ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

30.11.07
Справа №26/356/06-22/137/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді  Колодій Н.А.    , Кагітіна Л.П.  , Коробка Н.Д.

при секретарі - Лолі Н.О.,

за участю представників:

відпозивача -
Вишневський С.Ю., дов.№3237 від 25.12.06;

від відповідача -
Буркут А.І., дов.№104-23 від 22.01.07;

Візірський
І.В., дов.№1-417 від 12.03.07;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в
особі Регіонального учбово-оздоровчого комплексу «Зв'язківець» Запорізької
дирекції УДППЗ «Укрпошта»,
м. Бердянськ Запорізької області

на рішення господарського суду Запорізької області від
09.07.2007 року у справі №26/356/06-22/137/07

за позовом Державного комунального підприємства
«Бердянський міськводоканал»,
м. Бердянськ Запорізької області (далі - ДКП «Бердянський
міськводоканал»)

до Українського державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» в особі Регіонального учбово-оздоровчого комплексу
«Зв'язківець» Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта», м. Бердянськ Запорізької
області (далі - регіональне УОК «Зв'язківець» Запорізької дирекції УДППЗ
«Укрпошта»)

про стягнення 8497,34 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького
апеляційного господарського суду від №3151 від 29.11.2007 року справу передано
на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Колодій Н.А.
(доповідач), судді - Кагітіна Л.П., Коробка Н.Д. Зазначеною колегією справу
прийнято до свого провадження.

ДКП «Бердянський міськводоканал» було подано позов до
Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі
Регіонального учбово-оздоровчого комплексу «Зв'язківець» Запорізької дирекції
УДППЗ «Укрпошта» про стягнення 8497,34 грн., які складаються з 2882,47 грн.
основного боргу за витікання води, що сталося 28.07.2005р., 2882,47 грн. пені
за несвоєчасну оплату цієї суми боргу, 1366,20 грн. основного боргу за
витікання води, яке сталося 11.11.2005р. та 1366, 20 грн. пені за несвоєчасну
оплату цієї суми боргу.

Розглянувши спір по суті, господарський суд Запорізької
області своїм рішенням від 09.07.2007 року у справі №26/356/06-22/137/07 (суддя
Скиданова Ю.О.) задовольнив позов, стягнув з відповідача 4248,67 грн. основного
боргу та 4248,67 пені. Судові витрати в повному обсязі покладено на
відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що встановлено факт витікання води з водопроводу відповідача,
що підтверджується відповідними актами, складеними представниками позивача, та
схемою розподілу обслуговування внутрішніх мереж та каналізації. В свою чергу
відповідачем не спростовано встановлений судом факт прориву водопроводу та
витікання води на його території. Рішення суду мотивоване умовами укладеного
між сторонами договору №12 від 20.04.2004р. про відпущення води з комунального
водопроводу та приймання стоків до комунальної каналізації, положеннями статей
174, 193, ст. 230,   п.6 ст. 231, п.6 ст.
232 Господарського Кодексу України та статей 525, 526, ч.2 ст. 530, п.4 ст.
611, ст. 612 Цивільного Кодексу України, приписами Правил користування
системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах
України, затверджених наказом №65 Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від 01.07.1994р.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, регіональне
УОК «Зв'язківець» Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта», відповідач у справі,
звернулось до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти
нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати
покласти на позивача, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення
господарського суду. Заявник стверджує, що витікання води сталося не на
території бази відпочинку підприємства відповідача (б/в «Зв'язківець»), тому
вважає висновки суду з цього приводу помилковими. В обґрунтування своїх
тверджень посилається на схему розподілу обслуговування водопровідних мереж та
каналізації між сторонами та на складені акти. На його думку, зі схеми
вбачається, що даний водопровід є міським та обслуговується міськводоканалом.
Крім того, зовнішній водопровід не знаходиться на балансі Запорізької дирекції
УДППЗ «Укрпошта» та до водопровідних мереж підприємства не відноситься, що
підтверджується довідкою
№10-340 від 25.10.06р. Також заявник зазначає, що технічні
характеристики засувів на місці витікання, які місяться в журналі обліку робіт
бригад АДС та складеному 28.07.2007р. акті, не відповідають технічним даним
засувів системи водопроводу, яка знаходиться на території відповідача, що
підтверджується актом від 30.01.2007р.

ДКП «Бердянський міськводоканал», позивач у справі,
заперечує проти доводів відповідача, з підстав, викладених у відзиві на
апеляційну скаргу. Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без
задоволення, а рішення господарського суду по даній справі - без змін.

За заявою представників сторін судові засідання проводилось
без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представники сторін в судових засідання підтримали свої
доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та відзиві.

За згодою представників сторін, в судовому засіданні
30.11.2007р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський
суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що
не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не
приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді
першої інстанції.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,
знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено підчас розгляду справи в суді першої та
апеляційної інстанції і підтверджується матеріалами справи, 20.04.2004р. між
позивачем та відповідачем укладено договір №12 про відпущення води з
комунального водопроводу та приймання стоків до комунальної каналізації.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2005р. та
11.11.2005р. представниками позивача були складені акти по факту витікання води
з водопроводу, що належить абоненту б/в «Зв'язківець».

