ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

09.11.07р.

Справа № А18/431-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"          смт.Ювілейне, Дніпропетровський  р-н, Дніпропетровська  обл.

до   Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту

прав споживачів

м.Дніпропетровськ

про визнання недійсною постанови від 25.09.2006 р

Суддя  Петрова В.І.

Представники сторін:

від позивача: Бардаченко І.В.- дов. № 01/08/07 від 01.08.2007 р. від відповідача:  Шарапова К.О. - дов. № 11-21-1301 від 27.09.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач-Товариство з обмеженою відповідальністю „АТБ - маркет" звернувся до господарського суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати недійсною постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України „Про захист прав споживачів" від 25.09.2006р. №1059, винесену головним Дніпропетровським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів.

Позовні   вимоги   обґрунтовані   тим,   що   постанову   винесено   з   порушенням   чинного законодавства, а саме:

-          порушено процедуру вручення припису та копії акту перевірки, оскільки припис та акт перевірки не направлені  позивачу ТОВ „АТБ - маркет";

-          спеціалістами Головного управління було встановлено невідповідність наведеного в акті товару вимогам нормативних документів, що є неможливим без застосування спеціальних приладів і знань, а саме: проведення лабораторних випробувань шляхом відбору зразків, тому застосування штрафних санкцій у розмірі 255 грн. є безпідставним.

До того, ж позивач  заперечував проти посилань відповідача на присутність представника позивача при розгляді справи, як на законну підставу для її розгляду 25.09.2006р., оскільки магазин не є суб'єктом господарювання в розумінні статті 55 Господарського кодексу України, та керуюча магазином не була уповноваженою особою від позивача, як суб'єкта господарювання, тому що відповідно до статті 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу, виходячи з чого єдиним законним представником позивача без надання йому спеціальних прав відповідною довіреністю може бути лише керівник позивача. Також позивачем  зазначалося, що встановлення спеціалістами Головного управління факту відсутності необхідної інформації про сертифікацію алкогольної продукції, є неможливим, оскільки на момент перевірки 15.09.2006р. були в наявності копії супровідних документів (сертифікатів відповідності) на алкогольну продукцію, а вимога щодо наявності оригіналів сертифікатів відповідності в магазині позивача діючим законодавством не передбачена.

Відповідач позов не визнає, вважає постанову такою, що винесена відповідно до вимог чинного законодавства.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації при розгляді справи представниками сторін не заявлялось.

В судовому засіданні оголошено вступна та резолютивна частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, господарський суд  -

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2006 року Головним Дніпропетровським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів прийнято постанову №1059 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України „Про захист прав споживачів" (надалі Постанова), відповідно до якої до позивача застосовано штраф у розмірі 255 грн.

Спірна Постанова прийнята на підставі Акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №015540 від 15.09.2006 року, який складено спеціалістами Головного Дніпропетровського обласного управління при перевірці магазину позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червона, 20.

При цьому правовими підставами прийняття постанови зазначені статті 5 і 23 Закону України „Про захист прав споживачів" та Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року №1177.

Відповідно до п. 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов 'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення і оформляється постановою за формою, що встановлюється Держстандартом.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Спірна Постанова є актом індивідуальної дії, тобто породжує певні обов'язки позивача.

Позивач просить визнати Постанову №1059 недійсною проти чого заперечує відповідач, що є причиною виникнення спору.

Розглянувши позовні вимоги суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Під час перевірки в Акті перевірки відповідачем було зазначено про порушення законодавства про захист прав споживачів, а саме: забраковано та знято з реалізації продукцію у кількості двох найменувань: дитяче харчування „Дотолакт", нектар мультіфруктовий „Садочок", з приводу втрати товарного вигляду (порушення цільності упаковки); не були пред'явлені супровідні документи (сертифікати відповідності) на алкогольну продукцію: вермут „Тріно Бьянко", вино червоне „Колітес нуар", вино біле „Мускат Альянца", вино червоне „Чарівна гроздь".

Постанову Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав споживачів в частині накладення штрафу за реалізацію товарів, які не відповідають вимогам нормативних документів, та за відсутність необхідної інформації про сертифікацію алкогольної продукції суд вважає такою, що винесена з порушенням вимог діючого законодавства.

За матеріалами перевірки встановлено оформлення акту відбору зразків на товар: крем сирковий „Творожок", ТМ „РКЕ2ГОЕОТ" мультифрукт. Результати проведення випробувань (протокол випробувань №1510 від 21.09.2006 року) показали, що відібрані зразки відповідають вимогам нормативної документації,  а саме : ТУ У 15.5-23624594.013-202.

Згідно Акту перевірки та спірної Постанови дитяче харчування „Дотолакт", нектар мультіфруктовий „Садочок", не відповідали вимогам нормативних документів, без конкретного зазначення цього документу нормативного характеру, з приводу втрати ними товарного вигляду, в результаті чого їх було знято з реалізації.

Висновок спеціалістів зроблено з порушенням вимог статті 1 Закону України „Про підтвердження відповідності", відповідно до якої процедура оцінки відповідності - будь-яка процедура, яка прямо чи опосередковано використовується для визначення того, чи виконуються встановлені вимоги у відповідних технічних регламентах чи стандартах. Процедури оцінки відповідності включають процедури відбору зразків, випробування, здійснення контролю, оцінки, перевірку, реєстрацію, акредитацію та затвердження, а також їх поєднання.

Згідно п. 2 Порядку відбору у суб'єктів господарської діяльності, сфери торгівлі, громадського харчування і послуг зразків товарів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, комплектуючих виробів для перевірки їх якості, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 02.04.1994 року №215 відбір зразків товарів проводиться з метою визначення відповідності їх якісних показників вимогам державних і галузевих стандартів, технічних умов та інших нормативних документів, що діють на території України. Лабораторні дослідження з приводу придатності (відповідності) дитяче харчування „Дотолакт", нектар мультіфруктовий „Садочок", відповідачем не проводились. Отже, висновок спеціалістів зроблений на підставі візуального огляду (органолептичним способом) є безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належні та допустимі докази в підтвердження викладених в акті перевірки фактів відповідачем не подані.

Суд відхиляє посилання відповідача на відомості, які в наявності в посадовій інструкції спеціалістів відповідача, що надана до суду, і яка підтверджує повноваження посадових осіб відповідача при проведенні перевірки робити висновок стосовно якості товару на підставі візуального огляду (органолептичним способом), оскільки посадова інструкція є внутрішнім документом відповідача і її дія не розповсюджується на необмежено коло осіб, тобто вона не є документом нормативного характеру, обов'язковим для виконання необмеженим колом осіб.

Крім того її положення не можуть суперечити вимогам Закону, зокрема щодо встановлення відповідності товарів нормативним документам.

З аналізу наданих до суду документів також вбачається порушення відповідачем при проведенні перевірки і розгляді справи, вимог п. 4 Постанови КМУ „Про затвердження Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів" від 17.08.2002р. №1177, відповідно до якої питання про накладення штрафу згідно зі ст. 23 Закону може бути розглянуто без участі правопорушника, якщо він був завчасно та належним чином попереджений, але не подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки в приписі керівнику господарюючого суб'єкту, який є невід'ємною частиною акту перевірки не зазначено конкретну дату та місце розгляду справи.

Посилання відповідача на присутність представника позивача - керуючого магазином при розгляді справи суд вважає необґрунтованими, оскільки керуючий магазином не є належним чином уповноваженим представником позивача, як суб'єкта господарювання, тому що магазин, який перевірявся спеціалістами відповідача, не є окремим суб'єктом господарювання в розумінні ст. 55 Господарського кодексу України. Єдиним представником позивача на підставі статутних документів є генеральний директор, який в межах наданих йому повноважень може надавати окремі доручення іншим працівникам товариства. Однак в матеріалах справи відсутні відомості стосовно підтвердження повноважень керуючого магазином на представлення інтересів позивача при розгляді справи про порушення ним діючого законодавства у сфері захисту прав споживачів.

В той же час суд вважає необґрунтованими посилання позивача на присутність на момент проведення перевірки копій сертифікатів відповідності на алкогольну продукцію, оскільки позивачем не надано жодного доказу їх присутності, тобто не доведено даний факт належним чином.

Відсутність доказів щодо належного попередження позивача про час і місце розгляду справи та винесення відповідачем за даних обставин спірної постанови свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі та позбавляє суд можливості зробити обґрунтований висновок про відповідність чинному законодавству спірної постанови

Керуючись ст. ст. 87, 94, 98, 161-163, розділом VII Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсною Постанову від 25.09.2006р. №1059 „Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України „Про захист прав споживачів", яку винесено Головним Дніпропетровським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „АТБ - маркет"(52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Радгоспна, 76) - 3,40грн. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до господарського суду Дніпропетровської області заяви на протязі 10 днів із дня складання постанови у повному обсязі або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

В.І. Петрова

Постанова підписана у повному обсязі 21.03.2008р.