СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

19 вересня 2007 року

Справа № 2-22/6797-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

17.09.2007

позивача:Шемчук С.Л.,дов.№б/н від 10.08.2007

відповідача:Бисикало Т.А.,дов.№4574/5 від 06.10.2006

після перерви 19.09.2007

сторони не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 05.07.2007 року по справі № 2-22/6797-2007А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліс ЛТД" (вул. Монтажна, 3, місто Сімферополь,95493)

до           Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а, місто Алушта,98500)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма «Поліс ЛТД" звернулось до суду з позовом про визнання недійсними рішення ДПІ у місті Алушта про застосування штрафних санкції від 07.09.2006 № /0 та податкове повідомлення - рішення відповідача від 07.09.2006 №/0.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 05.07.2007 року у справі № 2-22/6797-2007А за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліс ЛТД" до Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень задоволено.

Судом визнано нечинним рішення ДПІ у місті Алушті від 07.09.2006 № /0 про застосування до ТОВ "Фірма «Поліс ЛТД" штрафних санкції у сумі 14153,84 грн. та податкове повідомлення - рішення ДПІ у місті Алушті від 07.09.2006 № /0 у частині донарахування ТОВ "Фірма «Поліс ЛТД" податкового зобов'язання по податку на прибуток у сумі 16008 грн., в тому числі 10672 грн. - основного платежу та 5336 грн. - штрафних (фінансових санкцій).

Судом стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "Фірма «Поліс ЛТД" 3,40 грн. - судового збору.

Відповідач не погодившись з висновками місцевого господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить переглянути справу і скасувати постанову суду першої інстанції. Апелянт вважає, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, і висновки не відповідають обставинам справи. Більш детальна мотивація викладена в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні була оголошена перерва до 19.09.2007.

Вивчивши матеріали справи і переглянувши справу в порядку, передбаченому статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія вважає, що висновки суду правомірні та обгрунтовані виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.1-1.5 Положення Про філію ТОВ „Фірма „Поліс ЛТД”, яке затверджене протоколом Загальних зборів учасників ТОВ "Фірма «Поліс ЛТД" №27 від 07.10.2003, позивачем створено Філію, яка розташована у м. Алушта в с. Ізобільне по вул.Нова,50.Філія не є юридичною особою, та створена для ведення підприємницької діяльності, є самостійним платником податків і зборів ( згідно з п.2.1-2.4 Положення).

Так, ДПІ у місті Алушті було проведено виїзну позапланову документальну перевірку філії товариства з обмеженою відповідальністю „ Фірми „Поліс ЛТД” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 по 31.03.2006,про що складено акт перевірки від 28.08.2006 №125123/26272954, відповідно до якого винесені податкові повідомлення - рішення №/0 від 07.09.2006 про застосування штрафних санкцій на суму 14 153,84 грн. та /0 від 07.09.2006 на суму 10 672грн.-основного платежу та 5 336 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Стаття 67 Конституції України встановлює обов’язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.3.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” №283/97-ВР об’єктом оподаткування є прибуток , який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду на суму валових витрат платника податків та суму амортизаційних відрахувань.

П.5.1 ст.5 Закону України №283/97-ВР, визначає валові витрати виробництва та обігу як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг) які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов’язкових платежів).

Зі змісту ст.2 Закону України „Про плату за землю” зрозуміло , що використання землі є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки землі.

Підставою для використання земельної ділянки державної або комунальної власності є договір оренди такої ділянки.

Матеріали справи свідчать про те, що філія позивача надавала до ДПІ у місті Алушті податкові декларації та розрахунки орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності згідно договору оренди від 05.11.2003, укладеному між Ізобільненською сільською радою та ТОВ „Фірма „Поліс ЛТД”.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку безпосередньо у філії ТОВ „Фірма „Поліс ЛДТ” не свідчить про відсутність у філії права на формування валових витрат , зв’язаних зі сплатою орендних платежів за земельну ділянку, на якому розташована філія і який використовується філією для ведення господарської діяльності.

Головне підприємство, будучи самостійним платником податку на прибуток, витрати по оплаті орендної плати за земельну ділянку , використовуваною філією за договором оренди, при формуванні об’єкта оподаткування власної декларації по податку на прибуток , до складу валових витрат не включало, а передавало філії шляхом складання головним підприємством первинного документа - авізо.

Судова колегія дотримується позиції, що таких умов, приймаючи до уваги те, що філія та ТОВ ”Фірма Поліс ЛТД” у період, що перевірявся ,були окремими платниками податку на прибуток і матеріали справи не підтверджують подвійного включення сум сплаченої орендної плати за користування саме філією земельною ділянкою, то в такому випадку відсутнє заниження останнього валового доходу за вказані періоди часу. На думку суду апеляційної інстанції, дії позивача не призвели до невірного визначення та заниження його податкових зобов’язань та неправильного встановлення розмірів обов’язкових платежів, які він повинен був сплатити до держбюджету.

У акті перевірки №1251/23/26272954 відповідачем зроблений висновок про завищення позивачем суми амортизаційних відрахувань на 25 853 грн . і вказав, що в порушення п.п 8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України №283/97-ВР підприємство включало до декларації про прибуток по рядку 07 суми амортизаційних відрахувань нарахованих на основні фонди, які не є власністю філії.

Судова колегія вважає, що відповідно положень Закону України №283/97-ВР підтверджені документально витрати на придбання основних фондів, які передані філії та використовуються нею у власній виробничій діяльності, мали амортизовуватись з метою визначення у її податковому обліку прибутку, який підлягав оподаткуванню.

В такому випадку, враховуючи п.п.2.1.3 п.2.1 ст.2 та п.п.8.1.1.п.п.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України №283/97-ВР,суд вважає, що сума податку на прибуток філії у зазначений період часу визначалась вірно шляхом розрахунку, виходячи із загальної суми її валових витрат та амортизаційних відрахувань, нарахованих по основних фондах, які розташовані за її місцезнаходженням та використовувались нею для власного виробництва.

Отже, висновки відповідача є помилковими відносно порушення позивачем п.п.5.2.5 п.5.2ст.5,п.п.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України №283/97-ВР, що нібито призвело до заниження оподаткованого прибутку 42786 грн. та заниження податку на прибуток на 10672 грн., які він зафіксував у акті перевірки.

А щодо ведення касових операцій у національній валюті в Україні, то судова колегія встановила наступне.

Відповідно до норми, встановленої останнім абзацом п.2.3 Положення, затвердженого Постановою Правління НБУ №637 від 15.12.2004, у разі здійснення підприємствами готівкових розрахунків з іншими підприємствами понад установлену граничну суму коштів в розмірі перевищення встановленої суми розрахунково додаються до фактичних залишків готівки в касі на кінець дня платника готівки одноразово в день здійснення цієї операції. З подальшим порівнянням одержаної розрахункової суми із затвердженням лімітом каси, у разі перевищення розрахункової суми над лімітом запроваджуються санкції до платника готівки. В даному випадку Філія виступала одержувачем готівки.

Аналогічна думка висловлена НБУ (Лист №4321). Поширення встановлених обмежень на осіб, що приймають готівку зазначеним вище Положенням не передбачено.

Виходячи з вищенаведеного правового аналізу, висновок посадових осіб ДПІ у місті Алушті про порушення, зазначених в акті перевірки і застосування з цієї причини штрафних санкцій не відповідає чинному законодавству.

Отже, судова колегія переконана, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі, неправомірні та необгрунтовані.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.07.2007 року у справі № 2-22/6797-2007А залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого Адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                        Т.П. Фенько

Судді                                                                      К.В. Волков

О.В. Дугаренко