ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2007 р.                                                             Справа № 11/4791

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого –судді Довганя К.І., при секретарі –Захаровій А.Г., за участю представників сторін: позивача –Решетняк О.М. за довіреністю, Здоровко Л.В. адвокат, відповідача - не з’явився, третьої особи –не з’явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Одеської залізниці до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, третьої особи на боці позивача –міністерство транспорту та зв’язку України про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання права власності за третьою особою на приміщення: службово-побутовий корпус, виробничу будівлю, гараж, огороду і зливну яму, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Крупської, 7 та службово –побутовий корпус, виробничу будівлю, допоміжний корпус, відстійник, вбиральню, замощення, платформу, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, провул. Комунальний, 12 та права повного господарського відання на вказана майно за позивачем.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.

Третя особа свого представника у судове засідання не направила.

Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання. Однак в судове засідання не з’явився, вмотивованого відзиву на позов не подав, а його представник надіслала суду клопотання про відкладення розгляду справи з мотивів неможливості свого прибуття для участі у справі.

Оскільки представництво в господарському процесі не обмежено певним колом осіб, то суд вважає клопотання про відкладення справи із заявлених у ньому мотивів не обгрунтованим, а тому таким що задоволенню не підлягає.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

Відповідно до статуту позивача він створений згідно із ст.ст.1, 4 Закону України „Про залізничний транспорт”, все його майно є державною власністю та закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Позивач підпорядкований Державній адміністрації залізничного транспорту України, що входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України.

У процесі здійснення виробничої діяльності позивачем самостійно за власні кошти було здійснено будівництво службово-побутового корпусу, площею 2317 кв.м., виробничої будівлі, площею 22,0 кв.м., гаража, площею 23, 1 кв. м., огорожі та зливної ями, що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Крупської, 7 та службово-побутового корпусу, площею 387,8 кв.м., виробничої будівлі, площею 203, 5 кв. м., допоміжного корпусу, площею 313, 7 кв. м., відстійника, вбиральні, замощення та платформи, що знаходяться за адресою м. Черкаси, пров. Комунальний, 12. Вказене будівництво було здійснено позивачем без отримання відповідних дозволів.

Земельна ділянка, на якій позивач здійснив самочинне будівництво надана йому у постійне користування на підставі Державного акту на право постійного користування землею 1-ЧР № 001312 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 474.

Згідно технічних висновків „НДІпроектреконструкція” оспорювані приміщення відповідають технічним та будівельним нормам.

За повідомленнями Шевченківської дистанції електропостачання, КП „Черкасиводоканал" всі самовільно зведені споруди не порушують діючих електричних кабельних мереж, та мереж водопостачання та водовідведення.

Статтею 41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.49 Закону України „Про власність”, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

Ст. 136 ГК України містить наступні положення:

Право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Ст.ст. 20, 328, 331, 376, 392 ЦК України передбачено:

Право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судовий захист права власності та майнових інтересів власників, - осіб, названих у статті 1 ГПК України, здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Виходячи з фактичних обставин справи та приписів наведеного вище законодавства, суд вважає, що оспорювані приміщення збудовано позивачем за власні кошти. Приміщення відповідають будівельним нормам та правилам, їх наявність на земельній ділянці не порушує прав інших осіб, а тому за третьою особою слід визнати право власності на оспорюване майно. Оскільки все майно позивача закріплене за ним третьою особою на праві господарського відання, то він вправі вимагати визнання за ним на тих же підставах і оспорюваного майна.

За таких обставин позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Оскільки позивач та третя особа тривалий час не оформляючи право власності на оспорюване майно фактично сприяли наявності даного спору, то суд вважає можливим покласти судові витрати на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-84 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності на службово-побутового корпусу, площею 2317 кв.м., виробничої будівлі, площею 22,0 кв.м., гаража, площею 23, 1 кв. м., огорожі та зливної ями, що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Крупської, 7 та службово-побутового корпусу, площею 387,8 кв.м., виробничої будівлі, площею 203, 5 кв. м., допоміжного корпусу, площею 313, 7 кв. м., відстійника, вбиральні, замощення та платформи, що знаходяться за адресою м. Черкаси, пров. Комунальний, 12 за Міністерством транспорту та зв’язку України, м. Київ, пр-т Перемоги, 14.

Визнати право господарського відання на службово-побутового корпусу, площею 2317 кв.м., виробничої будівлі, площею 22,0 кв.м., гаража, площею 23, 1 кв. м., огорожі та зливної ями, що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Крупської, 7 та службово-побутового корпусу, площею 387,8 кв.м., виробничої будівлі, площею 203, 5 кв. м., допоміжного корпусу, площею 313, 7 кв. м., відстійника, вбиральні, замощення та платформи, що знаходяться за адресою м. Черкаси, пров. Комунальний, 12 за Одеською залізницею, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код 01071315.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                          К.І.Довгань