ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  6/151

24.12.07

За позовом                     закритого акціонерного товариства "Ескалатор"

До відповідача 1          комунального підприємства "Київський метрополітен"

До відповідача 2          Київська міська державна адміністрація

Третя особа                    на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на                                                   предмет спору, спільне підприємство "Спарта" у формі

товариства з обмеженою відповідальністю

Про                               стягнення 166917713,83 рублів Російської Федерації

Суддя Ковтун С.А. (головуючий)

Суддя Хрипун О.О.

Суддя Кондратова І.Д.

Представники учасників процесу:

від позивача           Глоба В.К. (за дов.)

від відповідача 1          Ковтун Т.О. (за дов. )

від відповідача 2          не з'явились (за дов.)

від третьої особи           Якусик О.В. (за дов.)

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом закрите акціонерне товариство "Ескалатор" до комунального підприємства (далі –КП) "Київський метрополітен" про стягнення з відповідача 139665868,45 рублів Російської Федерації (далі –РФ) заборгованості за контрактом № 11-98-КП, 27252027,38 рублів РФ за прострочення грошового зобов’язання, а також покладення на відповідача судові витрати: 5100 доларів США державного мита, 23,6 доларів США витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 5400 доларів США витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежно виконав свої зобов’язання за  контрактом щодо оплати поставленого обладнання, у зв’язку з чим, крім основного боргу, повинен сплатити на підставі ст. 625 ЦК України відсотки за прострочення виконання грошового зобов’язання.

12.03.2007 господарським судом міста Києва було порушення провадження у справі № 6/151 та залучено до участі у ній як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, спільне підприємство "Спарта" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі –СП "Спарта").

Відповідач-1 позовні вимоги відхилив повністю, посилаючись на те, що фінансування будівництва здійснюється за рахунок бюджетних коштів м. Києва, розпорядником яких є Київська міська державна адміністрація, майно КП "Київський метрополітен" є комунальною власністю територіальної громади м. Києва і належить йому (відповідачу-1) на праві господарського відання.

22.03.2007 в порядку ст. 24 ГПК України до участі у справі було залучено іншого відповідача Київську міську державну адміністрацію (виконавчий орган Київської міської ради).

Відповідач-2 також позов відхилив у зв’язку з пропущенням позивачем позовної давності. На його думку, початком перебігу позовної давності є 20.03.2000 –дата оплати, передбачена контрактом № 11-98-КП від 25.12.1998. Крім того, відповідач-2 вважає необґрунтованим включення до суми  боргу 1980198,02 грн., які були перераховані відподачем-1 повіреному по договору доручення від 21.12.1998 № 03-ДПР (СП "Спарта") для подальшого перерахування позивачу. За твердженням відповідача-2, вказані кошти підлягають стягненню позивачем з СП "Спарта", для чого останній підлягає залученню до участі у справі як інший відповідач.

У зв’язку з залученням Київської міської державної адміністрації як іншого відповідача 22.03.2007 позивачем було заявлено вимогу про стягнення з останнього коштів як особи, яка несе солідарну відповідальність. Нормативно обґрунтовуючи свої вимоги позивач, посилається на ст.ст. 77, 78 Господарського кодексу (далі – ГК) України.

12.07.2007 провадження у справі було зупинено до розгляду справи               № 14/238 за позовом Київської міської державної адміністрації до комунального підприємства "Київський метрополітен", спільного підприємства "Спарта" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, закритого акціонерного товариства "Ескалатор" про визнання недійсним контракту № 11-98-КП від 25.12.1998.

26.10.2007 провадження у справі було поновлено.

Відповідач-1 у додатково наданих поясненнях зазначив, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, основною метою його діяльності є надання послуг з перевезення пасажирів метрополітеном,  фінансування капітальних вкладень у будівництво метрополітену здійснюється з міського бюджету, розпорядником коштів якого є відповідач-2, у зв’язку з чим останній є субсидіарним відповідачем. Також відповідачем-1 були надані документи про збитковість підприємства.

Третя особа проти задоволення позову заперечила.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників учасників процесу, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши  в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

21.12.1998 між спільним підприємством "Спарта" та Київським метрополітеном, правонаступником якого є комунальне підприємство (далі –КП) "Київський метрополітен", було укладено договір доручення № 03-ДПР (далі –Договір доручення), за яким спільне підприємство "Спарта" є повіреним, а Київський метрополітен –довірителем.

