СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

27.11.2007

Справа №2-7/15018-2007

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» (м. Сімферополь, вул. М. Залки, 27,
кв. 67; м. Сімферополь, вул. Субхі, 1, ідентифікаційний код 31859504)

До відповідача  Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про стягнення 36851,97 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача - ОСОБА_2, предст.,
дов. від 01.10.2007 р.

Від відповідача  - не з'явився.

Суть справи: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» звернулося до Господарського суду АР
Крим з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення
36851,97 грн.

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків по повній та своєчасній
оплаті поставленого позивачем за договором купівлі-продажу від 10.07.2007 р.
товару, через що заборгованість СПД ОСОБА_1перед ТОВ «Торговий дім «Фаворит»
складає 35018,16 грн., яка до часу подачі позову до суду в добровільному
порядку не погашена. Крім того, за порушення
відповідачем грошового зобов'язання позивач просить стягнути з СПД
ОСОБА_13% річних у розмірі 198,60 грн. та 1640,51 грн. інфляційних втрат.

12.11.2007 р. до ГС АР Крим від
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» надійшла заява
про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач зазначив, що у зв'язку з
необхідністю звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача
заборгованості в примусовому порядку, ТОВ «Торговий дім «Фаворит» було змушено
укласти з СПДОСОБА_2 договір про надання юридичних послуг, за яким позивачем
були сплачені грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. З урахуванням викладеного,
керуючись статтею 225 Господарського кодексу України, позивач також просить
стягнути з відповідача збитки у розмірі 5000,00 грн. Вказана заява прийнята судом
до розгляду.

26.11.2007 р. до ГС АР Крим від
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» надійшла заява
про зменшення суми позовних вимог, в якій позивач повідомив, що після звернення
до суду та порушення провадження у справі відповідачем була сплачена сума
основного боргу в розмірі 35018,16 грн., через що ТОВ  «Торговий дім «Фаворит» просить стягнути з
СПДОСОБА_13% річних у розмірі 198,60 грн., 1640,51 грн. інфляційних втрат та
5000,00 грн. понесених збитків.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про
час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою
кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення
розгляду справи судом не вбачається.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

10.07.2007 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» (Продавець) та Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1(Покупець) був укладений договір, згідно з п.
1.1 якого Продавець відпускає, а Покупець приймає товар, згідно встановлених
чинним законодавством документів (накладних, в яких відображається асортимент,
кількість та ціна кожної партії товару).

Документи на товар є невід'ємною
частиною цього Договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору право
власності на товар, а разом з ним і ризик випадкової гибелі, переходить від
Продавця до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін
накладної, яка визначає момент передачі товару.

Згідно з п. 2.1 Договору, з
урахуванням протоколу розбіжностей, надається відстрочка платежу в строк до 14
банківських днів.

В п. 2.2 Договору, з урахуванням
протоколу розбіжностей, передбачено, що за кожну партію товару Покупець
розраховується  в готівковій формі,
шляхом внесення грошових коштів до каси Продавця або в безготівковій формі,
шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця протягом
14 банківських днів після отримання товару.

З матеріалів справи вбачається, що
на виконання умов укладеного договору позивачем був поставлений товар на
загальну суму 155 431,56 грн., про що свідчать наступні витратні накладні:

- витратна накладна №РН-0024729 від
23.07.2007 р. на суму 14708,10 грн.;

- витратна накладна №РН-0024727 від
23.07.2007 р. на суму 121235,40 грн.;

- витратна накладна №РН-0024609 від
14.07.2007 р. на суму 19488,06 грн.

Товар був отриманий відповідачем,
про що свідчать підписи уповноваженого представника відповідача у вищевказаних
витратних накладних.

Проте, вартість товару була
оплачена відповідачем не в повному обсязі, через що заборгованість СПД
ОСОБА_1перед ТОВ «Торговий дім «Фаворит» складає 35018,16 грн., що стало
підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості
в примусовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173
Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що
виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у
сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України,
визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої
сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати
від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору
та  вимог  цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться. Аналогічне положення стосовно господарських
зобов'язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
цим Кодексом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України).

Як свідчать матеріали справи,
заборгованість у сумі 35018,16 грн. була погашена відповідачем в повному обсязі
після порушення провадження у справі, через що суд вважає за необхідне
припинити провадження у справі в цій частині на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предметом
спору.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України
щодо встановлення обов'язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних
від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК
України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти.

Таким чином, стягненню з
відповідача підлягають 3% річних за період з 14.08.2007 р. по 22.10.2007 р. у
сумі 198,60 грн. (35018,16 грн. х3% :365 дн. х 69 дн.).

