КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2007                                                                                           № 7/295

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від позивача - Кравчук А.М. (дов. від 30.05.2007 р. № Д-26/07);

від відповідача - Пінчук М.М. (дов. від 05.01.2007 р. , б/н);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житло-будівельного кооперативу "Станок-16"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.06.2007

у справі № 7/295 (Якименко М.М.)

за позовом                               Відкритого  акціонерного товариства "Київгаз"

до                                                   Житло-будівельного кооперативу "Станок-16"

про                                                  зобов"язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 04.06.2007 р. по справі №7/295 позов Відкритого акціонерного товариства “Київгаз” (далі – позивач, ВАТ “Київгаз”) до Житлово-будівельного кооперативу “Станок-16” (далі – відповідач, ЖБК “Станок-16”) про зобов’язання укласти договір задоволено повністю.

Житлово-будівельний кооператив “Станок-16”, не погоджуючись з прийняттям судом такого рішення по справі, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначає, що при прийнятті спірного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме, місцевим господарським судом не взято до уваги, що відповідач не є особисто виконавцем житлово-комунальних послуг, а тому повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем; відповідач письмово листом відмовився від укладення договору з позивачем, не повертаючи примірника проекту договору, а тому не повинен складати протокол розбіжностей; у матеріалах справи немає посилань позивача на виконання договору відповідачем.

Ухвалою від 26.07.2007 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу “Станок-16” до провадження та призначив її розгляд на 17.09.2007 року.

17.09.2007 року в судове засідання з’явилися представники позивача та відповідача. У зв’язку із заявленим письмовим клопотанням представника відповідача про доручення до матеріалів справи додаткових доказів, згідно пункту 3 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 17 год. 20 хв. 24.09.2007 року та зобов’язано відповідача надати письмове обґрунтування неможливості подання вказаних у письмовому клопотанні копій документів суду першої інстанції.

24.09.2007 року в судове засідання з’явились представники позивача та відповідача. Відкрите акціонерне товариство “Київгаз” надало письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому спростувало наведені в ній доводи та просило залишити апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу “Станок-16” без задоволення, а спірне рішення від 04.06.2007 року – без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмового відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відкрите акціонерне товариство “Київгаз” з метою виконання вимог діючого законодавства та правового оформлення відносин по поставці природного газу для населення направило Житлово-будівельному кооперативу “Станок-16” проект договору від 29.12.2006 року № 3.2.86.7 про умови поставки газу балансоутримувачам для побутових потреб з пропозицією його підписання.

Однак, ЖБК “Станок-16”, не повертаючи зазначений проект договору на адресу ВАТ “Київгаз”, направило позивачу лист від 03.03.2007 року про відмову від підписання зазначеного договору, оскільки воно не є виконавцем послуг і договір позивачу слід укладати з кожним мешканцем окремо.

Відповідно до преамбули Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004 року № 1875-IV (далі – Закон № 1875), основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки регулює цей Закон.

Стаття 1 Закону № 1875, дає визначення поняття комунальні послуги, згідно якого це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як визначено п. 3 ст. 179 Господарського кодексу України (далі – ГК України), укладення договору є обов'язковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для категорій суб'єктів господарювання.

Згідно п. 3 ст. 16 Закону № 1875, комунальні послуги надаються споживачу безперебійно.

Відповідно до п.. 1 ст. 19 Закону № 1875, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Отже, обов'язковість укладення договору щодо надання комунальних послуг з газопостачання визначена Законом № 1875.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1875, договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Статтею 1 Закону № 1875 визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виробник це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

В абзаці 4 п. 1 ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України “Про забезпечення споживачів природним газом” від 27.12.2001 року № 1729 визначено, що реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб'єктами господарювання, що мають ліцензію на розподіл природного газу.

Рішенням Національної комісії регулювання електроенергетики України від 08.12.2006 року № 1623 ВАТ “Київгаз” було видано ліцензію на розподіл природного і нафтового газу.

Проаналізувавши викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ЖБК “Станок-16” є балансоутримувачем, а ВАТ “Київгаз” є виробником житлово-комунальних послуг.

За таких обставин, договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку повинен укладатися між ВАТ “Київгаз” та ЖБК “Станок-16”.