Предметом Договору доручення (розділ 1) є виконання повіреним доручення довірителя від його імені та його рахунок щодо укладення зовнішньоекономічного контракту з виробником комплектуючих вузлів ескалаторів "ЕТ-2М", "ЕТ-5М" (далі – Обладнання) та виконання поетапної поставки такого Обладнання (для будівництва станції метро "Сирецька") у кількості, асортименті та по ціні згідно зі специфікацією № 1(додаток № 1) та специфікацією № 2 (додаток № 2), відповідно до угод про договірні ціни на Обладнання (протокол № 1, додаток № 3 та протокол № 2, додаток № 4), що є невід'ємними частинами даного Договору доручення.

Фінансування всіх витрат, відповідно до п. 1.3 Договору доручення, передбачено за кошти державного та місцевого бюджетів.

Загальна сума Договору доручення визначена у розмірі 11392094,92 доларів США і може корегуватись додатковими умовами (п. 2.4 Договору доручення), з яких 1% є винагородою повіреного (п. 3.3 Договору доручення).

Відповідно до умов Договору доручення повірений взяв на себе зобов’язання укласти зовнішньоекономічний контракт на поставку довірителю Обладнання, виконати розрахунки з постачальником Обладнання по зовнішньоекономічному контракту, поставити Обладнання, укласти договір з підприємством, що здійснює митне оформлення товару та провести його митну очистку, прийняти і передати довірителю Обладнання в кількості згідно з додатками до Договору доручення, яке повинно відповідати якості та комплектності, передбачених Договором доручення, а також передати всі необхідні документи на поставлене обладнання (розділ 5 Договору доручення).

У свою чергу, довіритель зобов’язався прийняти все поставлене повіреним обладнання, провести розрахунки з повіреним, здійснюючи поточні платежі по фактичних витратах та здійснивши остаточний розрахунок, забезпечити повіреного необхідними для виконання доручення документами (розділ 4 Договору доручення).

На виконання прийнятих зобов’язань 25.12.1998 між закритим акціонерним товариством (далі –ЗАТ) "Ескалатор", яке є юридичною особою за законодавством Російської Федерації, та спільним підприємством (далі –СП) "Спарта", яке діяло від імені та за рахунок Київського метрополітену на підставі Договору доручення, було укладено контракт № 11-98-КП (далі –Контракт).

Оскільки СП "Спарта", укладаючи Контракт, діяло як повірений за Договором доручення, Контракт створює цивільні права та обов’язки Київського метрополітену, правонаступником якого є відповідач-1. Тобто сторонами за Контрактом є ЗАТ "Ескалатор" (постачальник) та КП "Київський метрополітен" (одержувач).

Відповідно до п. 9.1 Контракту, якщо між сторонами виникають спори  і розбіжності по Контракту, то сторони намагаються врегулювати їх шляхом переговорів. Якщо таке врегулювання стає неможливим і сторонам не вдається досягнути згоди протягом 30 календарних днів, спори вирішуються в арбітражі за місцем знаходження відповідача.

Отже, виходячи з того, що підставою позову є невиконання зобов’язань за Контрактом, в силу п. 9.1 останнього вони підлягають розгляду господарським судом міста Києва за місцезнаходженням КП "Київський метрополітен".

Умовами Контракту не визначено право, що підлягає застосуванню при врегулюванні відносин сторін за Контрактом.

Відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої Законом України від 10.11.1994, права и обов’язки сторін по угоді визначаються за  законодавством місця її укладення, якщо інше не передбачено угодою сторін.

Місцем укладення контракту є м. Санкт-Петербург, Російська Федерація.

23.06.2005 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про міжнародне приватне право", яким встановлено порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Відповідно ст. 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону (у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином; якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження). При цьому, за договором купівлі-продажу стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець.

Предметом Контракту є постачання постачальником одержувачу за плату ескалаторів "ЕТ-2М", "ЕТ-5М" (для монтажу на станції "Сирецька" Київського метрополітену), тобто Контракт встановлює обов'язок однієї сторони передати товар у власність іншої, а іншої –прийняти товар і заплатити за нього певну грошову суму, і за своє правовою природою є договором купівлі-продажу.

Оскільки продавцем за Контрактом є ЗАТ "Ескалатор", до правовідносин між ЗАТ "Ескалатор" та КП "Київський метрополітен" застосовується право  держави місцезнаходження ЗАТ "Ескалатор" –Російської Федерації.

