КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2007                                                                                           № 24/230

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Синиці  О.Ф.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача – Петренко Ю.О. – дов. б/н від 23.03.07р.

від відповідача1 – Шамрай О.В. –  дов. №220/433/д від 25.12.06р.

від відповідача2– Ілюха А.І. – дов. №141/03 від 05.01.07р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерство оборони України

на рішення Господарського суду м.Києва від 08.06.2007

у справі № 24/230

за позовом                               приватного підприємства "Еркер"

до                                                   Міністерства оборони України

Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (військова частина А0200)

про                                                  визнання п. 2.1. Договору № 227/УПБ-45Д від 14.12.2004 р. частково недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 08.06.07р. (суддя СмілянецьВ.В.) задоволено позов приватного підприємства „Еркер” до Міністерства оборони України  і Управління капітального будівництва Міністерства оборони України та визнано недійсним п. 2.1 Договору дольового підряду на капітальне будівництво №227/УПБ-45Д від 14.12.2006р. в частині встановлення фіксованої вартості одного кв. м площі у розмірі 1950 грн. по житловому будинку №3 в Академічному провулку м. Біла Церква. Недійсність умови про фіксовану вартість кв. м площі мотивована порушенням вимог ст. 203 ЦК України та подорожчанням будівельних матеріалів.

Не погоджуючись з рішенням суду, Міністерство оборони України просить його скасувати, а в позові відмовити. Заявник скарги наголошує на тому, що позивач і суд не навели жодної обставини і доказів які б вказували на невідповідність договору чинному законодавству. Скаржник також посилається на те, що тенденція до подорожчання будівельних матеріалів була відома позивачу і була врахована при укладенні угоди.

При розгляді апеляційної скарги, сторони підтримали свої попередні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду вбачає помилковим рішення суду першої інстанції.

Посилання позивача і суду на невідповідність п.2.1 договору щодо ціни вимогам п.п 1, 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України є надуманим. Так, зміст правочину щодо підряду на житлове будівництво не суперечить і не може суперечити вимогам Цивільного кодексу України та моральним засадам суспільства. Не надав позивач і доказів, які б свідчили про неправомірні дії контрагента чи третіх осіб щодо порушення вільного волевиявлення підрядника при укладенні правочину. Що ж стосується нереальності правочину, то сам факт здійснення будівництва і здача будинку в експлуатацію спростовують твердження позивача.

Істотним для вирішення спору є те, що підставою для укладення право чину було рішення тендерного комітету Міністерства оборони України з організації та здійснення процедур закупівель товарів, робіт і послуг у сфері будівництва та придбання житла для військовослужбовців та членів їх сімей за державні кошти( протокол №59 від 02-12-2004р. ). Отже, договір укладався на умовах, запропонованих самим позивачем у своїй тендерній пропозиції і відповідає вимогам ст. 843 Цивільного кодексу України. Платник своєчасно здійснив розрахунки відповідно до досягнутих сторонами угод, про що свідчить платіжний документ і акт звірки( т.1, а.с. 136-143 ). Ця обставина вказує навіть на відсутність підстав для примусової зміни ціни. Таким чином, матеріали справи свідчать про відсутність будь-яких підстав для визнання недійсною умови про ціну.

Що стосується наступного(після визначеного платежу) подорожчання будматеріалів і робіт, на що посилається позивач, то виробничий ризик підрядчика (ст. 837 Цивільного кодексу України) залежить і від своєчасності освоєння одержаних коштів і не може бути переведений на замовника чи дольщика.

Отже, задоволення позову про визнання недійсною умови про ціну не відповідає фактичним обставинам і не ґрунтується на чинному законодавстві, тому керуючись ст. 101, п.2 ст. 103, п.п 3,4 ст. 104 та 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 08.06.2007р. у справі №24/230 скасувати.

2.     В позові приватному підприємству "Еркер" відмовити.

3.  Стягнути з приватного підприємства "Еркер" (09108, Київська область, м.Біла Церква, вул.. Толстого, 36, р/р 01 в АКБ „Мрія”, м.Біла Церква, МФО 321325, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 6, КПКВ 2101190 р/р 3192 в ОПЕРУ ДКУ МФО 820172, код 00034022) 42 грн. 50 коп. витрат по сплаті державного мита за подачу апеляційної скарги.

4.    Справу №24/230  повернути господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Синиця  О.Ф.

Судді