КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2007                                                                                           № 2/84

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:                     Дегтярюк Л.О.

За участю представників:

від позивача - Федько В.М. (довіреність б/н від 29.05.2006);

від відповідача - повідомлений, але не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-будівельна компанія "Віндор"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.04.2007

у справі № 2/84 (Домнічева І.О.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-будівельна компанія "Віндор"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Транзіт"

про                                                  стягнення 2 492,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від10.04.2007 у справі №2/84 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи. При цьому заявник зазначає, що видаткова накладна № РН-0000201 від 26.12.2005, яка підписана повноважними представниками сторін, є фактичним актом приймання-передачі, оскільки містить всі істотні умови, необхідні для акту даного виду. Крім того, про те, що видаткова накладна № РН-0000201 від 25.12.2005 є актом приймання-передачі виконаних робіт свідчать умови договору, які не передбачають складання та підписання сторонами додаткового (окремого) документу про виконання позивачем усіх робіт, а визначають тільки складання та підписання одного документу – акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін. При цьому відповідач зазначає, що 26.12.2005 позивачем було завезено відповідачу металопластикові конструкції з метою їх наступної установки. В цей же день сторонами була підписана видаткова накладна № РН-0000201 від 26.12.2005 на прохання майстрів відповідача, оскільки їм необхідно звітувати за поставлену продукцію, а після виконання робіт згідно умов договору будуть підписані акти приймання-виконаних робіт. Оскільки відповідач має претензії до виконаних позивачем робіт, відповідач не підписав акт приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідач в судове засідання не з’явився, у запереченнях на апеляційну скаргу просив розглянути справу без його участі.

При розгляді апеляційної скарги апеляційним господарським судом були заслухані пояснення представника позивача, досліджені наявні матеріали справи та встановлено наступне.

Позивач звернувся до господарського суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача 2 000,00 грн. заборгованості по договору № 104/05 від 02.11.2005 та 492,16 грн. пені.

В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та в останніх уточненнях просив стягнути з відповідача 2 000,00 грн. заборгованості по договору № 104/05 від 02.11.2005, 324,66 грн. пені, 135,18 грн. індексу інфляції та 87,47 грн. 3% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2005 між сторонами було укладено договір № 104/05 (далі договір), за умовами якого позивач, як виконавець, взяв на себе зобов’язання своїми силами і засобами за дорученням відповідача виготовити і встановити металопластикові конструкції виготовлені з профілю ”Roplasto” (Германія), а відповідач, як замовник, зобов’язався прийняти монтажні роботи та оплатити їх на умовах цього договору (п. 1.1.).

Відповідно до п. 1.2. договору повний перелік найменувань продукції, її вартість зазначені в додатку № 1 (специфікації) до договору, що є невід’ємною частиною даного договору.

В специфікації визначено, що позивач виготовляє та встановлює систему із металопластику – профіль ”Roplasto” (Германія); заповнення: скло пакет 24 мм; колір: білий, відлив білого кольору – 8 шт., підвіконня ПВХ білого кольору – 10 шт. Вартість конструкцій -19062,61 грн., монтаж конструкцій -2382,39 грн. Загальна вартість замовлення разом з ПДВ становить 21 445,00 грн.

Встановлення металопластикових конструкцій оформлюється актом виконаних робіт, який підписується повноважними представниками сторін протягом трьох робочих днів після фактичного встановлення алюмінієвих конструкцій (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 1.4. договору підписання акту приймання-передачі виконаних робіт представником відповідача є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

Загальна вартість послуг та роботи за даним договором складає – 17 870,83 грн., крім того, ПДВ 20% - 3 574,17 грн. Усього загальна вартість договору складає 21 445,00 грн. (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору відповідач здійснює 70% передплату від загальної вартості в розмірі 15 000,00 грн. Остаточну оплату 30% від загальної вартості, що становить 6 445,00 грн. відповідач здійснює протягом 5 (п’яти) робочих днів після підписання акту приймання-передачі.