Регулювання договірних і других зобов’язань у Російській Федерації (далі –РФ) здійснюється цивільним законодавством, до актів якого віднесено Цивільний кодекс (далі –ЦК) РФ (ст.ст. 2, 3 ЦК РФ).

Відповідно до глави 30 ЦК РФ поставка товарів є різновидом купівлі-продажу. Статтею 506 ЦК РФ передбачено, що по договору поставки постачальник –продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати в обумовлений строк вироблені або придбані ним товари покупцю для використання в підприємницькій діяльності або для інших цілей, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим  подібним використанням.

Відповідно до ст. 485 ЦК РФ покупець зобов’язаний оплатити товар по ціні, передбаченій договором  купівлі-продажу.

Покупець зобов’язаний оплатити товар безпосередньо до або після передачі його продавцем товару, якщо інше не передбачено даним Кодексом, іншим законом, іншими правовими актами або договором купівлі-продажу і не витікає із суті зобов’язання (ч. 1 ст. 486 ЦК РФ).

Загальна сума Контракту визначена у розмірі 11279301,9 доларів США, оплата якої здійснюється у рублях Російської Федерації по курсу Національного банку України на день оплати одержувачем.

Пунктом 3.1 Контракту передбачено, що оплата продукції здійснюється в рублях РФ по крос-курсу (долари США - гривні України –рублі РФ) Національного банка України на день оплати одержувачем. Одержувач оплачує продукцію, що поставляється, поетапно авансовими платежами на рублевий розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.2. Контракту).

05.03.1999 шляхом підписання додаткової угоди № 1 до Контракту сума Контракту була збільшена до 12645341,9 доларів США.

Станом на 26.12.2001 позивач свої зобов’язання виконав належним чином, поставивши КП "Київський метрополітен" обладнання на суму 12645341,9 доларів США.

У той же час, КП "Київський метрополітен" зобов’язання щодо оплати виконало частково, залишивши за собою борг у розмірі 177021069,24 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК РФ зустрічним визнається виконання зобов’язання однієї із сторін, яке відповідно до договору обумовлено виконанням своїх зобов’язань другою стороною.

Оскільки виконання обов’язку КП "Київський метрополітен" щодо оплати товару обумовлено виконанням ЗАТ "Ескалатор" обов’язку щодо його оплати, виконання зобов’язань за Контрактом є зустрічним.

Згідно з ч. 3 ст. 328 ЦК РФ, якщо зустрічне виконання зобов’язання здійснено, не дивлячись на ненадання другою стороною обумовленого договором виконання свого зобов’язання, ця сторона зобов’язана надати таке виконання.

27.12.2001 між ЗАТ "Ескалатор" (постачальник), КП "Київський метрополітен" (покупець) та СП "Спарта"(виконавець) було укладено генеральну угоду № 1-ГС про реструктуризацію боргу та оптимізацію правовідносин (далі -  Генеральна угода).

Мета і задачі укладення Генеральної угоди передбачені у розділі 1. Ними є  приведення у порядок і кодифікація системи договірних норм, що регулюють правовідносини сторін, констатація фактичного стану виконання сторонами своїх зобов’язань за Договором доручення та Контрактом, визначення правового статусу кожної зі сторін по відношенню до інших сторін, визначення основних принципів і умов подальшої співпраці сторін, вирішення питання про реструктуризацію боргу покупця, врегулювання подальших взаємовідносин сторін.

Констатуючи укладення Договору доручення та Контракту (п. п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.1 Генеральної угоди), сторони зазначили (п. 2.1.4 Генеральної угоди), що постачальник  (ЗАТ "Ескалатор") і покупець (КП "Київський метрополітен"), відповідно постачаючи обладнання і здійснюючи оплату його вартості, сприймали такі свої дії як виконання взаємних зобов’язань по Контракту один перед одним, тобто саме ЗАТ "Ескалатор" перед КП "Київський метрополітен" і навпаки, не дивлячись на те, що фактично такі дії здійснювались через виконавця (СП "Спарта").

СП "Спарта", здійснюючи фактичні операції з майном і грошовими засобами постачальника та покупця, не набувало при цьому права власності на обладнання, відображало операції, що проводились з чужим майном, на позабалансових рахунках, а право вимоги належного виконання зобов'язань кожної зі сторін Контракту залишилось за постачальником (ЗАТ "Ескалатор") та покупцем (КП "Київський метрополітен").

