ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.12.07

Справа № 13/732-06.

за
позовом: відкритого акціонерного товариства «Конотопське управління

механізації,
будівництва та автотранспорту»

до
відповідачів:   1) приватного підприємця
ОСОБА_1

2) приватного
підприємця ОСОБА_1

третя
особа:          комунальне підприємство
«Конотопське міжміське бюро технічної

інвентаризації»,

про
визнання недійсним договору

СУДДЯ        ЛИХОВИД Б.І.

За
участю представників сторін:

Від
позивача:         не з'явився

Від
відповідачів:    1) ОСОБА_1,

2) ОСОБА_2

Від
3-ї особи:           не з'явився

СУТЬ
СПОРУ: позивач просить суд визнати недійсним договір міни від 26.01.2006 року,
укладений між першим відповідачем - приватним підприємцем ОСОБА_1 та другим
відповідачем - приватним підприємцем ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_3.

Перший
та другий відповідачі у відзиві на позовну заяву проти вимог позивача
заперечує, посилаючись на те, що договір міни від 26.01.2006 року був укладений
згідно діючого законодавства.

Позивач
та третя особа в судове засідання 24.12.2007 року не з'явились, про час та
місце розгляду справи були  повідомлені
належним чином.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників першого та
другого відповідачів,  дослідивши  наявні докази для вирішення справи по суті,
суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

26.01.2006
року між першим відповідачем - приватним підприємцем ОСОБА_1 та другим
відповідачем - приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір міни,
відповідно до умов якого перший відповідач зобов'язувався передати у власність
належну йому 1/25 частину підприємства другому відповідачу, а останній, в свою
чергу, зобов'язувався передати першому відповідачу транспортний засіб - трактор;
міна проводиться без грошової доплати.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що зазначений договір
міни  суперечить вимогам чинного
законодавства України.

Відповідно
до ст. 716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші
договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті
зобов'язання.

Так,
загальними положеннями не передбачено зобов'язання письмово повідомляти
співвласників про намір продати свою частку, тому посилання позивача на ч. 2
ст. 362 ЦК України  є необгрунтованим.

Крім
того, відповідно до п. 54 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої Наказом Мінюсту України від 03.03.2004 року №
20/5, при посвідченні договорів довічного утримання (догляду); спадкового
договору; дарування; ренти (якщо майно передається безоплатно); пожертви; міни
частини майна, правила цього пункту не застосовуються.

Враховуючи
вищевикладене, вимоги позивача, щодо визнання недійсним договору міни від
26.01.2006 року, укладеного між першим відповідачем - приватним підприємцем
ОСОБА_1 та другим відповідачем - приватним підприємцем ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Згідно
ст. 49 ГПК України у разі відмові у задоволені позовних вимог судові витрати
покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.
В позові - відмовити.

Суддя
Б.І.ЛИХОВИД

Повний
текст рішення підписано: 08.01.2008 року.