ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"22" травня 2007 р.                                                                             Справа № 10/041-07

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія

“Украгролізинг”, м. Київ

до       Закритого акціонерного товариства “Калина”, с. Красне, Згурівський р-н

про    стягнення 24 017,61 грн.

За зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства “Калина”,

Згурівський р-н, с. Красне (далі –ЗАТ „Калина”)

до      Відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія

“Украгролізинг”, м. Київ (далі – ВАТ “Національна акціонерна компанія

“Украгролізинг”)

про   визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення 121 391,05 грн.

Суддя  Тищенко О.В.

Представники:

Від ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг”: не з’явився

Від ЗАТ „Калина”: Мікульський К.В. (довіреність від 13.12.2005р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” (далі –Позивач) до ЗАТ  “Калина” (далі -  Відповідач) стягнення  24 017,61 грн., з яких 21 120,99 грн. –сума основного боргу, 1 281,01 грн. - пеня, 1 352,75 грн. –інфляційні та 262,86 грн. –3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2007р. було порушено провадження в справі та призначено до розгляду на 19.03.2007р. о 10:00 год.

ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором фінансового лізингу № 10-03-624 фл від 18.08.2003р. щодо оплати лізингових платежів, в результаті чого, за останнім станом на 26.12.2007р.,  утворилась заборгованість у сумі 21 120,99 грн.

Ухвалою суду Київської області від 19.03.2007р. зустрічну позовну заяву ЗАТ “Калина” до ВАТ  "Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 18.08.2003р. № 10-03-624 фл, та стягнення 121 391,05 грн. сплачених на відшкодування вартості техніки прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Зустрічний позов ЗАТ “Калина” обґрунтовано невідповідністю договору фінансового лізингу вимогам закону, оскільки він не пройшов державної реєстрації, що є порушенням  ст. 640 ЦК України та п.п 1, 7 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 16.06.1998р.  № 913. Також, при укладанні спірного Договору сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору лізингу, встановлених ст. 7 Закону України “Про лізинг”, що суперечить вимогам ч.1-2 ст. 180 ГК України. Крім того, при визнанні Договору недійсним, відповідно ч.1 ст. 216 ЦК України, ВАТ  "Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” повинен повернути ЗАТ „Калина” сплачені останнім платежі, які відшкодовували вартість поставленої техніки в сумі 121 391,05 грн. ЦК УРСР та припинити дію договору на майбутнє.

Відповідно до наданих ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” пояснень, останній повністю заперечував проти заявлених зустрічних позовних вимог посилаючись на  пропущення ЗАТ „Калина” позовної давності.

Крім того, ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” зазначає, що  оскільки оспорюваний договір за своєю природою є договором  мйанового найму, його дія  може бути припинена на майбутн, а тому у випадку  визнання договору недійсним, ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” просило суд застосувати ч.

ЗАТ “Калина” подано пояснення № 321 від 24.04.2007р.   щодо заперечень на зустрічну позовну заяву, в якому ЗАТ “Калина” проти застосування строку позовної давності заперечив, посилаючись на те, що оскільки недійсний договір не створює для сторін прав і обов’язків, до вимог про визнання недійсним договору строк позовної давності не застосовується.

У зв’язку з необхідністю витребування додаткових доказів розгляд справи неодноразово відкладався. В судовому засіданні 16.05.2007р. оголошувалась перерва.

Судом з метою повного та об’єктивного розгляду справи  зроблено ряд запитів до  Київського обласного управління статистики від 19.02.2007р., Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 19.03.2007р., Міністерства аграрної політики України від 19.03.2007р. На момент прийняття рішення відповіді на запити отримано.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, заслухавши пояснення  представників сторін суд,

встановив

18 серпня 2003 року між ВАТ Національною акціонерною компанією “Украгролізинг” (позивач) та ЗАТ  “Калина” (відповідач) було укладено договір фінансового лізингу № 10-03-624 фл  від 18.08.2003 року (далі –Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1 Договору) ВАТ Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” надає  ЗАТ  “Калина” у  виключне платне користування на визначений договором строк об’єкт лізингу, визначений у додатку до Договору. Продавець, перелік, кількість, ціна, вартість, строк і пункти передачі Об’єкта лізингу зазначені в додатках до Договору “Кількість, ціна і вартість Об’єкта лізингу” (п. 2.3 Договору).

На виконання умов Договору ВАТ „Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” (лізингодавець) передав, а  ЗАТ  “Калина” (лізингоодержувач), в свою чергу, прийняв об’єкт лізингу (сівалка широкозахватна зерно тукова СЗ-5,4 –1шт. вартістю 34 800 грн. та трактор колісний ХТЗ -150 К-09 –1шт. вартістю 137 500 грн.), що підтверджується актами приймання-передачі сільськогосподарської техніки № 31 від 26.08.2003р. та № 179 від 05.09.2003р. ЗАТ  “Калина” в свою чергу зобов’язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі, розмір, склад та терміни сплати яких встановлені у додатку № 4 (графік сплати лізингових платежів) до Договору, який є його невід’ємною частиною.