Статтею 180 ГК України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Матеріали справи не містять складеного ЖБК “Станок-16” протоколу розбіжностей або доказів повернення примірника проекту договору ВАТ “Київгаз”, ЖБК “Станок-16” було направлено тільки лист на адресу позивача про відмову від укладення договору.

Разом з тим, відповідно до актів передачі-приймання природного газу за січень-травень 2007 року, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, сторони фактично виконують умови, передбачені п.п. 3.2., 3.3. п. 3 спірного договору, згідно яких постачальником (ВАТ “Київгаз” ) до 27-го числа звітного місяця складається та надається балансоутримувачу (ЖБК “Станок-16”) зведений акт обсягів переданого балансоутримувачу газу для побутових потреб у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, в якому відображається загальна вартість поставленого балансоутримувачу газу з урахуванням всіх пільг та субсидій мешканців та показників побудинкових та поквартирних лічильників. Протягом 5-ти робочих днів з дня отримання акту, як це і передбачено умовами спірного договору, відповідач розглянув, підписав його та повернув один примірник акту позивачу, і він є основою для проведення розрахунків з постачальником (ВАТ “Київгаз” ).

Крім того, у п. 3.4 спірного договору встановлено, що у випадку, якщо в балансоутримувача виникли претензії щодо достовірності даних, викладених в акті, він повинен протягом вказаних 5-ти днів письмово направити їх на адресу Постачальника; в іншому випадку сторони дійшли згоди, що відсутність письмових заперечень протягом вказаного с фактом повного узгодження умов такого акту, і він є основою для подальших розрахунків між сторонами.

Таким чином, підписання ЖБК “Станок-16” та повернення на адресу ВАТ “Київгаз” вказаних актів передачі-приймання природного газу за січень-травень 2007 року свідчить про вчинення відповідачем фактичних дій спрямованих на виконання запропонованого позивачем договору.

Відтак, позовні вимоги ВАТ “Київгаз”, які були змінені, згідно заяви від 04.06.2007 року, про визнання договору № 3.2.86.7 від 29.12.2006 року укладеним з 01.01.2007 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо наданих відповідачем копій договорів про надання послуг газопостачання, укладених ВАТ “Київгаз” напряму з мешканцями будинків, то суд апеляційної інстанції не може взяти їх до уваги, виходячи з наступного.

По-перше, відповідно до ст.. 101 ГПК України, додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Як вбачається з письмового обґрунтування відповідача, він здійснював різні заходи для отримання вказаних доказів, але безрезультатно.

Однак, матеріали справи не містять ані клопотань відповідача щодо залучення вказаних договорів до матеріалів справи, ані звернення відповідача із запитами про отримання вказаних договорів, ані звернення відповідача до суджу з проханням направити такі запити.

Таким чином, відповідачем не доведено неможливість подання суду першої інстанції перерахованих договорів з незалежних від нього причин.

По-друге, як зазначено у відзиві ЖБК “Станок-16”, що міститься в матеріалах справи, ЖБК “Станок-16” “був створений у 1986 році з метою забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей шляхом будівництва двох дев’ятиповерхових житлових будинків серії 134 на 216 квартир на жилому масиві Мостицький, 17 мікрорайону будинків 18 та 19 з надвірними прибудовами”, а договори, що просить долучити до матеріалів справи відповідач, були укладені ВАТ “Київгаз” з мешканцями будинків, що знаходяться по проспекту Свободи (договір № 392720086.7 від 21.03.2002 року), по вул.. Зодчих (договір № 8 від 15.12.2005 року, договір № 8 від 03.08.2004 року, договір № 8 від 03.08.2004 року), а. отже, вказані договори не мають відношення до справи та є неналежними доказами в розумінні ст.. 34 ГПК України.

За таких обставин, надані відповідачем договори не приймаються до уваги колегією суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку апеляційної інстанції ЖБК “Станок-16” не надало належних та допустимих доказів в розумінні ст.. 34 ГПК України на спростування тверджень ВАТ “Київгаз”, а отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 – 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу “Станок-16” залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 04.06.2007 року по справі № 7/295 за позовом Відкритого акціонерного товариства “Київгаз” до Житлово-будівельного кооперативу “Станок-16” про зобов’язання укласти договір – без змін.

2.          Справу № 7/295 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

26.09.07 (відправлено)