КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2007                                                                                           № 13/22

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Коваленка В.М.

суддів:             Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:            Семеняк Т.В.

За участю представників:

прокуратури- не з’явились

від позивача 1 -не з’явились

від позивача 2 -не з’явились

від відповідача - Теймуразян Л. Ф. (довіреність № юр-551/д від

01.12.2006р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора

на рішення Господарського суду м.Києва від 07.05.2007

у справі № 13/22 (Євдокимов О.В.)

за позовом                               Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Харківецької сільської ради, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

про                                                  стягнення 10941,71 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 07.05.2007 р. у справі № 13/22 за позовом Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора (далі – Прокурор) в інтересах держави в особі Харківецької сільської ради (далі - позивач-1, Харківецька сільрада), Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області (далі – позивач-2, Держуправління) до Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” (далі – відповідач, ВАТ “Укрнафта”) про стягнення 10 941,71 грн. в позові відмовлено повністю.

Полтавський міжрайонний природоохоронний прокурор, не погоджуючись з прийняттям судом такого рішення по справі, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування апеляційних вимог Прокурор зазначає, що при прийнятті спірного рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, судом не в повному обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи. Так, суд неправомірно посилається на лист Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” від 24.02.2006 року № 02/49 та відповідь Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 21.03.2006 року № 2640/19/4-840, оскільки вони стосуються іншого родовища та не є належним доказом у справі; помилково вважає, що викиди, які здійснювались відповідачем, не є наднормативними та щодо звільнення відповідача від обов’язку відшкодування завданих збитків; не взяв до уваги, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря при спалюванні газу для ліквідації гідратоутворень в шлейфах свердловин на факельному амбрі технологічними регламентами виробництв не передбачені.

Харківецька сільська рада та Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області повністю підтримали апеляційне подання Прокурора та просили його задовольнити: скасувати  оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відкрите акціонерне товариство “Укрнафта” надало письмовий відзив на апеляційне подання Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора, в якому спростовує наведені в ньому доводи та просить залишити апеляційне подання Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора без задоволення, а спірне рішення від 07.05.2007 року – без змін.

Ухвалою від 14.09.2007 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційне подання Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора до провадження та призначив його розгляд на 08.10.2007 року.

В судове засідання в апеляційній інстанції з’явився представник відповідача. Представники прокуратури, позивача 1 та позивача 2 в судове засідання не з’явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце слухання справи по розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників прокуратури, позивача 1 та позивача 2.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційне подання Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нафтогазовидобувне управління “Полтаванафтогаз”, як зазначено у положенні Нафтогазовидобувного управління “Полтаванафтогаз” Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта”, входить до складу Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” на правах структурної одиниці (філіалу) і діє на підставі даного Положення.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України “Про перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку” від 27.07.1995 року № 554, діяльність відповідача із добування і переробки природного газу становить підвищену небезпеку. Нафтогазовидобувне управління “Полтаванафтогаз” Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” внесений до Переліку екологічно небезпечних об'єктів Полтавської області, затвердженого Першим заступником Голови Полтавської обласної державної адміністрації 23.02.2001року.

20.04.1999 року Нафтогазовидобувне управління “Полтаванафтогаз” Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” отримало дозвіл № 536615 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, терміном дії до 01.07.2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, згідно листа від 21.03.2006 року № 2640/19/4-840, у відповідь на лист відповідача від 24.02.2006 року .№ 4-02/49 щодо видачі дозволу па викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, повідомило, що нормативи гранично допустимих викидів для аварійних викидів не встановлюються і дозвіл на аварійні викиди не видається, а у випадку відповідача викиди від аварійних факельних амбарів експлуатаційних свердловин здійснюються при аварійному скиді газу, тому дозвіл на викиди для зазначених об'єктів не видається. У разі, коли протягом звітного періоду має місце аварійний скид газу на аварійний факельний амбар та його спалювання газу, відповідно до затверджених методик розрахунків та сплатити збір за фактичні обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Згідно листа відповідача від 06.07.2006 року № 14е/3372 31.03.2006 року, під час спалювання Нафтогазовидобувним управлінням “Полтаванафтогаз” Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” 23 500 м3 газу на факельних амбрах свердловин викиди в атмосферне повітря склали: диоксиду азоту - 0,037 тонн; сажі - 0,564 тонн; вуглецю оксиду - 4,7 тонн; вуглеводнів - 0,564 тонн.

29.08.2006 року Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області направило на адресу Нафтогазовидобувного управління “Полтаванафтогаз” Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” претензію № 102 на суму 10 941,71 грн., оскільки внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, відповідачем заподіяно державі збитки.

Заявлені збитки за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря нараховано згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 18.05.19945 року № 38, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.05.1995 року за № 157/693 (далі - Методика).

Відповідно до ст.. 36 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, згідно якої громадський контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюється громадськими інспекторами охорони навколишнього природного середовища згідно з Положенням, яке затверджується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, які проводять перевірки і складають протоколи про порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища і подають їх органам державного контролю в галузі охорони навколишнього природного середовища та правоохоронним органам для притягнення винних до відповідальності.

Аналогічне положення містить п. 5.4 Методики, факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється спеціалістами Державної екологічної інспекції Мінекобезпеки України при перевірці підприємств.

Згідно п. 5.5 Методики, для визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря використовуються результати безпосередніх вимірів (інструментальні, інструментально-лабораторні, індикаторні - далі інструментальний метод) викидів в атмосферне повітря по джерелах викидів, які виконані у відповідності з діючими вимогами відбору і аналізу проб та оформлені у встановленому порядку: аналітичними службами інспекційних підрозділів Мінекобезпеки України; спеціалізованими службами інших міністерств і відомств за дорученням інспекційних підрозділів Мінекобезпеки України; відомчими аналітичними службами підприємств, установ та організацій, дані яких зафіксовані в журналах первинної облікової документації, в робочих журналах аналітичних служб.

Відповідно до п. 5.7 методики, за результатами обстеження й інструментальних вимірів потужності викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел забруднення атмосферного повітря складається акт. Виявлені в ході перевірки факти перевищення нормативів викидів, що зафіксовані в первинній обліковій документації, також включаються до акта перевірки, який підписується спеціалістом Державної екологічної інспекції Мінекобезпеки України та керівником підприємства.

Таким чином, факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється спеціалістами Державної екологічної інспекції Мінекобезпеки України при перевірці підприємств та фіксуються в актах перевірок.

Згідно ч. 2 ст.34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачами не надано доказів проведення перевірки відносно встановлення фактів аварій та виявлення порушень щодо проведення відповідачем наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Претензія № 102 від 29.08.2006 року, що була направлена відповідачу, базується лише на даних, викладених в листі Нафтогазовидобувного управління “Полтаванафтогаз” Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” від 06.07.2006 року № 141/3372, який не може бути підставою для встановлення факту наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Як визначено статтею 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище.

Вина відповідача належними та допустимими доказами, в розумінні ст.. 34 ГПК України, не доведена.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку апеляційної інстанції позивачами не доведено свої позовні вимоги в повному обсязі, а тому вони не підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 – 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду м. Києва від 07.05.2007 року по справі № 13/22 за позовом Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Харківецької сільської ради та Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області до Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” про стягнення 10 941,71 грн. залишити без змін, а апеляційне подання Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора –  без задоволення.

2.Справу № 13/22 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Постанова підписана 08.10.2007 року.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.