КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2007                                                                                           № 05-5-31/12818

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Розваляєвої  Т.С.

суддів:                                          Шипка  В.В.

Мартюк А.І.

при секретарі:                              Даценко В.М.

За участю представників:

від позивача - Авілова К. Є.,

від відповідача - Максимов О. О., Кропивницький М. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ "Стахановський вагонобудівний завод"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.10.2006

у справі № 05-5-31/12818 (Качан Н.І.)

за позовом                               ВАТ "Стахановський вагонобудівний завод"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Газ"

про                                                  стягнення 93661,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2006р. № 05-5-31/12818  позовна заява повернута позивачу без розгляду.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, позовну заяву направити до місцевого господарського суду для розгляду по суті. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що Касінов В. І. є головою правління позивача і на підставі ст. 48 Закону України “Про господарські товариства” має право вчиняти дії від імені товариства без доручення; додане до позовної заяви платіжне доручення про сплату державного мита повністю відповідає вимогам п. 2.24. Інструкції “Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”, затвердженій Постановою НБУ від 21.01.2004р. № 22; до позовної заяви додавався оригінал фіскального чеку від 20.10.2006р., що є належним доказом відправлення копії позовної заяви відповідачу; складання тексту позовної заяви російською мовою не є підставою для повернення останньої без розгляду.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 25.10.2006р. до Господарського суду міста Києва звернулось Відкрите акціонерне товариство “Стаханівський вагонобудівний завод” з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавнича група “Стандарт-Газ”          про стягнення 93 661 грн. 08 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2006р. №  05-5-31/12818  позовна заява повернута позивачу без розгляду на підставі п. п. 1, 3, 4, 6 ст. 63 ГПК України. Ухвала суду мотивована тим, що позовну заяву підписано особою, яке не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; додані до позовної заяви ксерокопії документів належним чином не засвідчені; позивачем не подано належних доказів сплати державного мита; додана до позовної заяви ксерокопія фіскального чеку від 20.10.2006р. не є доказом направлення копії позовної заяви відповідачу; позивачем не дотримані вимоги ст. 3 ГПК України та ст. 21 Закону України “Про мови в Українській РСР”.

Апеляційний господарський суд, заслухавши присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню в зв’язку з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Перелік підстав для повернення позовної заяви, передбачений статтею 63 ГПК України, є вичерпним.

Повернення позовної заяви на підставі п. 1 ст. 63 ГПК України можливо, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України “Про господарські товариства” голова правління акціонерного товариства вправі без довіреності здійснювати дії від імені товариства. Інші члени правління також можуть бути наділені цим правом згідно із статутом.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява (вих. № 11488 від 18.10.2006р.) підписана головою правління Відкритого акціонерного товариства “Стаханівський вагонобудівний завод” - Касіновим В. І., тобто уповноваженою на те особою із зазначенням при цьому її посадового становища.

За вказаних обставин апеляційний господарський суд не вбачає підстав для повернення вказаної позовної заяви з посиланням на п. 1 ст. 63 ГПК України.

Необґрунтованим є і висновок суду першої інстанції про те, що до позовної заяви не подано доказів, які підтверджують викладені в заяві обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ “Стаханівський вагонобудівний завод” звернувся з позовом до ТзОВ “Видавнича група “Стандарт-Газ” про стягнення 93 661 грн. 08 коп. заборгованості за договором № 118 від 31.03.2005р. В якості доказів своїх вимог позивач долучив до позовної заяви копії вказаного договору та специфікацій до нього, копії актів приймання-передачі, копії квитанцій про приймання вантажу та копії рахунків-фактур. Таким чином до позовної заяви були додані всі документи, необхідні для вирішення даної категорії спору.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, господарський суд першої інстанції зазначив, що копії доданих до позовної заяви документів належним чином не засвідчені, оскільки не вказано дату їх засвідчення.

Однак відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України, якщо  подані  сторонами  докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від  підприємств  та  організацій незалежно  від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для  вирішення  спору.  Господарський  суд має право знайомитися з доказами безпосередньо в місці їх знаходження.

Отже місцевий господарський суд за наявності сумнівів стосовно достовірності копій наданих позивачем документів зобов’язаний був витребувати оригінали останніх на підставі ч. 1 ст. 38 ГПК України.

Протирічить фактичним обставинам справи і висновок господарського суду першої інстанції про відсутність доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві.

Так згідно із положенням ст. 32 ГПК України фіскальний чек, виданий відділенням поштового зв’язку, є належним доказом виконання позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України щодо направлення копії позовної заяви іншій стороні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач долучав до позовної заяви оригінал фіскального чеку від 20.10.2006р. Таким чином висновок місцевого господарського суду про необхідність повернення позовної заяви на підставі п. 6 ст. 63 ГПК України є необґрунтованим.

Не заслуговує на увагу і твердження господарського суду першої інстанції про неподання позивачем доказів сплати державного мита у встановленому порядку.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України (ч. 1 ст. 46 ГПК України).

Згідно із п. п. “а” п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” ставки державного мита із позовних заяв майнового характеру встановлено в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ “Стаханівський вагонобудівний завод” звернувся з позовом до ТзОВ “Видавнича група “Стандарт-Газ” про стягнення 93 661 грн. 08 коп.

Отже розмір державного мита, яке позивач повинен був заплатити, звертаючись з позовом до суду, становить 936 грн. 61 коп.

На виконання вказаних норм позивач долучив до позовної заяви платіжне доручення № 3401 від 13.07.2006р. про сплату 936 грн. 61 коп. державного мита, яке оформлено з дотриманням вимог п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної Державної податкової інспекції № 15 від 22.04.1993р.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про належне виконання позивачем вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, що, в свою чергу, унеможливлює повернення позовної заяви з посиланням на п. 4 ст. 63 ГПК України.

На підставі викладеного апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставність повернення місцевим господарським судом позовних матеріалів без розгляду.

Згідно із ч. 4 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про повернення позовної заяви справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.10.2006р. № 05-5-31/12818  скасувати.

Справу № 05-5-31/12818  передати на розгляд Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Розваляєва  Т.С.

Судді                                                                                          Шипко  В.В.

Мартюк А.І.

08.02.07 (відправлено)