КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.08.2007
№ 26/88

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Смірнової  Л.Г.

суддів:                                          Калатай  Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Акціонерний комерційний банк "ТАС-Комерцбанк"

на рішення Господарського суду м.Києва від
18.05.2007

у справі № 26/88 (Пінчук В.І.)

за позовом                               Акціонерний
комерційний банк "ТАС-Комерцбанк"

до                                                   Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
звернення стягнення на нежиле приміщення в сумі 10000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від
18.05.2007р. у справі №26/88 в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на тому, що позивач не надав доказів, що підтверджують позовні
вимоги, оскільки нежитлове приміщення, на яке просить звернути стягнення
позивач, належить на праві власності не відповідачу, а іншій особі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський
апеляційний господарський суд його скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач
вказує про те, що приміщення, яке зареєстроване за ТОВ “Селтон” на підставі
рішення Господарського суду     м. Києва
від 25.11.2004р. у справі №3/368 було продане саме відповідачу.

Відповідач
у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення законним і
обгрунтованим, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а
скаргу - без задоволення.

Дослідивши
доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

19.08.2002р.
між Акціонерним Комерційним банком “ТАС -Комерцбанк” (банк) та Товариством з
обмеженою відповідальністю “Науково-виробничий центр “Новас” (позичальник) був
укладений кредитний договір № 136-К/30, відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що
поновлюється, у розмірі 4 540 000, 00 грн. Строк користування кредитною лінією
- з 20.08.2002р. до 18.08.2003р. з платою за користування кредитом    25 % річних.

19.08.2002р.
між позивачем (заставодержателем) та
ТОВ “Науково - виробничий комерційний центр “Новас” (заставодавцем) був
укладений договір іпотеки, відповідно умов якого на забезпечення виконання
позичальниками основних зобов'язань заставодавець передає в заставу
заставодержателеві належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме,
нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 95, 70 кв. м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, літ. "В",

13.08.2004р.
у зв'язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, приватний
нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинив виконавчий
напис про стягнення з ТОВ НВКЦ "Новас" на користь позивача 5 036 375,
16 грн. заборгованості за рахунок заставленого майна.

18.11.2004р.
Державною виконавчою службою в м. Києві було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження про звернення стягнення на заставлене майно.

22.11.2004р.
Державна виконавча служба склала акт опису та арешту, та наклала арешт на
нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, літера "В" загальною площею
95,7 кв. м., яке було передано на відповідальне зберігання ТОВ
"Селтон".

В
свою чергу, ТОВ "Селтон" звернулось до господарського суду         м. Києва з позовною заявою про
визнання права власності на зазначене приміщення.

Рішенням
суду м. Києва від 17.02.2005р. у справі № 3/560, яке набрало законної сили, в
позові ТОВ "Селтон" було відмовлено.

21.04.2005р.
нежиле приміщення загальною площею 95,7 кв. м. по АДРЕСА_1, літ. “Г” було
зареєстровано ТОВ "Селтон" в Комунальному підприємстві "Київське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна"  за
реєстровим     № 2873-П .

05.08.2005р.
між ТОВ "Селтон" та відповідачем був укладений договір купівлі -
продажу нежилого приміщення, відповідно до якого        ТОВ “Селтон” продало, а відповідач
купив нежиле приміщення № 18  загальною
площею 95, 70 кв.м. за адресою: м. Київ,
АДРЕСА_1, літера "Г", що належить продавцю на підставі рішення
господарського суду             м. Києва
від 25.11.2004р. та зареєстроване Комунальним підприємством "Київське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна" 21.04.2005р. за реєстровим № 5506 -П.

Відповідно
до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, передбачених у законі, майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у власність іншої особи .

Згідно
ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності
(права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є
дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо
до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і
має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому
обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет
іпотеки.

В
матеріалах справи є довідка Київського міського бюро технічної інвентаризації
та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна від 18.04.2007р.
№11000,  відповідно до якої станом на
16.04.2007р. нежитлове приміщення № 18 цокольного поверху в літ. "Г"
загальною площею              95, 7  кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві власності ОСОБА_3.

Представником
позивача наданий суду витяг з Державного реєстру право чинів за № 4265739 від
10.07.2007р., виданий приватним нотаріусом ОСОБА_2, відповідно до якого
нежитлове приміщення №18, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, на підставі
договору купівлі-продажу належить відповідачеві.

Статтею
33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

З
позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість з
відповідача в сумі 10000 грн. шляхом звернення стягнення на нежитлове
приміщення №18 цокольного поверху літера „Г”, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

Відповідно
до договору іпотеки від 19.08.2002р. на забезпечення виконання основних
зобов'язань було передане в заставу нежитлове вбудоване приміщення площею 95,7
кв.м., що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

Позивач
не надав суду доказів, що нежитлове приміщення передане в заставу за договором
іпотеки і нежитлове приміщення, власником якого є відповідач, це одне й теж
нерухоме майно.

Враховуючи
вищевикладене, місцевий господарський суд дав належну оцінку обставинам справи,
мотивовано визнав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, та
прийняв відповідне рішення.

За
таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста
Києва від 18.05.2007р. у справі №26/88 відповідає вимогам чинного
законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, доводи апеляційної
скарги не є підставою для його скасування.

Керуючись
ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від
18.05.2007р. у справі №26/88 залишити без змін, а апеляційну скаргу
Акціонерного комерційного банку “ТАС - Комерцбанк” - без задоволення.

2.Матеріали
справи №26/88 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Смірнова  Л.Г.

Судді
Калатай  Н.Ф.

Пашкіна С.А.

17.08.07 (відправлено)