КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2007                                                                                           № 22/398

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився,

від відповідача - Рябошапка Я.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПП "Вегас-Транс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.02.2007

у справі № 22/398

за позовом                               СП ЗАТ "Донецьк-Лада"

до                                                   ПП "Вегас-Транс"

про                                                  стягнення 43876,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2007 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства “Вегас-Транс” на користь Спільного підприємства Закритого акціонерного товариства “Донецьк – Лада” 26033,93 грн. відшкодування шкоди, 260,34 грн. витрат по сплаті державного мита та 70,01 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та залишити позовні вимоги без розгляду. Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції були неповністю з’ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Ухвалою від 19.06.2007 було призначено судову автотоварознавчу експертизу по справі № 22/398 та покладено оплату за проведення даної експертизи на відповідача.

Однак, відповідач зазначену експертизу не оплатив, у зв’язку з чим Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України було надіслано повідомлення № 6854 про неможливість дачі висновку судової-автотоварознавчої експертизи.

Апеляційна інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

Стаття 35 ГПК України передбачає, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва № 3-6510/15 від 20.03.2006 було встановлено, що 03.03.2006 відбулося зіткнення автомобіля “ГАЗ 2705”, державний номер 019-55 КА, яким керував Бондаренко Р.Ю. з автомобілем “ВАЗ 2112”, державний номер 7962 ОМ. Даною постановою також було визнано водія автомобіля “ГАЗ 2705”, державний номер 019-55 КА, Бондаренка Р.Ю. особою, винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до реєстраційного талону, виданого 09.09.2005 відповідачу належить право тимчасового керування автомобілем “ГАЗ 2705”, д/н 01955 КА.

Згідно наданої Управлінням ДАІ ГУ МВС України в місті Києві відповіді на судовий запит, даний тимчасовий реєстраційний талон було анульовано 11.11.2006, а власником вказаного автомобіля “ГАЗ 2705” є Бойченко Тетяна Василівна на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КІС № 841552.

Відповідно до договору комісії № 5/06-01/К від 03.01.2006, укладеного між позивачем та ЗAT “Торговий Дім “УКРАВТОВАЗ” та видаткової накладної № РФ-0000079 від 02.03.2006, власником автомобіля “ВАЗ 2112”, державний номер 7962 ОМ, кузов 0374239 є позивач.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 27.04.2006, матеріальна шкода, завдана володільцю автомобіля “ВАЗ-21124”, державний номер 7962 ОМ, кузов ХТА4239, в результаті його пошкодження при ДТП, становить 23468,48 грн.

Послуги експертної компаній АТЗТ “Київ Лада” по автоеспертизі було сплачено позивачем в розмірі 525,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 992 від 21.04.2006.

Також, позивачем було сплачено 240 грн. суб’єкту підприємницької діяльності - фізичній особі Сугак С.І. за послуги з транспортування автомобіля з місця аварії, що підтверджується квитанцією № 748653 від 03.03.2006.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов’язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, відповідач на момент скоєння ДТП володів автомобілем “ГАЗ 2705”, державний номер 019-55 КА на підставі тимчасового реєстраційного талону, виданого 09.08.2005.

Відповідно до ч. 1 ст. 1021 ЦК України позивач, як комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента.

Згідно платіжного доручення № 1036 від 06.05.2006, позивачем було сплачено комітенту - ЗАТ “ТД “УкрАвтоВАЗ” за автомобіль “ВАЗ 21124”, кузов 0374239, відповідно до накладної № РФ-0000079 від 02.03.2006, грошових коштів у розмірі 46100 грн.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що правомірним є задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 23468,48 грн., суми за проведення оцінки ушкодженого транспортного засобу в розмірі 525,45 грн., вартості послуг транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця аварії в сумі 240 грн., а також вартості послуг транспортування пошкодженого транспортного засобу до власної ремонтної бази в сумі 1 800 грн. Таким чином загальна сума, що підлягає стягненню становить 26033,93 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогою про стягнення з відповідача плати за стоянку аварійного автомобіля за період з 03.03.2006 по 10.05.2006 на загальну суму 345 грн. Однак, позивачем не доведено той факт, що протягом вказаного періоду була необхідна стоянка зазначеного автомобіля. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до експертної компанії лише 17.04.2006. Позивачем також не доведено нарахування та сплата пені комітенту, у зв’язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 1797,90 грн. за договором № 5/06-01/К є безпідставними.

Зокрема, вимоги позивача про стягнення не отриманого прибутку в розмірі 14700 грн. вважаються колегією суддів необґрунтованими оскільки, позивачем не доведено розмір вказаного не отриманого прибутку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено обставин на які останній посилається в обґрунтування моральної шкоди, а також її розміру 1000 грн.

Отже, апеляційний господарський суд враховуючи вище наведене прийшов до висновку, що Господарським судом міста Києва були повно з’ясовані всі обставини, які мають значення для справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2007 відповідає чинному законодавству і не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Приватного підприємства “Вегас-Транс” не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Вегас-Транс” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2007 у справі № 22/398 - без змін.

Матеріали справи № 22/398 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді