КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2007                                                                                           № 41/315-17/108

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Корсака В.А.

суддів:                                          Коршун Н.М.

Авдєєва  П.В.

при секретарі:                     Орлові О.В.

За участю представників:

від позивача - Пронько О.С. - директор.

від відповідача -Чураченко Д.О - за довіреністю.

від третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітальні інвестиції"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.06.2007

у справі № 41/315-17/108 (Кролевець О.А.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітальні інвестиції"

до                                                   Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

третя особа відповідача           Дочірнє підприємство "Санаторій 30 років Жовтня" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця"

третя особа позивача

про                                                  визнання недійсним рішення позачергових зборів, спонукання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ввітні 2006 року ТОВ “ Капітальні інвестиції” звернулось з позовом до  Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” про визнання недійсним рішення позачергових зборів акціонерів ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” №3б-10/5 від 23.11.2005, про спонукання відповідача до підписання та затвердження передавального акту та виконання інших зобов'язань по подальшому перетворенню ДП “Санаторій “30 років Жовтня” в ЗАТ “Санаторій “30 років Жовтня” згідно умов договору та чинного законодавства України; про зобов’язання відповідача зареєструвати ЗАТ “Санаторій “30 років Жовтня” згідно умов чинного законодавства України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2006 по справі №41/315, з урахуванням ухвали суду від 08.12.2006 (про виправлення описок) позовні вимоги ТОВ “Капітальні інвестиції” задоволені частково, визнано недійсним рішення позачергових зборів акціонерів ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів  профспілок України “Укрпрофоздоровниця” від 23.11.2005 №3Б-10/5, а також задоволено позовну вимогу про спонукання відповідача затвердити та підписати передавальний акт. В решті позовних вимог судом відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 №41/315 рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2007 №41/315 постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2006 у справі №41/315 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

22.05.2007 року позивачем була подана заява за вихідним № 94 про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить, крім раніше заявлених вимог, також визнати недійсною державну реєстрацію ЗАТ “Санаторій “30 років Жовтня” ( Т.3, а.с. 23).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.06.2007 р. у даній справі  в позові ТОВ “ Капітальні інвестиції “ відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ “Капітальні інвестиції” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення  Господарського суду м. Києва від 04.06.2007 р. скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись  на   порушення  господарським  судом  норм матеріального права, неповне  встановлення  обставин, що мають  значення  для  справи та  на невідповідність висновків суду обставинам справи.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач посилається на  те, що  оспорюване  ним рішення зборів акціонерів за № 3-б/10/5 від 23.11.2005 року  порушує його права та охоронювані законом інтереси, як засновника та майбутнього акціонера ЗАТ “Санаторій “30 років Жовтня” у зв”язку з односторонньою відмовою відповідача від виконання зобов”язань за Договором про спільну діяльність та  Установчого договору.

Відповідачем  та третьою особою не надано відзиву на апеляційну скаргу.

3-я особа – ЗАТ “ Санаторій “30 років Жовтня” не використав наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні. Матеріали справи містять  докази про належне повідомлення 3-ої особи про порушення апеляційного провадження та призначення справи до розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши  пояснення представників сторін , колегія встановила наступне.

Відповідно до ст. 11-1 Закону України « Про господарське товариство» законодавство про господарські товариства грунтується на нормах, установлених  Конституцією України, і складається із Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього  закону, інших нормативно-правоих актів, прийнятих відповідно до цих законодавчих актів.

Відповідно до ст. 1 Закону  України “ Про Господарські товариства “ та ст.79 Господарського кодексу України господарськими товариствами  визнаються підприємства та інші суб”єкти господарювання, створені юридичними особами  та/або громадянами шляхом об”єднання їх майна і участі  в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Засновниками  і учасниками товариства можуть бути суб”єкти господарювання, інші учасники господарських відносин, зазначені у ст.. 2 цього Кодексу а також громадяни, які не є суб”єктами господарювання.

На загальних зборах акціонерів відповідача, які відбулися 18.04.2003 року, прийнято рішення № 4/22 про  створення Закритого акціонерного товариства “ Санаторій “ 30 років Жовтня” шляхом перетворення Дочірнього підприємства Закритого  акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “ Укрпрофоздоровниця” – “ Санаторій “ 30 років Жовтня”, що  знаходиться за адресою: 96500, Автономна республіка Крим, м. Алушта, вул. Глазкрицького,17 ( Том 1, а.с. 7 ).

Відповідно до ст. ст. 6 та  627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Керуючись даним принципом волевиявлення сторін, та на виконання зазначеного вище рішення загальних зборів акціонерів 13.12.2004 року між позивачем та відповідачем було підписано Договір про спільну діяльність по створенню ЗАТ “ Санаторій  “ 30 років Жовтня”.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України “ Про господарські товариства” та з ч.2 ст. 153 ЦК України, якщо акціонерне товариство створюється кількома особами, вони укладають між собою договір, який визначає порядок здійснення ними спільної діяльності щодо створення товариства. Цей договір не є установчим документом товариства. Договір про створення акціонерного товариства укладається в письмовій формі, а якщо товариство створюється фізичними особами, договір підлягає нотаріальному посвідченню. Акціонерне товариство діє на підставі  статуту.

Так, пунктом 1.1. та 1.6 даного договору  передбачено, що  метою зазначеного договору є створення ЗАТ  “ Санаторій “ 30 років Жовтня “ ( м.Алушта) шляхом перетворення Дочірнє підприємство “ Санаторій “ 30 років Жовтня ”ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України   “Укрпрофоздоровниця”. Товариство організовується також з метою об”єднання матеріальних, фінансових, інтелектуальних та інших ресурсів Засновників для   зокрема, отримання прибутку в інтересах акціонерів та засновників Товариства.

Згідно з пунктами 2.1, 2.4 та 2.5 зазначеного Договору про спільну діяльність засновники дійшли згоди про створення для діяльності Товариства Статутного капіталу у розмірі 8 108 670 грн. Засновники на момент проведення установчих зборів Товариства вносять 100 %  Статутного капіталу. Засновники домовились здійснити формування Статутного капіталу наступним чином :   відповідач володіє 52 , 01 % акцій, що дорівнює  4216510 грн., позивач – 47,99%, що дорівнює 3 892 160 грн. Відповідач вносить свою частку у Статутний фонд цілісним майновим комплексом ДП “ Санаторій “ 30 років Жовтня” , а позивач – грошовими коштами.

В п. 14.1 договору зазначено, що він вступає в силу з моменту підписання і припиняє свою дію з моменту припинення існування створеного Товариства.

Встановлено, що даний договір підписаний його сторонами ( засновниками) та скріплений печатками обох сторін.

Аналізуючи зміст даного Договору про спільну діяльність, колегія суддів вважає, що  він  є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, відповідно до  положень якої,  правочином  є дія особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов”язків.  Колегія суддів вважає, що заснування Товариства – це дія, і що вона спрямована на набуття цивільних ( в широкому розумінні, в тому числі і корпоративних) прав та обов”язків між засновником і юридичною особою.

Колегія суддів також вважає, що є помилковим думка позивача про те, що Договір про спільну діяльність регулюється нормами Цивільного кодексу щодо договору про сумісну діяльність, оскільки  спільні дії засновників ( сторін договору)  здійснюються саме з метою утворення нової юридичної особи, в діяльності якої вони потім і беруть участь.  Установчий договір визначає не тільки спільні дії засновників, але й правове становище  створеного засновниками суб”єкта підприємницької діяльності. А у результаті укладення  договору про сумісну діяльність його учасники  утворюють об”єднання осіб, яке не набуває статусу юридичної особи як нового, самостійного  суб”єкта  права, тобто сумісна діяльність здійснюється без створення для цієї мети юридичної особи.

Колегія суддів також зазначає, що  укладений  сторонами  Договір про спільну діяльність не суперечить чинному законодавству, його форма та зміст відповідає вимогам Закону  України “Про господарські товариства”, Цивільного та Господарського кодексів.

Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи та з пояснень сторін у судовому засіданні вбачається, що  Договір  про спільну діяльність не оспорювався  його  сторонами та  він не визнаний недійсним у  встановленому законом порядку.

Крім того,  відповідно до змісту ст.153 ЦК України такий договір діє до створення Акціонерного товариства  і втрачає  чинність  лише після створення Акціонерного товариства, оскільки досягнута єдина мета - створення Акціонерного товариства.

