ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  48/400

27.12.07

За позовом
Державного житлово-комунального підприємства НАН України

До
Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації

Треті особи
1) Голосіївська районна у м. Києві рада

2) Національна академія наук України

Про
визнання недійсним акту прийому-передачі

Суддя Сулім В.В.

Представники:

Від позивача:           Кирик О.В. пред. за довір.

Від відповідача:           Сорокопуд І.В.–пред. за довір.

Від третіх осіб:          1) не з’явився

2) не з’явився

06.11.07р. судове засідання відкладалось відповідно до ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України та було призначено на 13.11.07р. Судове засідання 13.11.07р. відкладалось відповідно до ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України та було призначено на 27.11.07р. Судове засідання 19.12.07р. відкладалось відповідно до ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України та було призначено на 27.12.07р. У судовому засіданні 27.12.07р. за згодою Позивача оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.05р. недійсним повністю.

20.09.07р. ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження по справі № 48/400 та призначено її до розгляду.

Відповідач звернувся до суду із клопотанням, в якому просив припинити провадження згідно з п. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки акт приймання передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.05р. не є юридичною формою рішення державного чи іншого органу, який породжує певні правові наслідки, спрямованого на регулювання тих чи інших суспільних відносин і який має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин. Суд відмовив у задоволенні клопотання.

Відповідач надав суду у судовому засіданні 27.11.07р. заперечення, де зазначив, що обов’язковою умовою визнання недійсним акту є невідповідність чинному законодавству та порушення внаслідок прийняття відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідачем було надане заперечення, в якому він заперечує проти позову з наступних підстав: акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.05р. складено в затвердженій Постановою КМ України від 06.11.95р. № 891 формі; розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації № 210 від 20.02.07р. затверджено Акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.05р., що спростовує твердження Відповідача про нечинність Акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.05р.; листом № 548/01-р голова Голосіївської районної в м. Києві ради, підтвердив прийняття до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва будинку № 16 по вул. Володимиро-Либідській; крім того, акт приймання-передачі не підлягає визнанню недійсним; позивачем не зазначено, які саме його права порушені і що він просить захистити в судовому порядку; в позові не вказано на підставі якої норми матеріального права ґрунтується вимога позивача; позивачем порушено правило допустимості доказів, оскільки в підтвердження обставин, викладених в позову він посилається на документи, які не можуть бути прийняті як доказ (листи сторонніх обслуговуючих організацій, порушена і не вирішена кримінальна справа).

30.11.07р. Позивач надав суду заяву про зміну підстав позову. Відповідно до заяви підставами визнання акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.05р. недійсним повністю Позивач зазначив невключення до перелік майна, що передається до комунальної власності, затвердженого Постановою КМ України від 05.11.91р. № 311; недотримання вимог ст. 4 та 7 Закону України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності», ст. 3, 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статус їх майнового комплексу»; до 09.03.06р. у районних у м. Києві рад не було права самостійно приймати до комунальної власності територіальних громад районів у м. Києві відомчого житлового фонду та інженерних мереж, які розташовані на території м. Києва; відповідно до Закону України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності»акт приймання-передачі є правовстановлюючим документом.

03.12.07р. Відповідач заявив клопотання про відвід судді з підстав упередженості судді Суліма В.В. при розгляді справи № 48/400.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.07р. у справі № 48/400 заяву Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про відвід судді Суліма В.В. залишити без задоволення.

05.12.07р. Відповідач надав суду заперечення, в якому заперечує проти посилань Позивача на існування іншого акту приймання-передачі від 27.11.06р., оскільки він підписаний з боку Позивача директором Дихнич І.В., якого відсторонено ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.05р. у справі № 43/211 відсторонено від посади керівника ДЖИП НАН України; площа, зазначена в акті від 27.11.06р. не співпадає з фактичною площею цих приміщень та документацією на них.

Відповідач заявив клопотання про зупинення провадження по справі № 48/400 до вирішення справи № 24/267-А.