У той же час, позивачем допущені
певні помилки при здійсненні розрахунку належних до сплати інфляційних втрат.

Так, оскільки величини індексів
інфляції в серпні та вересні 2007 року становять відповідно 100,6% та 102,2%,
стягненню з СПД ОСОБА_1підлягають інфляційні витрати у таких розмірах:

-          за серпень 2007 року - 210,11 грн.
(35228,27 грн. (35018,16 грн. х 100,6%) - 35018,16 грн.;

-          за вересень 2007 р. - 775,02 грн.
(36003,29 грн. (35228,27 х 102,2%) - 35228,27 грн.)

З урахуванням викладеного,
загальний розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з СПД ОСОБА_1на
користь ТОВ «Торговий дім «Фаворит» складає 985,13 грн.

Крім того, позивачем також заявлена
вимога про стягнення з відповідача збитків у розмірі 5000,00 грн., які ТОВ
«Торговий дім «Фаворит» понесло внаслідок необхідності укладення договору про
надання юридичних послуг з СПД ОСОБА_2

Згідно зі ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської
діяльності,  повинен відшкодувати  завдані
цим  збитки  суб'єкту, права або законні інтереси якого
порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені  управненою стороною, втрата або пошкодження
її майна, а також не одержані нею доходи,
які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання
або   додержання правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Ст. 25 ГК України передбачено, що
до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена
відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів  тощо), понесені   стороною,
яка  зазнала  збитків
внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона,  яка зазнала
збитків,  мала  право
розраховувати  у  разі
належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна   компенсація   моральної
шкоди   у   випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 623 ЦК України
розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

За загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,
має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як
відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

З огляду на викладене, можна зробити
висновок, що відшкодуванню підлягають завдані збитки, тобто збитки, причиною
яких є порушення зобов'язання, якого припустився боржник. Отже, між порушенням
та збитками має бути причинний зв'язок. За відсутністю такого зв'язку збитки не
відшкодовуються.

Як свідчать матеріали справи, у
зв'язку з необхідністю звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача
заборгованості в примусовому порядку, між СПД ОСОБА_2(Виконавець) та ТОВ
«Торговий дім «Фаворит» (Замовник) був укладений договір про надання юридичних
послуг від 01.10.2007 р., п. 1.1 якого передбачено, що Виконавець
зобов'язується надати Замовнику юридичні послуги по поточній господарській
діяльності Замовника, а також по захисту інтересів Замовника в суді, в різних
організацій та установах по судовим та іншим спорам, в яких Замовник є
позивачем, відповідачем, третьою особою або зацікавленою особою, а Замовник
зобов'язується оплатити послуги на умовах цього Договору.

На виконання умов вказаного договору
СПД ОСОБА_2 були надані послуги на представництво інтересів ТОВ Торговий дім
«Фаворит» в суді на загальну суму 5000,00 грн., на оплату яких був виставлений
рахунок-фактура №СФ-0001076 від 02.11.2007 р. Послуги у зазначеному розмірі
були оплачені позивачем, про що свідчить наявний в матеріалах справи видатковий
касовий ордер від 08.11.2007 р.

Суд зазначає, що понесені позивачем
витрати у сумі 5000,00 грн. безпосередньо пов'язані з порушенням відповідачем
своїх обов'язків за договором купівлі-продажу від 10.07.2007 р. та були
направлені на захист свого порушеного права. Отже, між понесеними позивачем
витратами та порушенням відповідачем правил здійснення господарської діяльності
наявний причинний зв'язок, через що заявлені позивачем до відшкодування суми
грошових коштів у розмірі 5000,00 грн. є збитками в розумінні положень чинного
законодавства України та підлягають стягненню з СПД ОСОБА_1на користь ТОВ
«Торговий дім «Фаворит».

Таким чином, всебічно та в повному
обсязі дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи документи та фактичні
обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» підлягають частковому задоволенню.

Державне мито та витрати з
інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються на сторін
пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 49
Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись
п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,
суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Припинити провадження у справі в
частині стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» заборгованості
у розмірі 35018,16 грн.

3.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1;АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит» (м.
Сімферополь, вул. М. Залки, 27, кв. 67; м. Сімферополь, вул. Субхі, 1,
ідентифікаційний код 31859504) 3% річних у розмірі 198,60 грн., 985,13 грн.
інфляційних втрат, 5000,00 грн. збитків, 412,02 грн. державного мита та 116,15
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          В іншій частині позову відмовити.

5.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.