ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.12.07                                                                                           Справа№ 31/242

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом :

Товариства з обмеженою відповідальністю „Гал –Леобуд”, м. Львів

до відповідача :

Приватного підприємства „Зубраторгпотач”, м. Львів

про :

стягнення 6485,30 грн.

Суддя: Артимович В.М.

секретар Митник М.Б.

Артимович В.М.

При секретарі:

Митник М.Б.

Представники

від позивача:

Працьовитий А.В. –представник (довіреність № б/н від 05.04.07 року)

від відповідача:

не з‘явився

Представнику позивача роз’яснено права та обов’язки відповідно до ст. 22 ГПК України, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Гал –Леобуд”, м. Львів, надалі –позивач, до Приватного підприємства „Зубраторгпотач”, м. Львів, надалі –відповідач, про стягнення 6485,30 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 06.12.2007 року порушено провадження у справі і призначено справу до розгляду на 18.12.2007 року.

Представник позивача позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просить суд стягнути 5895,73 грн. заборгованості та судові витрати у справі. Також представником позивача в судвовому засіданні подано суду лист відповідача, в якому останій гарантує оплату заборгованості за отриманий товар на суму 5895,73 грн. протягом п”яти днів після зняття арешту з розрахункових рахунків підприємства та просять позивача відкликати подане позовну заяву.

Відповідач в судове засідання 18.12.07 року не з’явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне:

03.12.03 року між позивачем та відповідачем укладено договір довгострокового постачання продуктів харчування, алкогольних та безалкогольних напоїв та інших товарів народного споживання.

Згідно умов договору позивач (постачальник) повинен був відпускати товар відповідачу (покупцю) партіями згідно з накладними, в яких вказується назва товару, кількість, ціна одиниці товару та загальна вартість. Відповідно до накладних № РОЗП-17661 від 28.12.05 року; № РОЗП-18297 від 30.12.05 року позивачем було поставлено товар на загальну суму 8081,74 грн. У відповідності до п. 5.2 укладеного договору відповідач оплачує позивачу загальну вартість поставленої партії товару згідно накладної в термін 10 календарних днів, починаючи з дня поставки товару.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України із врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Всупереч умовам договору, відповідач не провів оплати за отриманий товар.

Станом на 05.12.07 року здійснена часткова проплата відповідачем за отриманий товар по договору в сумі 2186,01 грн. Отже, після часткової проплати заборгованість відповідача перед позивачем становить 5 895,73 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Правові основи господарської діяльності суб’єктів господарювання регулюються Господарським кодексом України, ст. 230 якого встановлено, що учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені). При цьому нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6. ст. 232 ГК України), якщо інше не встановлено законом або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом. Скорочений же строк позовної давності в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Умовами укладеного між сторонами цього спору договору передбачено відповідальність відповідача за невиконання п. 5.2 договору відповідач у вигляді штрафу в розмірі 10 % від загальної суми заборгованості.

Проаналізувавши вказані вище норми законодавства та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 589,57 грн. також підлягають задоволенню. Судом при цьому взято до уваги те, що позивачем пропущений строк позовної давності, проте відповідачем згідно вимог ст. 267 Цивільного кодексу України заява про застосування позовної давності до суду не подана.

В судове засідання відповідач не з”явився, відзиву на позов не подав, своїм правом на захист не скористався, проти заявлених позовних не заперечив, доказів оплати боргу не представив.

Враховуючи, що позивачем надано достатньо об’єктивних та переконливих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати у відповідності до норми ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. ст.ст. 4-3, 4-5, 4-7, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із Приватного підприємства „Зубраторгпостач” (79049, проспект Червоної Калини, 117/17, м. Львів; п/р 09 в ЛФ АТ „Ва-банк”, МФО 325763, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Гал-Леобуд” (79000, вул. Дорошенка, 19, м. Львів; п/р 2 в ПЛФ АТ „Кредобанк” м. Львова, МФО 325365, ) основний борг в сумі 5895,73 грн., 589,57 грн. штрафу, 102 грн. сплаченого державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати в порядку, встановленому ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                           Артимович В.М.