18.12.07р. Позивач заявив клопотання про припинення провадження з підстав відсутності правової підстави для звернення до Господарського суду з позовом про визнання недійсним акту.

18.12.07р. Позивач надав суду клопотання, яким просив долучити до матеріалів справи копію ухвали господарського суду м. Києва від 07.08.07р. у справі № 24/267-А, якою провадження у справі № 24-267-А в частині позовних вимог про визнання недійсним повністю Акту приймання-передачі відомчого житла в комунальну власність від 01.03.05р.; постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.07р. у справі № 43/753 та постанову Вищого господарського суду України від 18.07.07р., якими було встановлено юридичний факт, що будинок № 16 по вул. Володимиро-Либідській не перебуває у комунальній власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва.

Відповідач надав заперечення, де зазначає, що акт оскаржуваний затверджено розпорядженням № 210 від 20.02.07р., яке до сьогоднішнього часу у встановленому порядку не скасоване і тому є дійсним та обов’язковим до виконання; Постановою від 29.01.07р. розглядалися обставини стосовно переходу права власності на будинок № 16 по вул. Володимиро-Либідській до територіальної громади Голосіївського району і судом встановлено, що право власності перейшло до територіальної громади Голосіївського району; ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.07р. постанова була залишена в силі і набрала законної сили.

Відповідач звернувся із клопотанням про залучення до участі у справі в якості третьої особи Голосіївську районну в м. Києві раду та Національну академію наук України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.12.07р. до участі у справі залучено Голосіївську районну в м. Києві раду у якості третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача, а також Національну академію наук України у якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача. Цією ж ухвалою у задоволенні клопотань Відповідача про припинення провадження  справі, а також зобов’язання Позивача уточнити підставі позову з посиланням на норму права та дату її редакції відмовлено.

24.12.07р. Відповідач заявив клопотання про колегіальний розгляд справи у зв’язку із складністю справи № 48/400 та значною вартістю майна.

27.12.07р. заступник Голови Господарського суду міста Києва Шевченко Е.О. відмовив в задоволенні клопотання про призначення розгляду справи в колегіальному складі суддів, оскільки справа № 48/400 не викликає тієї складності, яка потребує колегіального розгляду.

26.12.07р. Відповідач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи на дату пізнішу 14.01.07р., оскільки в судових органах розглядається багато спорів, предмет яких пов’язаний з будівлею № 16 по вул. Володимиро-Либідській, представником Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації в цих спорах є Сорокопуд Ірина Валеріївна; представник дізнався про призначення судового засідання у справі лише 26.12.06р, представник Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації хворіє, крім того є необхідність подання додаткових доказів.

У судовому засіданні 27.12.07р. суд відмовив у задоволенні клопотання Відповідача від 26.12.07р. з наступних підстав: Відповідач не надав доказів обставин, на які посилається; юридична особа не позбавлена права доручити іншій особі представляти її під час судового розгляду справи у разі хвороби її представника; спливає строк, встановлений ст. 69 ГПК України для розгляду справи.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з їхніми правами та обов’язками у відповідності із ст. 22 ГПК України.

Представникам сторін у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом у відповідності з вимогами ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.91р. Київське міське бюро технічної інвентаризації видало реєстраційне посвідчення,  яким посвідчило, що домоволодіння № 16 по вул. Володимиро-Либідській в місті Києві зареєстроване за Житлово-комунальною конторою –2 Академії наук УРСР на підставі рішення Виконкому Московської ради № 678 від 22.08.89р. та записано в реєстрову книгу за реєстром № 8426.

Президія Національної академії наук України 02.03.00р. видала Розпорядження № 291 «Про передачу з балансу на баланс», відповідно до якого ЖКК-1, 2, 3 НАН України передало зі свого балансу на баланс ДЖИП НАН України житлові будинки, в тому числі будинок № 16 по вул. Володимиро-Либідській (п. 4 Переліку житлового фонду ЖКК –1, 2, 3 НАН України, який передається на баланс Державного житлово-комунального підприємства НАН України –Додаток 1 до розпорядження).