Як свідчать прибуткові касові ордери № 67 від 02.11.2005 та № 68 від 03.11.2005 відповідач на виконання умов договору вніс до каси позивача передплату готівкою на загальну суму 15 000,00 грн.

Згідно із п. 3.2 договору позивач зобов’язується виготовити та встановити продукцію за даним договором протягом 10 робочих днів з моменту отримання попередньої оплати від відповідача.

Як вбачається з наявної у справі видаткової накладної № РН-0000201 від 26.12.2005 позивач 26.12.2005 передав, а відповідач отримав металопластикові конструкції тип профілю ”Roplasto” (Германія) на загальну суму 15 885,83 грн. (без ПДВ) та монтаж конструкції на суму 1 985,00 грн. (без ПДВ), всього отримано відповідачем на загальну суму 21 445,00 грн. з ПДВ. Прийняв металопластикові конструкції та монтаж конструкцій за видатковою накладною № РН-0000201 від 26.12.2005 директор відповідача Коваленко Л. В. (довіреність ЯКБ № 432713 від 25.12.2005), який укладав та підписував з позивачем договір № 104/0502 від 11.2005.

Відповідно до ст. ст. 837, 839 ЦК України за договором підряду підрядник зобов’язується на свій ризик виконати із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено умовами договору певну роботу за завданням замовника, а останній зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як свідчать прибуткові касові ордери № 3 від 13.02.2006, № 10 від 12.04.2006, № 13 від 16.05.2006 відповідач на виконання умов договору вніс до каси позивача готівку за поставлену позивачем продукцію на загальну суму 4 445,00 грн.

Отже, з врахуванням сплаченої відповідачем передплати у сумі 15 000,00 грн., відповідач сплатив позивачу всього 19445 грн. і відповідно несплаченою відповідачем по договору № 104/0502 від 11.2005 залишилась сума 2 000,00 грн.

Як встановлено вище остаточну оплату 30% від загальної вартості, що становить 6 445,00 грн. відповідач здійснює протягом 5 (п’яти) робочих днів після підписання акту приймання-передачі.

Позивач, оскаржуючи рішення господарського суду першої інстанції, зазначає, що видаткова накладна № РН-0000201 від 26.12.2005, яка підписана повноважними представниками сторін, є фактичним актом приймання-передачі, оскільки містить всі істотні умови, необхідні для акту даного виду. Про те, що видаткова накладна № РН-0000201 від 25.12.2005 є актом приймання-передачі виконаних робіт свідчать також умови договору, які не передбачають складання та підписання сторонами додаткового (окремого) документу про виконання позивачем усіх робіт.

Відповідач, у запереченнях на апеляційну скаргу, вказував на те, що 26.12.2005 позивачем було завезено відповідачу металопластикові конструкції з метою їх наступної установки. В цей же день сторонами була підписана видаткова накладна № РН-0000201 від 26.12.2005 на прохання майстрів відповідача, оскільки їм необхідно було звітувати за поставлену продукцію, а після виконання робіт згідно з умовами договору повинні були бути підписані акти приймання-виконаних робіт. Оскільки відповідач має претензії до виконаних позивачем робіт, відповідач не підписав акт приймання-передачі виконаних робіт.

Дослідивши умови договору та видаткову накладну № РН-0000201 від 26.12.2005 апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вона засвідчує факт приймання-передачі виконаних робіт по монтажу металопластикових конструкцій, з огляду на наступне.

За загальним правилом видаткова накладна це супроводжуючий документ, що використовується в бухгалтерському обліку та містить основні облікові дані про товар, що передається, відправляється, а акт приймання-передачі це документ, що засвідчує факт передачі та прийняття товарів, робіт, послуг.

Тобто, укладення зазначених документів відображає дії сторін по виконанню договору, а саме: одна сторона передала другій стороні визначене за договором.