Згідно з ч. 1. та 2 ст.11 ЦК України  цивільні права та обов”язки із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов”язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов”язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Таким чином, з урахуванням  встановлених обставин, колегія суддів вважає,  що Договір про спільну діяльність від 13.12.2004 р.  створив для його сторін ( засновників ) взаємні права та обов”язки, направлені  на створення ЗАТ “ Санаторій “ 30 років Жовтня” шляхом перетворення  Дочірнього підприємства Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “ Укрпрофоздоровниця” – “ Санаторій  “ 30 років Жовтня”.

На виконання умов зазначеного Договору  позивач платіжним дорученням від 05.01.2005 року № 1 перерахував визначену в договорі суму  внеску до Статутного капіталу на рахунок ДП “ Санаторій “ 30 років Жовтня” ( Том  1, а.с. 25).

09.03.2005 року відбулися установчі збори ЗАТ “ Санаторій “ 30 років Жовтня”,  на яких були присутні засновники Товариства – Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “ Укрпрофоздоровниці” та ТОВ “ Капітальні інвестиції”.

З протоколу № 1 даних установчих зборів вбачається, що засновниками були прийняті рішення про створення ЗАТ “ Санаторій “ 30 років Жовтня “ шляхом перетворення Дочірнього підприємства “ Санаторій “ 30 років Жовтня “ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України“ Укрпрофоздоровниця”, про затвердження Статутного капіталу та вкладів засновників, про затвердження Статуту новоствореного Товариства, обрання керівних органів Товариства, про ведення реєстру цінних паперів та про реєстрацію першого випуску акцій ЗАТ,  про його державну реєстрацію.

За наслідками засідання Установчих зборів був  складений та підписаний протокол за № 1 від 09.03.2005 року ( Том 1, а.с. 14-15).

Слід зазначити, що таке рішення Установчих зборів не суперечить вимогам чинного законодавства і воно також як і Договір про спільну діяльність  є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, оскільки як зазначалось вище при дослідженні Договору про спільну діяльність,  дія особи прийняттям рішення Установчих зборів спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних ( в тому числі і корпоративних) прав та обов”язків між засновниками і юридичною особою.

Встановлено, що рішення Установчих зборів від  09.03.2005 року виконано засновниками лише в частині затвердження Статуту ЗАТ “ Санаторій “ 30 років Жовтня”, решта прийнятих рішень на засіданні зборів залишилось не виконаним з причин бездіяльності відповідача та  у зв”язку з прийняттям  оспорюваного рішення.

На виконання цього рішення  засновники ( позивач та відповідач) підписали та скріпили  печатками своїх юридичних осіб Статут ЗАТ “ Санаторій “ 30 років Жовтня”. Статут містить  запис про затвердження його Установчими зборами ЗАТ “ Санаторій “ 30 років Жовтня”( Т.1, а.с. 16- 24).

Даний Статут за змістом відповідає вимогам, передбачених Статтею 37 Закону України “ Про господарські товариства”.

09.03.2005 року  відповідач видав та підписав наказ за № 90 “ Про припинення ДП “ Санаторій “ 30 років Жовтня” у зв”язку з його перетворенням в ЗАТ “ Санаторій “ 30 років Жовтня” ( Том 1, а.с. 13).

Відповідно до Статуту ДП “Санаторій “30 років Жовтня” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”, затвердженого Загальними зборами відповідача від 22.01.2003 (протокол №3) та зареєстрованого Управлінням з економіки Алуштинського міського виконавчого комітету 10.02.2003 року Дочірнє підприємство “Санаторій “30 років Жовтня” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” створене відповідачем по справі згідно з рішенням загальних зборів ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” від 24.12.2002. Засновником і власником майна ДП “Санаторій “30 років Жовтня” є відповідач.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону  України “ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців” 25.05.2005 року в пресі було розміщено повідомлення про перетворення ДП “ Санаторій “ 30 років Жовтня“ ( Т.1, а. с. 27-28).

Тобто, як вбачається з послідовних та ціленаправлених дій сторін Договору  про спільну діяльність від  13.12.2004 р. та рішення Установчих зборів акціонерів від 09.03.2005 року, останні були спрямовані ними  на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

На виконання прийнятого рішеня Установчих зборів 10.08.2005 року позивач направив лист  відповідачу з проханням підготувати розширений передавальний акт та повідомити про дату його підписання в органах нотаріату. При цьому, позивач погодився забезпечити проведення аудиту щодо достовірності та повноти вказаного акту ( Т.1, а.с. 29).