Також у Генеральній угоді зафіксовано належне виконання ЗАТ "Ескалатор" своїх зобов’язань щодо поставки КП "Київський метрополітен" Обладнання, вартість якого складає 12645341,9 доларів США (п. 2.1.5 Генеральної угоди),  та належне виконання СП "Спарта" зобов’язань по супроводженню передачі Обладнання від ЗАТ "Ескалатор" КП "Київський метрополітен", винагорода якого складає 126453,42 долара США (п. 2.1.6 Генеральної угоди).

Крім того, пунктами 2.1.7 та 2.1.8 Генеральної угоди визначена заборгованість КП "Київський метрополітен" перед ЗАТ "Ескалатор" та СП "Спарта". Заборгованість перед ЗАТ "Ескалатор" є простроченою з 20.03.2000 і складає 177021069,24 рублів РФ, а перед СП "Спарта" –68541,96 доларів США.

Предмет Генеральної угоди визначений сторонами в розділі 3 і полягає в реструктуризації заборгованості покупця перед постачальником, виконанні покупцем своїх зобов’язань перед постачальником та виконавцем відповідно до встановленого Генеральною угодою порядку та виконанні виконавцем в порядку, передбаченому Генеральною угодою, зобов’язань по супроводженню покупцем своїх зобов’язань перед постачальником.

Відповідно до п. 3.2.2. Генеральної угоди раніше укладені угоди сторін, підписані сторонами протоколи, акти, інші документи застосовуються до регулювання відносин сторін в частині, що не врегульована Генеральною угодою і не суперечить їй.

Отже, укладена Генеральна угода є трьохстороннім правочином, який врегульовує відносини сторін, що склалися між ними на підставі Контракту та Договору доручення. З моменту укладення Генеральної угоди відносини між ЗАТ "Ескалатор" та КП "Київський метрополітен" щодо поставки Обладнання  регулюються умовами Контракту та тими умовами Генеральної угоди, які стосуються прав і обов’язків сторін за Контрактом. Аналогічним чином з моменту укладення Генеральної угоди регулюються відносини між КП "Київський метрополітен" та СП "Спарта" –умовами Договору доручення та умовами Генеральної угоди, що стосуються прав і обов’язків сторін за Договором доручення.

Внаслідок укладення Генеральної угоди зобов’язання за Контрактом та Договором доручення не припинились та не було змінено склад осіб за ними. Тобто, сторонами за Контрактом є КП "Київський метрополітен", а за Договором доручення –СП "Спарта" та КП "Київський метрополітен".

Пунктом 3.2.1 передбачено, що для подальшого регулювання відносин сторін застосовується діючий до укладення даної Генеральної угоди компетентний правопорядок (право сторони), що відповідає умовам Контракту, а також правила та умови, встановлені цією Генеральною угодою.

Генеральною угодою не було змінено порядок перерахування коштів, встановлений Договором доручення: перерахування КП "Київський метрополітен" коштів СП "Спарта" (з урахуванням витрат щодо конвертації валюти України у рублі Російської Федерації та витрат, пов’язаних з перерахуванням коштів) і подальше перерахування їх останнім на користь ЗАТ "Ескалатор" (розділ 4 Генеральної угоди). Умовами Генеральної угоди вказаний порядок було деталізовано і ці умови регулюють правовідносини між КП "Київський метрополітен" та СП "Спарта".

Таким чином, оскільки сторонами за Контрактом є ЗАТ "Ескалатор" та КП "Київський метрополітен", яке є боржником, і СП "Спарта" не є учасником цих правовідносин, право вимоги сплати боргу належить ЗАТ "Ескалатор" як кредитору.

Умовами Генеральної угоди та законодавством України, яке регулює відносини доручення між СП "Спарта" та КП "Київський метрополітен", не передбачено виникнення у повіреного права вимоги сплати боргу, що виник у боржника перед кредитором за договором поставки, укладеного повіреним у зв’язку з виконанням доручення.

Крім того, самою Генеральною угодою передбачена можливість здійснення розрахунків безпосередньо КП "Київський метрополітен" з ЗАТ "Ескалатор" (п. 4. 9 Генеральної угоди).

Відповідно до пункту 5.5 Генеральної  угоди СП "Спарта" має право вимоги у КП "Київський метрополітен" виключно оплати винагороди і відшкодування власних витрат.