22.05.00р. вищезазначена будівля була передана на баланс Позивача, про що було складено акт приймання-передачі з балансу ЖКК-2 НАН України на баланс Державного житлово-комунального підприємства НАН України житлового фонду НАН України. 25.05.00р. будівлю було прийнято на баланс Позивачу.

06.03.02р. Київська міська державна адміністрація видала розпорядження № 440, п. 1.1 якого Головне управління з питань майна Київської міської державної адміністрації було зобов’язане забезпечити прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передачу до комунальної власності територіальних громад Голосіївського, Печерського та Шевченківського районів у місті Києві  відомчого житлового фонду згідно із додатком 1.

20.06.02р. Голосіївська районна в м. Києві рада прийняла рішення № 4/04 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва відомчого житлового фонду», п. 1 якого вирішено прийняти до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва відомчий житловий фонд з зарахуванням його на баланс Ради згідно з додатком.

У п. 2 додатку до вищезазначеного рішення «Перелік житлових будинків, що приймаються до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва»зазначено будинок за адресою: вул. Вол.-Либідська, 16, загальною площею 7330,9 кв.м, площа нежилих приміщень - 657,6 кв.м, в оренді –657,6 кв.м, рік забудови - 1965, первинна балансова вартість –1 707 739 грн., залишкова балансова вартість –1 010 673 грн.

01.03.05р. Позивач та Відповідач склали спірний акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність, на підставі якого мав бути переданий у комунальну власність будинок № 16 по вул. Володимиро-Либідській в м. Києві. Однак, внаслідок технічних недоліків, зазначених у акті, передача будинку не була здійснена, оскільки акт не був підписаний всіма сторонами.

22.08.05р. Виконавчий орган Київської міської ради Головне управління комунальної власності м. Києва своїм листом № 042/4/02-5615 повідомив Позивача, що на момент надіслання листа акт приймання-передачі будинку 16 по вул. Володимиро-Либідській не оформлений відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 06.03.02р. № 440.

Листом від 18.09.06р. № 524-710 Відповідач повідомив Позивача про те, будинок № 16 по вул. Володимиро-Либідській буде прийнятий до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району в порядку, що передбачений чинним законодавством.

31.07.06р. Відповідач звернувся до Третьої особи 2 з листом № 085/1014, в якому повідомив, що спірний будинок готовий до передачі вже кілька років, але дії ДЖКП НАН України на передачу будинку до комунальної власності не направлені.

17.08.06р. Головне управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації листом № 042/10/9-5685 повідомило Позивача про те, що, розглянувши звернення Позивача від 08.08.06р. № 190 щодо належності спірного будинку, Головне управління комунальної власності м. Києва запропонувало виконати розпорядження Київської міської державної адміністрації від 06.03.02р. № 440 і передати будинок до міської комунальної власності територіальної громади м. Києва.

13.11.06р. Відповідач повідомив директора ТОВ «Професіонал»про те, що житловий будинок по вул. Володимиро-Либідська, 16, не належить до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району. 29.11.06р. та 06.12.06р. Відповідач направив листи № 3006-р та 085/15-03/3006-р відповідно на адресу ТОВ «Євроресурс»з таким самим змістом.

Таким чином, Відповідач визнавав факт того, що будинок № 16 по вул. Володимиро-Либідській в м. Києві не був переданий до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва.

Наданий Відповідачем лист Голосіївської районної в м. Києві ради від 23.11.06р. № 548/01-р не приймається у якості спростування тверджень Позивача, оскільки право власності у на об’єкт виникає на підставі акту приймання-передачі, а не рішення органу місцевого самоврядування.

27.11.06р. Позивач та Відповідач підписали акт приймання-передачі відомчого житла будинку № 16 по вул. Володимиро-Либідській в комунальну власність.

