ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11.12.07                                                                                           Справа№ 13/340А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л., при секретарі Щигельській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: ТзОВ „Галбрухт”, м.Жидачів

до відповідача: ДПІ у Жидачівському районі, м.Жидачів

про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.06.07р. №/0/7917

За участю представників сторін:

Від позивача: Вишневський К.В. –представник

Від відповідача: Пельо О.М. –гол.держ.под.інсп.юр.від., Майкович В.М. –гол.держ. под.рев.-інсп. відділу аудиту юр.осіб

Суть спору:

ТзОВ „Галбрухт”, м.Жидачів звернулось з позовом до ДПІ у Жидачівському районі про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 06.06.2007р. №/0, яким визначено загальну суму податкового зобов”язання в розмірі 163724,00 грн., в тому числі 109149,00 грн. за основним платежем (ПДВ) та 54545,00 грн. штрафних санкцій.

Підставою ухвалення рішення, що оскаржується, є акт документальної перевірки №441/23-1/30680112 від 23 травня 2007 року позивача працівниками відповідача, у якому зроблено висновки про те, що з боку позивача мають місце порушення податкового законодавства при проведенні господарських операцій із приватним підприємством “Техноресурс Пром” (м.Київ) в рамках договору поставки №23/01-04ЧМ від 23 січня 2004 року, а саме при перевірці Відповідачем встановлено порушення пп. 7.2.1, пп. 7.2.3, пп. 7.2.4 п.2; пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п.7.4 ст.7, ст.9 Закону України “Про податок на додану вартість” (далі –Закон про ПДВ) на тій підставі, що: свідоцтво платника ПДВ ПП “Техноресурс Пром”, контрагента (постачальника) позивача за договором поставки №23/01-04ЧМ від 23 січня 2004 року, було анульовано, тому це підприємство не мало права виписувати податкові накладні; позивачем відображено у податковому обліку податкові накладні, одержані від ПП“Техноресурс Пром” при придбанні у останнього товарно-матеріальних цінностей в рамках договору поставки , а установчі та реєстраційні документи цього підприємства підприємства визнані недійсними заочним рішенням від 15.11.2006р. Голосіївського районного суду м. Києва у справі №2-4253.

Відповідачем проти позову заперечується з посиланням на необгрунтованість вимог позивача та відповідність рішення, що оскаржується, вимогам законодавства.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази у їх сукупності, господарським судом встановлено наступне:

23 січня 2004 року між позивачем і ПП “Техноресурс Пром” укладено договір поставки №23/01-04ЧМ , у відповідності до якого, позивач придбавав у ПП “Техноресурс Пром” металобрухт та відходів чорних металів. Поставки здійснювались окремими партіями в період з 28 квітня 2005р. по 08 вересня 2005р. Кожна поставка документально оформлена повним комплектом товаросупровідних документів, в тому числі і відповідними податковими накладними.

Як вбачається з матеріалів справи, постачальник (ПП “Техноресурс Пром”) зареєстровано як платник ПДВ 24.07.2003р., свідоцтво платника ПДВ №37063000. 03.04.2004р. це свідоцтво було анульовано Голосіївською ДПІ м. Києва у робочому порядку у зв”язку із реорганізацією цього підприємства. Натомість у встановленому порядку цьому підприємству (після його реорганізації) було видане інше свідоцтво платника ПДВ - №37080060 від 15.04.2004р., реквізити якого і зазначено у податкових накладних, наданих ПП “Техноресурс Пром” покупцю (позивачу) у період, коли здійснювались поставки товару. Та обставина, що спочатку постачальник - ПП “Техноресурс Пром” в податкових накладних, що надавались покупцю (позивачу) на кожну партію (поставку) товару, помилково вказував реквізити старого свідоцтва платника ПДВ, однак пізніше, зауваживши свою технічну описку щодо зазначених реквізитів, направив йому (покупцю) виправлені податкові накладні, не змінивши при цьому жодної істотної умови поставки - вартість, обсяг, номенклатуру, дату кожної із поставок, ніяк не вплинула на податкові зобов”язання покупця (ТзОВ “Галбрухт”) та на розрахунки цього підприємства із бюджетом. При цьому безспірним також є факт правомірності виписування продавцем податкових накладних у зазначений період –адже він був належним чином зареєстрований як платник ПДВ. Недоліки в заповненні податкової накладної, виявлені податковою інспекцією в результаті перевірки, не роблять цю накладну недійсною та не свідчать про її неналежність та недопустимість як доказу, адже фактичність здійснення позивачем вказаних гоподарських операцій достовірно підтвердженується матеріалами справи.