04.10.2005 року позивач знову звернувся до відповідача з проханням надати необхідні документи з метою прискорення процесу реєстрації Товариства ( Т.1, а.с. 30).

28.10.2005 року  відповідач листом  за № 01-12/ 2012  повідомив  позивача про те,  що питання про перетворення Дочірнього підприємства « Санаторій « 30- років Жовтня» ЗАТ « Укрпрофоздоровниця» в ЗАТ « Санаторій « 30 років Жовтня» винесене на розгляд Загальних зборів акціонерів ЗАТ « Укрпрофоздоровниця», які  відбудуться  23.11.2005 року . У разі прийняття зборами відповідного рішення, ЗАТ « Укрпрофоздоровниця» зможе подавати необхідні документи для реєстрації ЗАТ « Санаторій « 30 років Жовтня»( т. 1, а.с. 32).

Однак, 23 листопада 2005 року на позачергових Загальних зборах акціонерів ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” у зв’язку із змінами в податковому законодавстві було прийнято рішення №3б-10/5 “Про скасування рішення Загальних зборів акціонерів від 18 квітня 2003 року №4/22 “Про створення Закритого акціонерного товариства “Санаторій “30 років Жовтня”.

Цього ж дня на позачергових Загальних зборах акціонерів ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” було прийнято рішення №3б-10/6 “Про припинення Дочірнього підприємства “Санаторій “30 років Жовтня” (м. Алушта) шляхом перетворення”, з якого вбачається, що загальними зборами акціонерів вирішено припинити ДП “Санаторій “30 років Жовтня” шляхом перетворення в ЗАТ “Санаторій “30 років Жовтня”; єдиним засновником та акціонерами ЗАТ “Санаторій “30 років Жовтня” є ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”. Встановлено, що вклад ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” у статутний фонд (капітал) ЗАТ “Санаторій “30 років Жовтня” становить 100%.

28.12.2005 року  ДП “ Санаторій “ 30 років Жовтня”  перерахував позивачу грошові кошти, що складають внесок позивача, як засновника, в Статутний капітал. В призначенні платежу зазначено: “возврат взноса в уставной капитал согласно письма № 04-12/2505 от 27.12.05 ЗАО « Укрпрофздравница» ( Том 1, а.с. 26).

Тобто, відповідачем не виконані  в повному обсязі взяті зобов»язання за Договором  про спільну діяльність від 13.12.2004 року та  рішення  Установчих зборів ЗАТ « Санаторій « 30 років Жовтня» від 09.03.2005 року, на яких засновниками було прийнято рішення про створення ЗАТ « Санаторій « 30 років Жовтня»,  що свідчить про односторонню відмову від виконання зобов»язання.

Сторонами не проводились дії щодо розірвання у передбаченому законодавством  порядку  Договору про спільну діяльність та скасування прийнятого  Установчими  зборами  рішення  від 09.03.2005 року., дані угоди існують в правовому полі сторін.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов”язання повинні виконуватися належним  чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до  ч. 3 ст.214 ЦК України  відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що Договір про спільну діяльність та Рішення Установчих зборів від 09.03.2005 року  мають виконуватись відповідно до взятих їх сторонами  зобов”язань.

Колегія суддів вважає, що  невиконання відповідачем взятих зобов”язань за Договором про спільну діяльність та  за рішенням Установчих зборів  призвело до прийняття незаконного  рішення позачергових зборів акціонерів ЗВТ “ Укрпрофоздоровниця” № 3б-10/5 від 23.11.2005 року., оскільки  не враховані та проігноровані права та інтереси позивача, як засновника.

Щодо  права  позивача звертатись з  таким позовом  до суду за захистом порушеного  права та охоронюваного законом інтересу колегія суддів наголошує про  наступне.

Вищий господарський суд України  в своїй  Постанові від  15.03.2007 року  зазначав , що господарськими судами не встановлено, які права і охоронювані законом інтереси позивача порушені прийняттям оспорюваного  рішення зборів акціонерів.