Суд погоджується  із твердженням Позивача про те, що складення акту приймання-передачі 27.11.06р. доводить той факт, що будівля № 16 по вул. Володимиро-Либідській не передавалася до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва.

11.01.07р. Відповідач листом № 524-1121 повідомив Третю особу 2 про те, що до юридичного відділу Відповідача проект розпорядження «Про затвердження Акта приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району житлового будинку № 16 по вул. Володимиро-Либідській»для візування не надходив, відповідно, юридичний відділ чи його посадові особи не могли затримати його прийняття. Додатково Відповідач повідомив, що йому відомо про існування також іншого акту приймання-передачі цього ж будинку (від 01.03.05р.), який, зокрема, був предметом розгляду в господарських судах всіх інстанцій і на підставі якого були винесені судові рішення, в тому числі Вищим Господарським судом України. Виходячи з вказаного, Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація вважає сумнівним можливість існування двох актів передачі одного об’єкта до комунальної власності і вважає за доцільне утриматись від затвердженого нового акту до вирішення спірних питань у судових органах.

Таким чином, Відповідач визнавав той факт, що спірний будинок не був переданий до 11.01.07р. до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва, за актом приймання-передачі від 01.03.05р.

20.02.07р. Відповідач розпорядженням № 210 затвердив акт приймання-передачі від 01.03.05р. житлового будинку № 16 по вул. Володимиро-Либідській, який закріплено за Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України.

Згідно із ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.07р. у справі

№ 43/753 за позовом Державного житлово-комунального підприємства НАН Україна до ТОВ «Професіонал»та ТОВ «Салон Класум», треті особи Голосіївська районна у місті Києві ради, ТОВ «Євроресурс», Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація, встановлено, що враховуючи особливий статус майна Національної академії наук України ні Київська міська державна адміністрація, ні Голосіївська районна в м. Києві рада, ні Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація не вправі були приймати рішення щодо передачі будинку № 16 по вул. Володимиро-Либідській до комунальної власності.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.07.07р. № 43/753 встановлено, що згідно із розпорядженням Президії Національної академії наук України від 02.03.00р. № 291 «Про передачу Державному житлово-комунальному підприємству НАН України житлових будинків»житловий будинок № 16 по вулиці Володимиро-Либідській в м. Києві належав до державної власності та перебував на балансі підприємства; судом мотивовано спростовані помилкові твердження відповідачів про передачу приміщення та житлового будинку № 16 по вул. Володимиро-Либідській до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва.

Таким чином, судом встановлено, що будинок № 16 по вул. Володимиро-Либідській в м. Києві належить до державної власності та перебуває на балансі Позивача; Позивачу вказаний будинок належить на праві господарського відання. Крім того, надані докази свідчать про те, що Відповідачу не був переданий будинок за спірним актом та Відповідач визнавав цей факт; в судовому порядку встановлено, що Відповідач не мав повноважень на складання та підписання спірного акту, а також приймати до комунальної власності будинок до 09.03.06р.

Рішенням Київської міської ради від 30.11.00р. № 106/1083 був встановлений порядок передачі відомчого житлового фонду та інженерних мереж, відповідно до якого здійснюється прийняття відомчого житлового фонду до комунальної власності територіальної громади міста Києва, а лише після відповідне майно передавалося до комунальної власності територіальних громад відповідних районів м. Києва.

Вищевказаний порядок був змінений Рішенням Київської міської ради від 09.03.06р. № 154/3245, яким районним у м. Києві радам делеговано право на самостійне прийняття до комунальної власності територіальних громад районів у м. Києві відомчого житлового фонду та інженерних мереж,  що розташовані на території м. Києва.

З огляду на зазначене, Відповідач не мав повноважень складати спірний акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність територіальної громади Голосіївського району м. Києва від 01.03.05р.

Постановою Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.91 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно територіальних одиниць (комунальною власністю)»майно Національної академії наук України не включено до переліку майна, що передається до комунальної власності.