ВАТ Національною акціонерною компанією “Украгролізинг” заявлено позов про стягнення з ЗАТ „Калина”  заборгованості у сумі 21 120,99 грн., що утворилась станом на 26.12.2006р. у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по договору фінансового лізингу № 10-03-624 фл від 18.08.2003р. щодо оплати лізингових платежів.

ЗАТ “Калина” подано зустрічний позов про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 18.08.2003р. № 10-03-624 фл, та стягнення з ВАТ „Національна акціонерна компаня “Украгролізинг” 121 391,05 грн. сплачених на відшкодування вартості техніки у зв’язку з невідповідністю Договору вимогам закону щодо державної реєстрації.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив, що в зустрічному позові Закритого акціонерного товариства “Калина” слід відмовити у зв’язку з пропуском строку позовної давності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 71, 76 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., який був чинний на час укладання Договору, загальний строк для захисту права за  позовом  особи,  право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого  права.

За змістом п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила  Цивільного  кодексу  України про позовну давність застосовуються до позовів,  строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк,  у  межах  якого  особа  може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Приписом ст. 253 ЦК України визначено, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов’язано його початок.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір фінансового лізингу № 10-03-624 фл був укладений 18.08.2003р.

Отже, трьохрічний строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, закінчився 19.08.2006р., позов же подано 19.03.2007р. (згідно з штемпелем вхідної кореспонденції на зустрічній позовній заяві), тобто з пропущенням строку позовної давності.

У запереченні № 20/582 від 03.04.2007р. на зустрічну позовну заяву  та поданій заяві  від 24.04.2007р. № 20/727 представником ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” заявлено про застосування позовної давності та про відмову в зустрічному позові у зв’язку з її пропуском.

За  правилами ст. 267 ЦК України позовна  давність  застосовується  судом  лише  за  заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив  позовної  давності,  про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд  визнає  поважними  причини  пропущення  позовної давності, порушене право підлягає захисту. Загальний строк позовної давності застосовується для захисту всіх цивільних прав не залежно від статусу уповноваженого суб’єкта та характеру спірних правовідносин. Виключення з вказаних правил наведено в ст.ст. 255, 268 ЦК України.

Посилання представника ЗАТ “Калина” на п. 3.3 роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/111 від 12.03.1999р., як на заперечення щодо застосування строку позовної давності суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки застосування позовної давності до вимог про визнання недійсними договорів відповідає приписам ст. 76 і 83 ЦК УРСР і узгоджується з практикою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України (постанова від 25.05.2004р.  №  3-1378 к 04 (№ 14/278).

Інших причин пропущення позовної давності представником ЗАТ “Калина” не зазначено.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Калина” до Відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 18.08.2003р.                           № 10-03-624 фл та стягнення 121 391,05 грн. (реституція) задоволенню не підлягають, у зв’язку з пропуском строку позовної давності.

Щодо позовних вимог ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” до ЗАТ “Калина” про стягнення 24 017,61 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до умов договору фінансового лізингу № 10-03-624 фл від 18.08.2003 року, укладеного між сторонами, та додатків до Договору, позивач (лізингодавець) передав у виключне платне користування відповідачу (лізингоодержувачеві) на визначений Договором строк Об’єкт лізингу (сівалка широкозахватна зернотукова СЗ-5,4 –1шт. вартістю 34 800 грн. та трактор колісний ХТЗ -150 К-09 –1шт. вартістю 137 500 грн.), що є власністю позивача.

Згідно з п. 2.1 Договору, ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” на замовлення ЗАТ „Калина” для його потреб купує у продавця Об’єкт лізингу за рахунок коштів державного лізингового фонду згідно з Порядку використання коштів Державного бюджету України, що спрямовуються на фінансування державного лізингового фонду для технічного переоснащення агропромислового комплексу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. № 1352 “Про заходи щодо забезпечення діяльності державного лізингового підприємства “Украгролізинг” із змінами та доповненнями.

Відповідно до ст. 21 Закону України “Про лізинг” від 16.12.1997р. № 723/97-ВР                   (в редакції від 14.01.1999р., що діяла на час укладання Договору) передбачено, що у разі якщо об’єктом лізингу є державне майно або договір пайового лізингу передбачає залучення державних коштів чи для забезпечення виконання лізингового договору надаються державні гарантії, договір лізингу підлягає обов’язковій реєстрації у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Таким чином, нормою ст. 21 Закону України “Про лізинг” від 16.12.1997р.                                № 723/97-ВР (далі –Закон)  передбачено обов’язкову реєстрацію договорів фінансового лізингу у порядку, затвердженому  Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.1998р. № 913 “Про затвердження Порядку реєстрації договорів лізингу” (надалі Порядок).