Господарський суд м.Києва, відмовляючи в позові, своє рішення від  04.06.2007 року  мотивував тим, що  оспорюване  рішення зборів акціонерів не призвело до порушення прав та інтересів позивача, оскільки він не є учасником  Товариства, а відповідно до ст.98 ч.5 ЦК України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Проте, на думку колегії суддів, зазначені висновки місцевого суду є помилковими, не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено та зазначалось вище, що укладенням Договору про спільну діяльність та прийняттям  рішення Установчих зборів  у сторін ( засновників) виникли взаємні права та обов”язки, які визначали порядок здійснення ними спільної діяльності щодо створення товариства. Позивач здійснив цілий ряд дій відповідно до вимог  діючого законодавства, зазначених вище, направлених на створення нового товариства, набуття статусу учасника (акціонера) і в подальшому при завершенні процедури  його створення мав намір користуватися результатами своєї господарської діяльності.

Відповідно до положень Закону України “ Про господарські товариства”,  Цивільного та Господарського кодексів України господарські товариства  створюються юридичними особами на засадах угоди шляхом об”єднання їх майна та підприємницької діяльності  саме з  метою одержання прибутку.

Відповідач, знаючи про дію Договору про спільну діяльність та  рішення Установчих зборів,  не розірвавши  зазначені угоди у встановленому законом порядку, являючись засновником і власником майна ДП “ Санаторій “ 30 років Жовтня”,  прийняв  оспорюване  рішення, яке не враховує інтереси позивача і домовленості  між ними, як засновниками, а навпаки,  ігнорує їх.

Колегія суддів вважає, що  як Договір про спільну діяльність, так і рішення Установчих зборів  суттєво впливають на  прийняте  відповідачем  оспорюване  рішення  та свідчить про його  незаконність, оскільки, як зазначалось вище, воно прийняте без урахувань прав і інтересів позивача.

Відповідно до  ч.2 ст. 8 Закону України “ Про господарські товариства” та ч.3 ст. 153 ЦК України  особи, що створюють акціонерне товариство, несуть солідарну відповідальність за зобов”язаннями, що виникли до державної реєстрації товариства.

Тому, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для категоричного твердження про те, що  права і інтереси позивача прийняттям Рішення  позачергових загальних зборів акціонерів від 23.11.2005  року не порушені, оскільки  колегією суддів встановлено, що існують обставини, які спонукали позивача звернутись за захистом належних йому прав у судовому порядку.

Відтак, позивач має право на поновлення порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом звернення до суду  відповідно до наступних норм закону.

Ст..98 ч.5 ЦК України передбачено, що  рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Щодо цього положення закону  колегія  суддів вважає, що  оспорюване  позивачем  рішення  прийнято вищим органом  юридичної особи – ЗАТ “ Укрпрофоздоровниця”, і саме вона є стороною зобов”язань  з позивачем за Договором про спільну діяльність   від  13.12.2004 року та  Рішення Установчих зборів ЗАТ “ Санаторій “ 30 років Жовтня”.

Відповідно до ч.1 ст.21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право  на звернення до суду для захисту свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також для захисту свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положення статті 4 ЦК  України  передбачають принцип верховенства ЦК щодо всіх інших законів.

Щодо  збільшення позивачем позовних вимог в частині визнання недійсною державну реєстрацію ЗАТ “Санаторій “30 років Жовтня” ( Т.3, а.с. 23), колегія суддів зазначає, що  така заява подана правомірно, оскільки вона стосується одного й того ж  предмету та підстави,  випливає з тих же правовідносин, яких стосуються вимоги і по основному  позову і є похідною від нього. Тому висновок місцевого суду щодо цього є помилковим.

Відповідно до ст.. 26  Закону  України “ Про господарські товариства” для створення акціонерного товариства засновники повинні зробити повідомлення про намір створити акціонерне товариство, здійснити підписку на акції, провести установчі збори і державну реєстрацію.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що  позов з урахуванням  заяви про  збільшення позовних вимог підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 33 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія вважає, що позовні вимоги є обгрунтовними та відповідають вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що  рішення місцевого суду не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення - скасуванню, позов слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України   судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ Капітальні інвестиції” задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду  м.Києва від  04.06.2007  року скасувати

Головуючий суддя                                                                      Корсак В.А.

Судді                                                                                          Коршун Н.М.

Авдєєв  П.В.