Зазначене також не є підставою для висновку про неправомірність віднесення понесених позивачем витрат до податкового кредиту та не свідчать про обгрунтованість рішення відпповідача, оскільки згідно абз.2 п/п 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону україни “Про податок на додану вартість” підставою для відповідальності платника податку є непідтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту. Цього не заперечував і відповідач, ані у своїх Поясненнях на позовну заяву від 10.12.2007р. вих. №17075/9/10, ані у Рішенні про результати розгляду повторної скарги від 15.10.2007р. вих. № 20564/10/25-005/1135 ДПА у Львівській області на повторну скаргу від ТзОВ “Галбрухт” від 17.08.2007р.вих. № 69.

Такими чином, основний документ, на якому Відповідач побудував свої висновки, і, відповідно, прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є заочне рішення від 15.11.2006р. Голосіївського районного суду м. Києва у справі №2-4253В про визнання недійсними статуту ПП “Техноресурс Пром” (постачальника позивача), його свідоцтва про держреєстрацію та свідоцтва платника ПДВ. Однак в матеріалах справи наявні документальні докази того, що це судове рішення було скасовано ухвалою цього ж суду від 15 червня 2006 року у вказаній справі. Про це було відомо Відповідачу, оскільки Позивач надіслав йому (відповідачу) копію цієї ухвали в якості доповнення від 27.09.2007р. вих. №79 до своєї повторної скарги.

В судовому засіданні представники відповідача повідомили суд, що провадження у справі № 2-4253В. Голосіївського районного суду м. Києва ще не закінчено і заявили клопотання про зупинення розгляду даної справи до вступлення в законну силу судового рішення у справі № 2-4253В. В задоволенні цього клопотання відмовлено з наступних підстав.

Законодавство України встановлює єдину умову для появи юридичної особи як повноправного суб”єкта правовідносин –державна реєстрація. Інших критеріїв закон не передбачив. За наявності даних, які підтверджують держреєстрацію - в даному випадку це наявність у ПП “Техноресурс Пром” коду ЄДРПОУ, печатки із зазначенням коду ЄДРПОУ, свідоцтва платника ПДВ, реально діючого банківського рахунку тощо.

Згідно ч.2 ст. 104 ЦК України та ч.2 ст.33 Закону України від 15.05.2003р. “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців” юридична особа вважається припиненою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, причому способів припинення юрособи законом передбачено дише два –за допомогою реорганізації або ліквідації.

Статтею 38 Закону про держреєстрацію визначено процедуру ліквідації юрособи на підставі судового рішення, не пов”язаного із банкрутством. Закон встановлює, що таке судове рішення тягне за собою виключно перспективну, а не ретроспективну ліквідацію підприємства. Крім цього згідно ч.1 ст. 18 Закону про держреєстрацію , якщо відомості, які підлягають внесенню до єдиного державного реєстру, були внесені до нього (а то, що були внесені, не викликає сумніву –адже ПП “Техноресурс Пром” отримало код ЄДРПОУ), то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

До моменту виключення з державного реєстру юрособа користується всіма правами, наданими їй законом, незалежно від наявності судового рішення про визнання недійсними її установчих документів, позаяк втрата статусу юрособи настає не з моменту набрання чинності згаданого рішення суду, а з моменту виключення з державного реєстру, що є неможливим без належно проведеної процедури ліквідації. Доказів про виключення ПП “Техноресурс Пром” з державного реєстру відповідач не представив, навпаки, заявлене ним клопотання свідчить про те, що це є реально існуюче підприємство.

Отже, всі правочини, вчинені юрособою з моменту її держреєстрації (тобто з моменту створення і набуття прав юридичної особи) та до моменту виключення такої особи з державного реєстру (моменту припинення юридичної особи), незалежно від наявності судових рішень про визнання недійсними установчих документі, були вчинені юрособою, яка мала право- та дієздатність, необхідну для вчинення нею правочинів. Юридична особа не може бути обмежена навіть за рішенням суду в праві виконувати певну діяльність, якщо у неї є інші, додаткові, підстави (наприклад, ліцензія).

При цьому, порушення, допущені засновниками юрособи під час її створення, ніяк не впливають на дійсність правочинів, вчинених самою юрособою. Цей висновок підтверджується і в п.19 Роз”яснення ВАСУ від 12.03.1999р. №02-5/111 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов”язаних з визнанням угод недійсними”: “лише визнання господарським судом недійсними установчих документів підприємства та/або рішення про створення підприємства, а також прийняття господарським судом рішення про скасування державної реєстрації суб”єкта підприємницької діяльності не є підставою для того, щоб вважати недійсними угоди, укладені таким підприємством з іншими підприємствами чи організаціями до моменту виключення його з державного реєстру.”

Тому результат розгляду справи №2-4253 Голосіївського суду м.Київа в рамках заявлених позовних вимог сам по собі ніяк не вплине на результат розгляду даної справи, тому у клопотанні відповідача про зупинення даної справи є безпідставним.

Згідно п.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних позовах про протиправність рішень суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач не навів належними та допустимими доказами правомірність та підставність прийняття ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

постановив:

1.Адміністративний позов задоволити повністю.

2.Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.06.07р. №/0/7917.

3.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя                                                                                                     Станько Л.Л.