Загальний порядок передачі об’єктів права державної власності у комунальну власність визначений Законом України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності».

Законом України «Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України» передбачено, що майновий комплекс Національної академії наук України складають усі матеріальні та нематеріальні активи, що обліковуються на балансах відповідно Національної академії наук України та організацій, віднесених до відання Національної академії наук України, та які закріплені державою за Національною академією наук України в безстрокове користування або придбані за рахунок бюджетних коштів, коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законом. Об'єкти майнового комплексу Національної академії наук України належать Національній академії наук України на праві господарського відання та передаються нею організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України, на праві оперативного управління з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Безоплатна передача майна, яке перебуває на балансі однієї організації, на баланс іншої організації, що віднесені до відання Національної академії наук України, здійснюється без оподаткування, якщо підставою для такої передачі є рішення Національної академії наук України (ст.2 Закону).

Статтею 3 Закону було передбачено, що Національна академія наук України вносить пропозиції щодо передачі об'єктів майнового комплексу Національної академії наук України до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, у комунальну власність, а також щодо передачі об'єктів комунальної власності у державну власність та віднесення їх до майнового комплексу Національної академії наук України, а ст. 4 Закону встановлено, що відчуження нерухомого майна Національної академії наук України та організацій, що віднесені до відання Національної академії наук України, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, спеціальним Законом було встановлено особливий правовий режим майна Національної академії наук України, а також майна, яке перебуває на балансі організації, що належать до відання НАН України, в тому числі й Позивача. Отже, відчуження спірної будівлі, в тому числі й у комунальну власність, може бути здійснено не в загальному порядку, встановленому Законом України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності», а у спеціальному порядку –визначеному Кабінетом Міністрів України.

На момент складення спірного акту приймання-передачі від 01.03.05р. вищевказаний Закон було викладено у новій редакції, яка набула чинності 03.08.04р.

Цим же Законом встановлені особливості передачі майна, що належить Національній академії наук України. Зокрема, ст. 3 Закону встановлено, що Національна академія наук України вносить пропозиції до Кабінету Міністрів України щодо передачі об'єктів майнового комплексу Національної академії наук України до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, у комунальну власність, а також щодо передачі об'єктів комунальної власності у державну власність з наступним їх віднесенням до майнового комплексу Національної академії наук України. Відповідно до ст. 5 Закону відчуження нерухомого майна Національної академії наук України та галузевих академій наук і організацій, що віднесені до їх відання, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, з моменту прийняття розпорядження Київською міською державною адміністрацією № 440 від 06.03.02р. до моменту складання було уточнено суб’єкт, якому вносяться пропозиції щодо передачі об’єктів майнового комплексу НАН України, - Кабінет Міністрів України, а порядок відчуження залишився незмінним.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що спірна будівля могла бути переданою у комунальну власність лише після надання відповідної пропозиції до Кабінету Міністрів України, а передача (відчуження) у комунальну власність об’єкту майнового комплексу НАН України повинна здійснюватися не у загальному порядку, встановленому Законом України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності», а у спеціальному порядку –визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що НАН України не подавало пропозиції до Кабінету Міністрів України про передачу у комунальну власність будинку № 16 по вул. Володимиро-Либідській у м. Києві.

Спірний акт від 01.03.05р. складався у відповідності до порядку, встановленого Положенням про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.95 № 891. Пунктом 1 Положення визначено, що воно визначає порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, у разі банкрутства, зміни форми власності або ліквідації цих підприємств, установ та організацій. Передача в комунальну власність відомчого житлового фонду в інших випадках здійснюється в такому ж порядку з дотриманням вимог Законів України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", "Про місцеве самоврядування в Україні" та інших законодавчих актів.

Таким чином, спірний акт на порушення вимог Закону України «Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України»був складений без урахування особливостей правового статусу майна, встановленого для НАН України,  а саме в порядку, встановленому загальним законодавством, а не в спеціальному –визначеному Кабінетом Міністрів України для об’єктів майнового комплексу НАН України.