Пунктом 1 зазначеного Порядку (чинного на час укладання Договору) встановлено, що згідно із цим Порядком реєстрації підлягають договори лізингу у разі, коли об’єктом лізингу є державне майно або договір пайового лізингу передбачає залучення державних коштів чи для забезпечення виконання договору лізингу надаються державні гарантії. Такий  обов’язок згідно п.  3  Порядку  покладено на лізингодавця.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, його не було виконано ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг”, про що свідчить відсутність на титулі Договору фінансового лізингу від 18.08.2003р. № 10-03-624 фл  відмітки із зазначенням назви органу реєстрації, номеру і дати  реєстрації, засвідченої підписом  посадової особи та печаткою цього органу, яка мала бути вчинена на вимогу п. 6  Порядку.

Суд відхиляє посилання ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” на відсутність у об’єкту лізингу статусу, передбаченого п.1 Порядку і необхідності реєстрації Договору лізингу, тобто, що об’єкт лізингу є недержавним (його власним), оскільки відповідно до пункту 1.2 Договору лізингодавець (ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг”) придбав майно за рахунок коштів державного лізингового фонду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. № 1352, що спрямовуються на фінансування державного лізингового фонду для технічного переоснащення агропромислового комплексу, затвердженого вищезазначеною постановою. Крім того, судом до матеріалів справи залучено довідку Міністерства аграрної політики України від 06.04.2007р. № 37-16-3-315/5395, в якій зазначено, що об'єктом лізингу за Договором фінансового лізингу від 18.08.2003 року № 10-03-624 фл  є державне майно.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” не може бути власником майна, придбаного за рахунок коштів державного лізингового фонду.

Згідно з п. 7 Порядку незареєстрований договір лізингу є недійсним у випадках, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Відповідно до статті 48 Цивільного кодексу УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Отже, оскільки Договір фінансового лізингу від  18.08.2003р.    № 10-03-624 фл укладено з порушенням діючого на той час законодавства, а саме: пункту 7 Порядку реєстрації договорів лізингу, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.1998р. № 913 “Про затвердження Порядку реєстрації договорів лізингу” та ст. 21 Закону України “Про лізинг” від 16.12.1997р. № 723/97-ВР  (в редакції від 14.01.1999р., що діяла на час укладання Договору) без його реєстрації, даний Договір є недійсним на підставі ст. 48 ЦК УРСР.

Згідно з п. 5.1 Договору  лізингоодержувач за користування майном сплачує лізингові платежі, які  відповідно  до ст. 16  Закону України «Про лізинг»(в редакції від 14.01.1999р., що діяла на час укладання Договору) та  п. 9 «Порядку використання коштів Державного бюджету України, що  спрямовуються на фінансування державного лізингового фонду», затвердженого  Постановою КМУ № 1352 від 26.07.1999р., в редакції, яка діяла на час укладення зазначеного договору, включають: суму, яка відшкодовує при кожному платежі   частину вартості об’єкта лізингу, що амортизується  на строк, за який  вноситься лізинговий платіж; суму, що сплачується лізингодавцю як процент за надані кошти для  придбання техніки за договором лізингу (для лізингоодержувача це сума за користування лізинговим майном).

Крім того, згідно з п. 5.1 Договору лізингові платежі включають: 1) суму відшкодувань вартості техніки; 2) суму щорічного відсотка, що сплачується за залучені кошти;3) винагороду лізингодавцю за організацію фінансового лізингу.

Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»(п. 1.18.2 ст. 1) визначає фінансовий лізинг як господарську операцію, що передбачає придбання орендодавцем за замовленням орендаря основних фондів з подальшим їх переданням у користування орендарю з обов`язковою подальшою передачею права власності на такі основні фонди орендарю.  Саме у переході у власність лізигоодержувача об`єкту лізингу після закінчення строку договору лізингу полягає відмінність фінансового лізингу від оперативного лізингу.

Пунктом 7.5 Договору фінансового лізингу передбачено, що після закінчення строку договору об`єкт лізингу переходить у власність лізингоодержувача за умови, якщо останній виконав всі умови договору, в т. ч. повністю сплатив повну вартість майна. Як вбачається  Додатків до Договору лізингові платежі з самого початку містять в собі суми відшкодувань вартості техніки.

Відкритим акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” заявлено вимогу про стягнення 21120,99 грн. суми відшкодувань вартості техніки.

З матеріалів справи вбачається, що ЗАТ „Калина” відшкодував вартість переданої техніки, що підтверджується платіжними дорученнями, а з аналізу графіку сплати лізингових платежів та розрахунку Відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” судом зроблено висновок, що  сума щорічних відсотків, що сплачуються за залучені кошти та  сума винагороди лізингодавця за організацію договору лізингу нараховано не було.

Одночасно суд повідомляє, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про відшкодування збитків у зв’язку з недійсністю Договору фінансового лізингу від 18.08.2003р. № 10-03-624 фл.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У позові Відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” до  Закритого акціонерного товариства “Калина”, с. Красне, Згурівський р-н про    стягнення 24 017,61 грн. відмовити повністю.

2. У зустрічному позові  Закритого акціонерного товариства “Калина”,  Згурівський р-н, с. Красне до Відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія  “Украгролізинг”, м. Київ  про   визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення 121 391,05 грн. відмовити повністю.

3.  Копію рішення надіслати сторонам по справі.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Тищенко О.В.