СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

17 грудня 2007 року

Справа № 2-25/8906-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової Ю.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

позивача:Ресницький Вячеслав Ульянович, довіреність № б/н від 15.02.07;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Укргазпром" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Копилова О.Ю.) від 16.10.2007 у справі №2-25/8906-2007

за позовом           Приватного підприємства "Едельвейс-2000" (вул. Кедрова, 18, Нікіта, м. Ялта, 98648)

до           Приватного підприємства "Укргазпром" (вул. Київська, 1а, оф. 608, Сімферополь, 95053)

про стягнення 200000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Едельвейс-2000»звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовом до приватного підприємства „Укргазпром” про стягнення суми збитків у розмірі 200000,00 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що на підставі виставленого рахунку-фактури перераховано відповідачу грошові кошти у сумі 200000,00 грн. у якості передплати за технічні умови з наданням точки підключення газопостачання, однак відповідачем зобов'язання щодо надання технічних умов з наданням точки підключення не виконані.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.10.2007 у справі № 2-25/8906-2007 (суддя Копилова О.Ю.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 200000,00 грн., а також держмито у сумі 2000 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що позивач в силу вимог статті 527 Цивільного кодексу України та виходячи із специфіки послуги, був зобов’язаний особисто прийняти виконане відповідачем зобов’язання, проте безпідставно це не зробив.

Представник відповідача не скористався своїм правом участі у судовому засіданні, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що явка у судове засідання це право, а не обов’язок учасників процесу, а неприбуття їх у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, судова колегія ухвалила можливим розглянути справу за відсутністю не з’явившихся осіб, за наявними в матеріалах справи доказами.

Переглянувши судове рішення в порядку й на підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено, 25.11.2003 позивачем платіжним дорученням за № 48 здійснено передплату у сумі 200000,00 грн. за технічні умови з наданням точки підключення згідно з виставленим відповідачем рахунку-фактури за № Уг-0000042 від 21.11.2003 за здійснення технічних умов з наданням точки підключення.

Встановлено, що сторонами у письмовій формі не укладалось угод по розробці відповідачем на замовлення позивача технічних умов по газопостачанню готельного комплексу «Едельвейс-2000». Сторонами письмово не визначено порядок розрахунку, умови та строки надання технічної документації.

Статтею 208 Цивільного кодексу України визначений перелік правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі, зокрема у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач не мав достатніх правових підстав для виставлення рахунку на оплату технічних умов з наданням точки підключення без вчинення правочину у письмовій формі.

З такими висновками погоджується судова колегія апеляційної інстанції, оскільки отримання відповідачем певних коштів від позивача фактично відбулося безпідставно.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже обов'язок повернути необгрунтовано набуте майно, як правильно встановлено судом першої інстанції, є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності. Тому наявність вини в поведінці особи, яка необгрунтовано набула майно, не потрібна.

Положення розділу 83 Цивільного кодексу України застосовуються до всіх вимог про повернення необгрунтовано набутого майна незалежно від підстав їх виникнення.

Згідно приписів частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, в даному випадку відповідач зобов'язаний повернути позивачеві грошові кошти в сумі 200000,00 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Критично судова колегія відноситься до тверджень апелянта, який наполягає, що правочин між сторонами укладено у письмовій формі, адже його зміст зафіксовано у виставленому позивачу рахунку фактурі, платіжному дорученні, претензії позивача від 02.11.2006 та відповіді на претензію від 11.06.2007.

Аналізуючі ці докази, суд вірно встановив, що в жодному із вказаних документів не міститься предмету правочину, умов та порядку надання технічної документації, визначення ціни та порядку розрахунків, тому правочин не може вважатись вчиненим у письмовій формі.

Посилання апелянта на вимоги статті 527 Цивільного кодексу України судова колегія вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, яким саме чином повинні були виконуватись обов'язки сторін, чи мало бути надано позивачем замовлення на здійснення технічних умов готельного комплексу «Едельвейс-2000», в який період мали бути надані відповідачем технічні умови, порядок надання умов, порядок розрахунків та інше, а тому не можливо стверджувати про виконання сторонами яких-небудь зобов'язань.

Також, судова колегія не приймає до уваги довід апеляційної скарги про те, що позивач визнав угоду здійсненою, оскільки просив стягнути збитки у зв’язку з її неналежним виконанням та лише у ході судового розгляду справи змінив підставу позову, оскільки статтею 22 Господарського кодексу України позивачу надано право на будь-якій стадії судового процесу до винесення рішення по справі змінити предмет або підставу позову.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Доказів обгрунтованості правової позиції відповідача судовій колегії не надано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що господарським судом автономної Республіки Крим правильно застосовані норми процесуального і матеріального права, рішення суду відповідає вимогам процесуального закону, встановлені в ньому обставини підтверджуються наявними матеріалами справи, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні, підстав для задоволення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 101, 102, пуктом 1 частини 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляцій          ну скаргу           Приватного підприємства "Укргазпром" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.10.2007 у справі № 2-25/8906-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Ю.В. Борисова

Судді                                                                                В.І. Гонтар

В.М. Плут