В силу п. 4.2 Генеральної угоди реструктуризація боргу полягає в тому, що ЗАТ "Ескалатор" не буде вимагати від КП "Київський метрополітен" відшкодування процентів, що виникли внаслідок несвоєчасного виконання першим зобов’язань перед постачальником по оплаті ціни Обладнання.

Згідно з п. 5.4.1 Генеральної угоди КП "Київський метрополітен" прийняв на себе зобов’язання на умовах і в порядку, встановлених Генеральною угодою, погасити заборгованість перед ЗАТ "Ескалатор" і відшкодувати у повному обсязі збитки, заподіянні несвоєчасним виконанням зобов’язань по оплаті ціни отриманого Обладнання.

Обов'язок КП "Київський метрополітен" кореспондується з правом ЗАТ "Ескалатор" вимагати оплати.

03.08.2004 КП "Київський метрополітен" було повідомлено СП "Спарта" про припинення дії Договору доручення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1008 ЦК України відмова довірителя від договору є однією з підстав припинення договору доручення.

Отже, з 03.08.2008 у СП "Спарта" відсутні права на одержання коштів та документів у зв’язку з виконанням  Контракту.

З огляду на це, є також припиненими обов’язки СП "Спарта" щодо виконання процедури, передбаченої Генеральною угодою, з одержанням коштів від КП "Київський метрополітен" та перерахуванням їх ЗАТ "Ескалатор", оскільки дані умови Генеральної умови є складовою Договору доручення.

Таким чином, з моменту припинення Договору доручення КП "Київський метрополітен" повинен без участі СП "Спарта" здійснити оплату визначеної заборгованості на користь ЗАТ "Ескалатор".

23.08.2005 між ЗАТ "Ескалатор" та КП "Київський метрополітен"  була підписана додаткова угода № 10 до Контракту (далі –Угода № 10).

Угодою № 10 змінено преамбулу Контракту, суму Контракту та визначено заборгованість КП "Київський метрополітен".

Зокрема, встановлено, що загальна сума Контракту становить 12645341,89 доларів США, з яких оплачено 7715529,23 долари США, а заборгованість складає 4929812,66 долари США, що в рублях РФ становить 139807681,99.

Також в Угоді № 10 зазначено, що з вказаної суми 1980198,02 грн. сплачено КП "Київський метрополітен" на рахунок СП "Спарта" і сторони спільно приймуть законні міри по стягненню з СП "Спарта" даної суми і перерахуванню їх КП "Київський метрополітен".

Перерахування коштів, як зазначено вище, мало місце у зв’язку зі здійсненням СП "Спарта" обов’язків повіреного за Договором доручення, сторонами за яким є КП "Київський метрополітен" та СП "Спарта". Обов'язок повіреного повернути все одержане за договором виникає перед довірителем, у зв’язку з чим право вимоги повернення коштів у СП "Спарта" належить КП "Київський метрополітен".

З огляду на це, оскільки ЗАТ "Ескалатор" не є учасником правовідносин за Договором доручення, і підставою позову є стягнення заборгованості за Контрактом, СП "Спарта" не є зобов’язаною стороною перед ЗАТ "Ескалатор", у зв'язку  з чим не підлягає залученню до участі у справі як інший відповідач.

При вирішенні питання позовної давності також застосуються правила про позовну давність, встановлені ЦК РФ.

Позовною давністю, в силу ст. 195 ЦК РФ, є строк для захисту права за позовом особи, право якого порушено.

Загальний строк позовної давності встановлено тривалістю у три роки (ст. 196 ЦК РФ).

Початком перебігу строку позовної давності є день, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права (ч. 1 ст. 200 ЦК РФ) і однією з підстав його переривання є вчинення зобов’язаною особою дій що свідчать про визнання боргу (ч. 1 ст. 203 ЦК РФ).

У такому разі після переривання перебіг строку позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання, не зараховується до нового строку (ч. 2 ст. 203 ЦК РФ).

Отже, у зв’язку з укладенням Угоди № 10 перебіг строку позовної давності  розпочався заново і на час звернення позивача до суду (07.03.2007) не сплив.

Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначені ст. 78 ГК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 78 ГК України особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

Враховуючи, що КП "Київський метрополітен" є єдиним підприємством, яке надає послуги з перевезення пасажирів метрополітеном, діяльність якого не  рентабельна, є об’єктом, який забезпечує життєдіяльність держави в цілому, тобто є об’єктом загальнодержавного значення,  що не підлягає приватизації (ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна"), фінансування витрат за Контрактом повинно було здійснюватись за рахунок коштів місцевого бюджету,  суд вважає, що особливості господарської діяльності КП "Київський метрополітен" визначаються відповідно до вимог, встановлених ГК України до діяльності казенних підприємств.