Спірний акт складений в порядку Закону України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності». Згідно із ч. 5 та 6 ст. 7 Закону передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акта приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України. Право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

За таких обставин акт приймання-передачі в силу ст. 7 Закону є правовстановлюючим актом, на підставі якого у однієї сторони припиняється право власності, а у іншої –виникає право власності.

Таким чином, спірний акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.05р. суперечить чинному законодавству України, яке визначає особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Статтею 136 Господарського кодексу України встановлено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що на підставі спірного акту від 01.03.05р. майно, що знаходиться у нього на праві господарського відання, відчужено з порушенням чинного законодавства України, а отже ним втрачено правомочності володіння, користування та розпорядження закріпленим за ним майном.

Згідно із ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що спірний акт приймання-передачі відомчого житлового фонду від 01.03.05р. суперечить законодавству України, що встановлює особливий правовий режим діяльності Національної академії наук України, Відповідач склав цей акт з перевищенням наданих йому повноважень. Спірний акт порушує права Позивача як особи, за якою закріплене майно на праві господарського відання.

Твердження Відповідача 1, що даний спір не підвідомчий господарському суду, а тому спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України). Підсудністю називається розмежування компетенції стосовно розгляду справ між окремими господарськими судами (статті 13, 15 і 16 ГПК України).

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій України», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Отже, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

а) участь у спорі суб'єкта господарювання;

б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з: утворенням суб'єктів господарювання, їх реорганізацією і ліквідацією, включаючи спори про визнання недійсними установчих документів, припинення діяльності юридичної особи та скасування її державної реєстрації, крім відповідних спорів за позовами суб'єктів владних повноважень; приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації; захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права; з використанням у господарському обороті об'єктів інтелектуальної власності, включаючи спори за позовами суб'єктів господарювання до органів державної влади про визнання недійсними актів про видачу документів, що посвідчують право інтелектуальної власності.

За змістом і направленістю згаданого Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів” його прийняття не виключає (до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів) розгляду місцевими і апеляційними господарськими судами у встановленому законом порядку справ у спорах про визнання недійсними актів державних та інших органів, підприємств та організацій, які не відповідають законодавству і порушують права та охоронювані законом інтереси підприємств та організацій.

Господарському суду підвідомчі спори про визнання недійсними лише таких актів державних та інших органів, підприємств та організацій, які не відповідають законодавству, порушують права та охоронювані законом інтереси підприємств та організацій і тягнуть для позивачів певні правові наслідки.

Таким чином, вказаний спір підвідомчий господарському суду та має розглядатися за правилами господарського процесуального кодексу України.

Така позиція підтверджується й Рекомендаціями президії Вищого господарського суду України № 04-5/120 від 27.06.07р.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.07р. у справі

№ 24/267-А за позовом Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України до Голосіївської державної районної адміністрації у м. Києві та Голосіївської районної в м. Києві ради про визнання акту приймання-передачі недійсним на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України закрито провадження у справі № 24/267-А в частині визнання недійсним повністю Акту приймання-передачі відомого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.05р., оскільки акт приймання-передачі не відноситься до сфери публічно-правових відносин.

Всебічно та об’єктивно дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позов Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України до Голосіївської державної в м. Києві державної адміністрації є обґрунтованим, а отже підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України господарський суд міста Києва,  -

В И Р І Ш И В:

1. Задовільнити позов повністю.

2. Визнати недійсним акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.05р.

3. Стягнути на користь Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук україни (03057, м.Київ, вул. Ежена Пот’є, буд. 9, , п/р 26 в АБ «Національні інвестиції», МФО 300498) з Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації (03150, м. Київ, вул. Димитрова, 2) витрати на державне мито у розмірі 85,00 грн. (вісімдесят п’ять гривень 00 копійок), та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 копійок).

Видати наказ.

Рішення набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                           В.В.Сулім