Відповідно до видаткової накладної № РН-0000201 від 26.12.2005 позивач передав відповідачу металопластикові конструкції тип профілю ”Roplasto” (Германія) та монтажні роботи.

Як вбачається із вказаної видаткової накладної вона підписана уповноваженими особами позивача та відповідача і скріплена печатками.

Таким чином, наведене свідчить про те, що позивач передав відповідачу металопластикові конструкції тип профілю ”Roplasto” (Германія) та виконав роботи по їх монтажу.

Отже, видаткова накладна № РН-0000201 від 26.12.2005 свідчить про прийняття відповідачем металопластикових конструкцій тип профілю ”Roplasto” (Германія) від позивача та робіт по їх монтажу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не заперечує отримання від позивача металопластикових конструкцій тип профілю ”Roplasto” (Германія) та здійснення останнім їх монтаж, але, при цьому, стверджує, що монтаж металопластикових конструкцій виконаний позивачем неякісно.

Щодо посилань відповідача на те, що виконані позивачем роботи по монтажу металопластикових конструкцій є неякісними і тому не підлягають оплаті, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.853 ЦК України замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що монтаж металопластикових конструкцій виконаний позивачем неякісно (акт) і відповідачем були виявлені у роботі позивача відступи від умов договору або інші недоліки про що відповідач негайно заявив позивачу. Також в матеріалах справи немає будь-яких документів які свідчили про те , що відповідач вимагав від позивача усунення недоліків у роботі або пропорційного зменшення ціни роботи. Не надав відповідач таких доказів і в ході розгляду апеляційної скарги.

Надана відповідачем під час розгляду справи в господарському суді першої інстанції претензія №21/02-07 від 21.02.2007 не є таким доказом, оскільки направлена відповідачем позивачу вже після звернення останнього з позовом до суду

Таким чином, матеріали справи свідчать, що відповідач своє зобов’язання щодо оплати виконаних позивачем робіт не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 2 000,00 грн.

Згідно із ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача заборгованості по оплаті наданих позивачем послуг, відповідач оплату не здійснив, апеляційний господарський суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 2 000,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 2 ст. 193 ГК України порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із п. 5.2. договору за прострочення оплати відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1% від загальної вартості договору за кожний день прострочення відповідного платежу.

За прострочення виконання відповідачем зобов’язання щодо строків оплати виконаних позивачем робіт позивач відповідно до п. 5.2. договору та Закону України ”Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” нарахував до сплати відповідачу пеню в розмірі 324,66 грн.

Оскільки відповідач прострочив виконання свого зобов’язання щодо оплати виконаних позивачем робіт, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання відповідачем зобов’язання щодо строків оплати виконаних позивачем робіт в розмірі 324,66 грн. підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання свого зобов’язання щодо строків оплати виконаних позивачем робіт, апеляційний господарський суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 135,18 грн. індексу інфляції та 87,47 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м.Києва від10.04.2007 у справі №2/84скасувати.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ”Транзіт” (03142, м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 63-А, р/р 1901 у Святошинській філії АКБ ”Київ”, МФО 320939, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Промислово-будівельна компанія ”Віндор” (03142, м. Київ, вул. Академіка Кримського, 4-А, р/р 09 в ЗАТ ”ПроКредитБанк”, МФО 320984, ) 2 000,00 грн. заборгованості по договору № 104/05 від 02.11.2005, 324,66 грн. пені, 135,18 грн. індексу інфляції та 87,47 грн. 3% річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ”Транзіт” (03142, м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 63-А, р/р 1901 у Святошинській філії АКБ ”Київ”, МФО 320939, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Промислово-будівельна компанія ”Віндор” (03142, м. Київ, вул. Академіка Кримського, 4-А, р/р 09 в ЗАТ ”ПроКредитБанк”, МФО 320984, ) 51,00 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду м. Києва.

Матеріали справи № 2/84 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.