Частиною 7 статті 77 ГК України передбачено, що казенне підприємство відповідає за своїми зобов’язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов’язаннями казенного підприємства.

Відповідно до статуту КП "Київський метрополітен" останнє підпорядковано виконавчому органу Київської міської ради –Київській міській державній адміністрації.

Правовідносини між КП "Київський метрополітен" та КМДА є організаційно-правовими відносинами, в основу формування яких покладено адміністративне підпорядкування вказаних осіб, тобто їх відносини не регулюються Контрактом і обов'язок КМДА як органу, до сфери якого входить КП "Київський метрополітен", нести відповідальність за зобов’язаннями останнього, заснований на законі –ГК України.

Факт відсутності коштів у КП "Київський метрополітен" для виконання зобов’язань за Контрактом відповідачами визнається та не оспорюється нездійснення КМДА фінансування вказаних витрат з бюджету міста Києва.

У 2005 році ЗАТ "Ескалатор" та КП "Київський метрополітен" звертались до  КМДА з проханням виділити цільовим призначенням бюджетні асигнування для  проведення розрахунків  КП "Київський метрополітен" за поставлене обладнання за Контрактом, однак кошти виділені не були.

Таким чином, в силу ч. 7 ст. 77, ч. 9 ст. 78 ГК України відповідальність за зобов’язаннями КП "Київський метрополітен" за невиконання обов’язків за Контрактом покладається на КМДА.

Вказана відповідальність полягає в обов’язку сплатити на користь ЗАТ "Спарта" суму основного боргу у розмірі 139665686,45 рублів РФ, розмір якого не оспорюється сторонами, а також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми.

Правові підстави для регулювання правовідносин між сторонами за Контрактом цивільного законодавства України ґрунтуються на наступному.

Зокрема, відповідно до п. 8.4 Контракту, майнова відповідальність сторін регулюється Угодою сторін СНД від 20.03.1992, а також чинним законодавством сторін учасників Контракту.

Отже, Контрактом передбачено можливість застосування законодавства України для регулювання відповідальності КП "Київський метрополітен".

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив  виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити за весь час прострочення три проценти річних від простроченої суми.

У той же час, враховуючи, що відповідно до п. 4.2 Генеральної угоди реструктуризація полягає в тому, що ЗАТ "Ескалатор" не буде вимагати від КП "Київський метрополітен" відшкодування процентів, що виникли внаслідок несвоєчасного виконання останнім зобов’язань перед ЗАТ "Ескалатор" по оплаті ціни обладнання, початком нарахування трьох процентів є 27.121.2001 (дата укладення Генеральної угоди).

За період з 27.12.2001 по 22.11.2006 (дата завершення, визначена позивачем) три проценти річних внаслідок несвоєчасної сплати 139665686,45 рублів РФ складають 20571033,71 рублів РФ (розрахунок - у матеріалах справи).

Виходячи з викладеного, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення з КМДА 139665686,45 рублів РФ боргу та трьох відсотків річних у розмірі 20571033,71 рублів РФ.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача та КМДА пропорційно розміру задоволених вимог. Зокрема, з останнього підлягає стягненню 4896 доларів США державного мита та 22,66 доларів США  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Витрати у розмірі 5400 доларів США на правову допомогу покладаються на позивача, оскільки останнім не подано доказів їх понесення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Київської міської державної адміністрації (м. Київ, вул. Хрещатик, 36) на користь закритого акціонерного товариства "Ескалатор" (Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, В.О., Середній проспект, дім 50, літер Б, ІПН , КПП 780101001, рахунок у АБН АМРО банк А.О. філія в м. Санкт-Петербурзі, БІК 044030795, к/р , ЗКПО 4999386,45 рублів РФ боргу, три відсотки річних у розмірі 20571033,71 рублів РФ, 4896 доларів США державного мита, 22,66 доларів США  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову  відмовити.

Суддя                                                                        С.А. Ковтун (головуючий)

Суддя                                                                           О.О. Хрипун

Суддя                                                                      І.Д. Кондратова

Рішення підписано 19 лютого 2008 року