Заявник в апеляційній скарзі стверджує, що витікання
води сталося не на території бази відпочинку підприємства відповідача. Однак,
його доводи з цього приводу не можуть бути прийняті до уваги, так як не
підтверджені належними доказами та не спростовують встановленого факту
витіканні води на території відповідача.

Дослідивши складені представниками позивача акти, схему
розділу обслуговування внутрішніх мереж та каналізації між сторонами, журнали
обліку робіт бригадами АДС та журнал обліку реєстрації проривів, витікання на
водопровідних мережах, а також протокол підтвердження та усунення аварії від
11.11.2005р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про
те, що водопровід, в якому сталися прориви і про що зафіксовано в актах про
течію води від 28.07.2005р. та від 11.11.2005р., знаходяться на території
відповідача.

Відповідно до п.9.6 Правил користування системами
комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України,
затверджених Наказом №65 Державного комітету України по житлово-комунальному
господарству від 01.07.1994 р. (надалі правила), при виявленні представником
Водоканалу витоку води в мережах абонента в наслідок їх пошкоджень або
нераціонального водокористування, коли водолічильник на вводі відсутній або не
працює з вини абонента, водоканал виконує розрахунок витрат води у такому
порядку: за пропускною здатністю труби вводу при швидкості руху води в ній
2м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 год. на добу. Розрахунок
проводиться за фактичний час витоку води по день її ліквідації, якщо час,
протягом якого відбувався витік, встановити не вдається, то розрахунок
здійснюється за останній поточний місяць. Наявність витоку оформлюється актом
відповідно до п. 12.15 Правил.

На підставі вказаного пункту Правил позивачем складено
акти по факту витікання води з водопроводу та здійснено розрахунок за
водоспоживання по встановленим органами державної влади тарифам. Так, згідно з
актом від 28.07.2005р. розрахунок водовтрат за витікання здійснено по встановленим
Розпорядженням голови облдержадміністрації №610 від 29.10.2003 р. тарифам.
Відповідно до акту від 11.11.2005р. такий розрахунок здійснено по тарифам,
встановленим рішенням виконкому №70 від 17.02.2005р. Загальна сума, яка була
визначена позивачем за обидва випадки, склала 4248,67 грн.

Відповідно до п.2.2.4. договору, укладеному між
сторонами, абонент зобов'язаний своєчасно сплачувати за надані йому послуги з
водозабезпечення та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні
мережі, прилади та пристрої на них та утримувати їх у належному стані
відповідно до договору.

Підприємство здійснює планові платежі кожного місяця до
5-го числа поточного місяця в розмірі 70% від фактичної вартості послуг за
місяць, який минув, з проведенням остаточних розрахунків, не пізніше 3-х днів
після отримання рахунку (п. 4.3. Договору).

Як слідує з матеріалів справи, за витікання води позивач
на підставі вищезазначених актів виставив разом із рахунками по поточним
платежам рахунки за витікання води, що підтверджується рахунками від 31.07.2005
р. №0373631 та від 29.11.2005 р. №0373661, які містяться в матеріалах справи
(а.с.11,12).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону,
умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України,
п.п.1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним
чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння
відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених
законом.

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей
строк (термін).

В матеріалах справи відсутні докази про сплату відповідачем
суми боргу за витікання води в сумі 4248, 67 грн., не надані такі докази і суду
апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішення суду
першої інстанції щодо стягнення з відповідача вказаної суми боргу.

Також, слід погодитися з господарським судом щодо
стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язань по сплаті
боргу за витікання води, з огляду на наступне.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за
правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченим цим Кодексом,
іншими законами та договором. Підставою господарсько-правової відповідальності
учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері
господарювання (ст. 218 ГК України).

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання.

Згідно з ч.4 та ч.6 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до
вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності зі ст.1 Закону України “Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” від
22.11.1996р. №543/96-ВР, платники коштів сплачують на  користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст.3 цього ж Закону розмір пені, передбачений
статтею 1 названого вище Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та
не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.4 договору, який укладено між сторонами,
передбачено, що за прострочення платежів абонент сплачує пеню згідно Закону
України від 20.04.1999 р. №389-ХІУ "Про відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні
послуги та утримання прибудинкових територій" та збитків відповідно до
ст.ст. 203, 214, 440 УК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України  "Про відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні
послуги та утримання при будинкових територій" за несвоєчасні  розрахунки за спожиті комунальні послуги
сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за
кожний  день прострочення, якщо інший
розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної
суми боргу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку,
що господарським судом зроблено правильний перерахунок пені, з урахуванням п. 6
ст. 232 ГК України, та правомірно присуджено до стягнення 4248,67 грн. пені.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищезазначеним.

Отже, колегія суддів вважає, що господарський суд при
прийнятті рішення всебічно, повно та об'єктивно дослідив всі обставини справи, вірно
застосував норми матеріального і процесуального права, правових підстав для
скасування чи зміни рішення господарського суду немає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по
сплаті держмита за апеляційною скаргою покладаються на заявника - відповідача у
справі.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Регіонального учбово-оздоровчого комплексу
«Зв'язківець» Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта», м. Бердянськ Запорізької
області, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від
09.07.2007 року у справі №26/356/06-22/137/07 залишити без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді  Колодій Н.А.

Кагітіна
Л.П.  Коробка Н.Д.