до кожного акту прийому виконаних підрядних робіт сторонами складені та підписані локальні кошториси, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково, сплативши 64 328,40 грн., що підтверджується належним чином засвідченими копіями банківських виписок.

Таким чином, на момент пред'явлення позову, основний борг відповідача за договором складає 387 015, 62 грн.

Позивач в ході розгляду справи в суді першої інстанції уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 398 888,50 грн. заборгованості в тому числі: 387 015,62 грн. – сума основного боргу, 421,43 грн. – індексу інфляції, 11 451,45 грн. - 3% річних, а також 3 870,16 грн. – витрат по сплаті державного мита, 118 грн. – витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на проведення судової експертизи.

Враховуючи, що умовами договору не визначено строку оплати виконаних робіт, позивач направив на адресу відповідача вимогу про виконання обов’язку щодо оплати вартості робіт в сумі 387 016,58 грн. за договором № 1 від 15.01.2003 року та просив оплатити прийняті позивачем роботи в семиденний термін з дня отримання вимоги.

Як вбачається з повідомлення про вручення, відповідач отримав вимогу позивача 20.02.2006 року, однак вартість прийнятих робіт в сумі 387 016, 58 грн. не сплатив.

У справі за клопотанням відповідача ухвалою господарського суду м. Києва від 19.05.2006 року призначалась будівельно-технічна експертиза, у зв’язку із чим провадження у справі було зупинено.

Відповідно до висновку № 8509/8510 будівельно-технічної експертизи від 23.02.2007 року, встановлено, що кошторисна документація ремонтно-будівельних робіт, які здійснювались за договором № 1 від 15.01.2003 року та одиничні розцінки актів виконаних за вказаним договором робіт, відповідають вимогам нормативних документів, що діяли на той час, встановити правильність застосування вказаних розцінок не вбачається можливим; встановити відповідність якості проведених за договором робіт вимогам чинних нормативних документів не вбачається можливим, встановити відповідність фактично виконаних за договором робіт обсягам виконаних ремонтно-будівельних робіт за актами приймання виконаних робіт не вбачається можливим; встановити, якою є вартість дійсно виконаних ремонтно-будівельних робіт не вбачається можливим; встановити якою є дійсна вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт не вбачається можливим. Прибуття експертів до об’єкту дослідження відповідачем не забезпечено, необхідні документи для проведення експертизи відповідачем не надано. Також у висновку зазначено, що Генпідрядник не зобов’язаний узгоджувати виконання визначеного кошторисом обсягу робіт, на який є посилання в договорі, з Підрядниками, оскільки вказані обсяги узгоджені в основному договорі від 15.01.003 року.

Як встановлено ст.. 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст.. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Як визначено ст.. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідач свої обов’язки за договором № 1 від 15.01.2003 року не виконав, а саме, не оплатив в семиденний термін з дня отримання вимоги вартість виконаних відповідачем робіт, то позовні вимоги в частині стягнення 387 015,62 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 421,43 грн. - індексу інфляції та 11 451,45 грн. - 3% річних, відповідно до розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви, нарахованих позивачем за прострочення виконання зобов'язання.

Як встановлено ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги Приватного підприємства “Виробничо-будівельна компанія “Центробуд” в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.. 34 ГПК України, на спростування позовних вимог Приватного підприємства “Виробничо-будівельна компанія “Центробуд”.

Щодо твердження відповідача, що судом першої інстанції не прийнято до уваги висновок будівельно-технічної експертизи, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, той факт, що висновок експерта не було взято судом до уваги, не є порушенням норм діючого законодавства.

Крім того, у зв’язку з тим, що відповідачем не забезпечено прибуття експертів до об’єкту дослідження та не надано необхідних документів для проведення дослідження, експертиза була проведена неповно, а тому, висновок експерта не дає вичерпних відповідей на поставлені перед ним запитання.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 – 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 19.03.2007 року по справі № 7/217 за позовом Приватного підприємства “Виробничо-будівельна компанія “Центробуд” до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах неповнолітніх Служби у справах неповнолітніх виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 387 016,58 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу Медико-оздоровчого соціально-реабілітаційного центру Служби у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації (правонаступником якого є Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах неповнолітніх Служби у справах неповнолітніх виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)) –  без задоволення.

2.          Справу № 7/217 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Вербицька О.В.

Судді                                                                                          Коваленко В.М.

Гарник Л.Л.

20.07.07 (відправлено)