ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"11" грудня 2007 р.

Справа №  6/788/07

за позовом

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, Миколаївська область, смт. Березанка, АДРЕСА_1.

до відповідача

ДПІ у Березанському р-ні
Миколаївської області, Миколаївська область, смт. Березанка, вул. Леніна,
80.

про

Скасування рішення.

Суддя                                                                                             Ткаченко
О.В.

Секретар
Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

ОСОБА_1.

Від відповідача

Федорович О.О., Кіпчарська Л.М.

Суть спору:
За результатами планової перевірки (акт № 1400067723-50 від 21.06.07р.)
податковою службою 06.07.07р., згідно з п.13 ст.3, ст.22 Закону України від
06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, прийнято рішення
№/0 про застосування штрафних санкцій в сумі -17003,5грн.

Актом зафіксовано факт
невідповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків
-3547,5грн. сумі коштів в денному звіті РРО -146,8грн.

Товариство звернулося з позовом про
скасування рішення, посилаючись на неправомірність проведення перевірки і
відсутність факту невідповідності.

Відповідач позов не визнав,
вказавши, що факт порушення підтверджується актом перевірки, перевірка була
планова і проведена у відповідності з законодавством -ст.11, 11-1 Закону від
04.12.1990  № 509-XII “Про державну
податкову службу в Україні”, статтею 15 Закону України від 06.07.1995р. №
265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” і “Методичними рекомендаціями щодо
порядку складання плана-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії
між структурними підрозділами при їх проведенні”, затв. Наказом  ДПА України від 11.10.2005  № 441.

Господарський суд, розглянувши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема,  на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 ст.11 Закону від
04.12.1990  № 509-XII “Про державну
податкову службу в Україні” органи державної податкової служби мають право
здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків
за товари (послуги) в межах своєї компетенції та у порядку, встановленому
законами України.

Статтею 15 Закону України від
06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”  контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України
шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України.

Такі ж вимоги до дій податкової
служби зазначені в статті 3 Закону “Про державну податкову службу в Україні” -
Органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються
Конституцією України, законами України, іншими
нормативно-правовими  актами  органів
державної влади.

Отже податковій службі для прийняття
правомірного рішення щодо додержання порядку проведення готівкових розрахунків
необхідно, крім права на проведення перевірки, проводити цю перевірку у
порядку, визначеному діючим законодавством.

В обґрунтування правомірності своїх
дій відповідач посилається на те, що перевірка проведена відповідно
план-графіку, затвердженому згідно з “Методичними рекомендаціями щодо порядку
складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між
структурними підрозділами при їх проведенні”, затв. Наказом  ДПА України від 11.10.2005  № 441.

Статтею 2 Закону “Про державну
податкову службу в Україні” передбачено право податкової служби приймати у  випадках, передбачених законом,
нормативно-правові акти і методичні рекомендацій з питань оподаткування.

Отже при проведенні перевірки
податкова служба керувалась не законами України
або  іншими  нормативно-правовими актами, а методичними
рекомендаціями.

Таким чином, оскільки перевірка
проводилась не у порядку передбаченому законами України або іншими  нормативно-правовими актами, рішення
податкової інспекції не може вважатися правомірним і підлягає скасуванню,
незалежно від наявності порушень підприємцем порядку проведення готівкових
розрахунків.

Керуючись ст.ст. 94,161-163
КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О
В И В  :

Скасувати рішення ДПІ у
Березанському р-ні Миколаївської обл.
№/0 від 06.07.07р.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд  першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею,
залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка
їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється
ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко