ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.07 р.                     Справа № 2/390а

16год. 30 хв.                                         Зала судових засідань – кабінет № 212

м.Донецьк вул. Артема, 157

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кододової О.В.

при секретарі судового засідання Котельниковій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю “SDS” м. Донецьк

до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Донецька

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 16 грудня 2005 року № /0 та № /0

за участю прокурора Кіровського району м. Донецька

За участю

прокурора: Кілейчук Т.В. Донецької обл.. прокуратури

представників сторін:

від позивача: Павликов Є.І. – за довіреністю.

від відповідача: Несторова М.Є за довіреністю

До господарського суду Донецької області заявлено позов (арк. справи 3-7) Товариством з обмеженою відповідальністю “SDS” м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Донецька про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 16 грудня 2005 року:

№ /0, предметом якого є визначення суми податкового зобов’язання за платежем: податок на додану вартість у загальному розмірі 391206 грн. 40 коп., у тому числі основний платіж у розмірі 300928 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 90278 грн. 40 коп. (арк. справи 52);

№ /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов’язань наступних періодів) з податку на додану вартість за вересень 2005 року у розмірі 292720 грн. (арк. справи 53).

Відповідач у письмових запереченнях від 17 січня 2006 року (арк. справи 65-69) та його представники під час розгляду справи проти позовних вимог заперечують.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень–рішень у невідповідності до фактичних обставин стану фінансово–господарської діяльності підприємства.

Відповідач вважає, що спірні податкові повідомлення – рішення прийняті по факту порушень у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 7 лютого 2006 року провадження по справі № 2/390а було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі № 34/385а, яка розглядається господарським судом Донецької області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “SDS” м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Донецька про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 21 листопада 2005 року № /0, № /0 (арк. справи 166-167).

Ухвалою від 26.10.2007року господарський суд Донецької області поновив провадження по справі № 2/390а .

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до вимог пункту 2-1 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю “SDS” м. Донецьк є юридичною особою, зареєстроване 11 жовтня 1999 року виконавчим комітетом Донецької міської ради, включене до ЄДРПОУ за номером 30600440, знаходиться на податковому обліку Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Донецька, є платником податку на додану вартість, свідоцтво № 07930872 від 4 листопада 1999 року (арк. справи 9-25, 54).

В період з 24 листопада по 7 грудня 2005 року працівником Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Донецька було здійснено виїзну позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 1 серпня по 30 вересня 2005 року, висновки якої викладені в акті від 9 грудня 2005 року № 829/23-3/30600440 (надалі - акт перевірки) (арк. справи 26-37).

На підставі акту перевірки відповідачем згідно з абзацом “б” підпункту 4.2.2 підпункту 4.2 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 16 грудня 2005 року:

№ /0 про визначення відповідно до підпункту 4.5.1 “б” пункту 4.5 статті 4, підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 3 квітня 1997 року № 168-97-ВР суми податкового зобов’язання за платежем: податок на додану вартість у загальному розмірі 391206 грн. 40 коп., у тому числі основний платіж у розмірі 300928 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 90278 грн. 40 коп. (арк. справи 52);

№ /0, про зменшення відповідно до підпунктів 7.7.1 та 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов’язань наступних періодів) з податку на додану вартість за вересень 2005 року у розмірі 292720 грн. (арк. справи 53).

У висновку акту перевірки (арк. справи 36) визначено, що в порушення в порушення вищенаведених норм Закону України “Про податок на додану вартість” позивачем завищено суму від’ємного значення податку на додану вартість за вересень 2005 року у розмірі 10001 грн. та занижено податок на додану вартість за вересень 2005 рок у розмірі 300928 грн., а також завищена сума заявленого бюджетного відшкодування за вересень 2005 року у розмірі 292720 грн.

Відповідачем у акті перевірки встановлено (т.1 а.с.31-32), що в позивачем до складу податкового кредиту були включені податкові накладні оформлені з порушенням встановленого порядку, а саме: відсутні індивідуальні податкові номери продавця або покупця, їх невірне визначення, відсутність номеру свідоцтва платника податку на додану вартість покупця або продавця, опису товару, що на думку відповідача є порушенням підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 3 квітня 1997 року № 168-97-ВР. Всього порушення встановлені по 10 податковим накладним, наведених у таблиці № 1 акту перевірки (арк. справи 31) на загальну суму 10929 грн. 43 коп.

Однак як вбачається із матеріалів справи та письмових пояснень відповідача (т.2 а.с.31) сума 10001грн. не увійшла до податкового повідомлення – рішення і розглядається у іншій справі №26/19а про визнання недійсним повідомлення – рішення від 16.01.2006року на суму 10001грн. Відтак судом не розглядається це порушення тому, що воно не вплинуло на визначення податкового зобов’язання яке визначене у податковому повідомленні – рішення, яке є предметом розгляду у даній справі.

Відповідач листом від 17.12.2007року №32014/10-013-4 (вхід. №02-41/46747 від 19.12.2007року) повідомив суд, що в порушення п.п.7.2.1 п.7.2 та п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” позивачем до податкового кредиту були включені податкові накладні оформлені з порушенням встановленого порядку, а саме податкові накладні №22 від 07.07.2005року, №0001327 від 08.09.05р., №428 від 13.09.2005року на загальну суму 928,64грн. Листом від 20.12.2007року відповідач повідомив, що розмір штрафних санкцій на цю суму складає 278грн.40коп.

Суд вважає, що вимоги позивача у частині визнання нечинним податкового повідомлення – рішення №/0 від 16.12.2005року про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 928,00грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 278рн.40коп. підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Як зазначено у таблиці №1 акту перевірки (т.2 а.с.31) виключені:

-          податкова накладна видана ТОВ „ФМ „Лідія” №22 від 07.07.2005року на суму ПДВ 303,33грн. за відсутністю ІПН продавця;

-          податкові накладні видані ВАТ „галант” №0001327 від 08.09.2005року на суму ПДВ 128,37, № 0001328 від 08.09.05р. на суму ПДВ 175,14грн. за відсутністю № свідоцтва ПДВ покупця;

-          податкова накладна видана ТОВ „Телсі” №428 від 13.09.05р. на суму ПДВ 321,80грн. за відсутністю № свідоцтва ПДВ продавця та покупця.

Відповідно до ст. 11 Закону України “Про систему оподаткування” від 18.02.1997р. № 77/97-ВР (із змінами та доповненнями) платники податку несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання законів про оподаткування відповідно до законів України.

Згідно з Законом України “Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997р., яким визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, обов’язок щодо визначення об’єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку, видачу податкових накладних покладено на платника податку - продавця товару.

Обов’язок сплатити нарахований продавцем ПДВ у складі ціни товару або послуг та отримати належним чином оформлену податкову накладну, у підтвердження сплати податку, законом покладений на платника податку –покупця.

Відповідно до пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997р. “Про податок на додану вартість” (із змінами та доповненнями), податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997р. “Про податок на додану вартість” (із змінами та доповненнями) платник податку зобов’язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити інформацію, зазначену окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б)           дату виписування податкової накладної;

в) назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г)          податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д)місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну назву отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Як вбачається із наданих до матеріалів справи податкових накладних (т.1 а.с.148, т.1 а.с.154-156) вони складені в момент здійснення господарських операцій, відображені у реєстрах отриманих та виданих податкових накладних про що зазначене у таблиці №1 акту перевірки.

Право на видачу податкових накладних надано особам які зареєстровані як платник податку на додану вартість відповідно до вимог ст..9 Закону України „Про податок на додану вартість”. Відповідачем не надано жодного доказу, що виключені ним податкові накладні видані не платником ПДВ.

Крім того, відповідно до п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції Закону N 2505-IV від 25.03.2005 ) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Тобто відповідальність платника податку наступає у єдиному випадку у разі відсутності податкової накладної взагалі.

Відповідно до п.4 ст.70 КАСУ обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно до приписів статті 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно до ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними доказами не довів правомірність прийняття спірного повідомлення – рішення №/0 від 16.12.2005року у частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 928,00грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 278рн.40коп. Відтак вимоги позивача у цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи позивачем 20 жовтня 2005 року до податкового органу подана податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2005 року (т.2 арк. справи 40-41), якою позивач визначив суму податкового зобов’язання у розмірі – 548168 грн., суму податкового кредиту у розмірі – 538167 грн. (яка утворилася як різниця між коригуванням податкового кредиту за попередні звітні періоди – 1462741 грн. та сумою кредиту поточного звітного періоду, яка складає 924574 грн.). Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку звітного податкового періоду визначена у розмірі 292720 грн.

За висновками податкового органу позивач в порушення підпункту 4.5.1 “а” пункту 4.5 статті 4 Закону України “Про податок на додану вартість” невірно зменшив податкові зобов’язання вересня 2005 року на 216242 грн. (арк. справи 31), а також невірно зменшив суму податкового кредиту за вересень 2005 року на 216242 грн. (арк. справи 33, 120,122).

Зазначені порушення не спростовуються позивачем, а також не впливають на прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки на рівну суму зменшують як податкові зобов’язання, так і податковий кредит, але при цьому зазначені обставини доводять невідповідність даних заявлених позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість вересня 2005 року, даним його первинних документів.

Відповідачем встановлено, що позивачем не зменшено суму податкового кредиту за вересень 2005 року у сумі 300000 грн., а саме 13 вересня 2005 року на розрахунковий рахунок отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю “Артемівський ДОК” суму 1800000 грн. з визначенням призначення платежу “повернення передплати за ремонтні роботи згідно договору № 171 від 18 листопада 2004 року, податок на додану вартість – 300000 грн.”. Таким чином, відповідач робить висновок, що позивачем завищений податковий кредит за вересень 2005 року у сумі 310929 грн.

До податкового повідомлення – рішення № /0 (т.1 а.с.52) про визначення суми податкового зобов’язання увійшла також сума ПДВ у розмірі 300000 грн. (310929 – 10001 - 928) та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 90000грн. 00 коп., всього на загальну суму 390000 грн. 00 коп.

Як вбачається із матеріалів справи між позивачем (Замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Артемівський Деревопереробний комбінат” (Підрядник) був укладений договір підряду №171 від 18.11.2004року (т.1 арк. справи 98 – 99). Підрядник по факту отримання передплати видав позивачу податкову накладну від 30 вересня 2005року №223 на загальну суму 190000,00грн. у тому числі ПДВ 316666,67грн. (т.1 а.с.100). Факт перерахування коштів позивачем у рахунок оплати за ремонтні роботи с-но дог.№171 від 18.11.2004р. підтверджується копією платіжного доручення №3235 від 13 вересня 2005року на загальну суму 190000,00грн. у тому числі ПДВ 20% - 316666,67грн. (т.2 а.с.34).

Позивачем до установи банку була направлена платіжна вимога – доручення №09 від 13 вересня 2005року до платника - Товариства з обмеженою відповідальністю “Артемівський Деревопереробний комбінат” про повернення передплати за ремонтні роботи згідно дог.171 від 18.11.04р. на загальну суму 1800000.00грн. у тому числі ПДВ 300000грн. (т.2 а.с.36). Дана сума повернута позивачу про що свідчить „Реєстр кредитових платіжних документів, отриманих від банків для зарахування на рахунок клієнта” від 13 вересня 2005року (т.2 а.с.35).

Тобто з матеріалів справи впливає, що однією датою 13 вересня 2005року на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю “Артемівський Деревопереробний комбінат” була перерахована сума 190000,00грн. у тому числі ПДВ 316666,67грн. та цією ж датою на розрахунковий рахунок позивача була повернута сума 1800000.00грн. у тому числі ПДВ 300000грн.

Відповідно до п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

Як вбачається із матеріалів справи податкову накладну №223 на загальну суму 190000,00грн. у тому числі ПДВ 316666,67грн. Товариство з обмеженою відповідальністю “Артемівський Деревопереробний комбінат” виписало не у момент виникнення податкових зобов'язань по факту передплати 13 вересня 2005року, а 30 вересня 2005року.

Підпункт 7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” передбачає, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту.           Позивачем не надано доказів дотримання порядку передбаченого цим підпунктом.

Згідно нової редакції підпункту 7.2.8 пункту 7.2 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” із змінами, внесеними згідно із Законом N 2642-IV від 03.06.2005р. платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком, а також які не є об'єктами оподаткування згідно із статтею 3 та звільнених від оподаткування згідно із статтею 5 цього Закону.

Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону. Платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку. За наявності оригіналу податкової накладної не включення її до зазначеного реєстру не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку, визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку. Форма і порядок заповнення реєстрів отриманих та виданих податкових накладних встановлюються центральним податковим органом.

Підпункт 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” ( в редакції Закону N 2505-IV від 25.03.2005 ) передбачає, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно до приписів п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг)

Нова редакція п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції Закону N 2505-IV) від 25.03.2005 ) встановила особливий порядок формування податкового кредиту звітного періоди, який складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, законодавством передбачено дві умови: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях та підтвердження податкового кредиту податкової накладною.

Такий висновок суду узгоджується із приписами п.п.7.4.3 та п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, які передбачають включення до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), які призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника.

Як вбачається із матеріалів та підтверджується сторонами, перерахування позивачем передплати у 190000,00грн. (у тому числі ПДВ 316666,67грн.) та повернення на розрахунковий рахунок позивача передплати у сумі 1800000.00грн. (у тому числі ПДВ 300000грн.) було здійснене одночасно 13 вересня 2005року. Тобто у позивача не виникло право на податковий кредит на суму ПДВ 300000грн. Інших доказів які б підтверджували виконання робіт (послуг) на цю суму позивачем не надано.

Крім того відповідно до п.4.5 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість” якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Підпункт 4.5.1 цієї статті передбачає, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок відкоригованого значення податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за наслідками такого податкового періоду у разі, якщо він є зареєстрованим як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів (послуг).

Як вбачається із Довідки від 16.12.2005року №356/23/5 „Про результати позапланової документальної зустрічної перевірки ТОВ „Артемівський деревоперебного комбінату” з питань взаємовідносин з ТОВ „SDS”, за вересень 2005року” (т.2 а.с.27) встановлено, що ТОВ „Артемівський ДПК” на виконання умов договору будівельного підряду №171 від 18.11.2004року при відвантажені продукції (отриманні попередньої оплати) виписав податкові накладні та розрахунку коригування перелік яких наведений у таблиці на сторінки 3 довідки (т.2 а.с.29) в тому числі зазначена податкова накладна №223 від 30.09.2005року на суму 1900000грн. у тому числі ПДВ 316666,67грн. по факту попередньої оплати за будівельні роботи та розрахунок – коригування №1 від 30.09.2005року до податкової накладної №223 від 30.09.2005року на суму - 1800000грн. у тому числі ПДВ – 300000грн. у результаті повернення попередньої оплати. У довідці зазначено (т.2 а.с.29), що сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним та розрахункам – коригуванням включена до податкового зобов’язання за вересень 2005року, відображеного у реєстрі отриманих та наданих податкових накладних та відповідає даним податкової декларації з ПДВ за вересень 2005року.

Тобто у Довідці від 16.12.2005року №356/23/5 податковим органом встановлений факт правомірності формування контрагентом позивача податкового зобов’язання з податку на додану вартість у тому числі і по розрахунку коригування.

Відповідно до п.п.4.2.3 п.4.2 ст.4 Закону України від 21.12.2000року №2181 „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених підпунктом

4.2.2 цього пункту, є помилковим, покладається на платника податків.

Судом не приймається до уваги посилання позивача на факт отримання розрахунку коригування у листопаді 2005року за тих підстав, що позивачем не надано жодного доказу у підтвердження цього.

Крім того судом при винесенні постанови враховано, що позивач своїми діями щодо виставлення до банку платіжної вимоги – доручення №09 від 13 вересня 2005року до платника - Товариства з обмеженою відповідальністю “Артемівський Деревопереробний комбінат” про повернення передплати за ремонтні роботи згідно дог.171 від 18.11.04р. на загальну суму 1800000.00грн. у тому числі ПДВ 300000грн. (т.2 а.с.36) та по факту отримання цих коштів що підтверджує „Реєстр кредитових платіжних документів, отриманих від банків для зарахування на рахунок клієнта” від 13 вересня 2005року (т.2 а.с.35), опосередковано підтверджує свою обізнаність про збалансованість господарської операції (перерахування та одночасне повернення грошових коштів) і відсутність права на податковий кредит.

Відтак відповідач правомірно визначив позивачу податкове зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 300000грн. та застосував штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 90000грн. і вимоги позивача у цій частині не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Стосовно зменшення бюджетного відшкодування за вересень 2005 року на підставі 7.7.1 та „а” 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” на 292720 грн., то судом встановлено наступне:

Згідно попередньої перевірки (акт перевірки №507/23-3/30600440 від 11.11.2005року) відповідачем було встановлено, що позивач уточнену у звітному податковому періоді вересні 2005року суму податкового кредиту у розмірі 514379грн. врахував при розрахунку бюджетного відшкодування серпня 2005року, що вплинуло на зменшення відповідачем бюджетного відшкодування за серпень 2005року на суму 237573грн. та встановлене позитивне значення ПДВ у розмірі 9719грн. Зазначене порушення було предметом розгляду по справі №34/385а, по якій була призначена судово – бухгалтерська експертиза. Суд по справі дійшов висновку про правомірність зменшення відповідачем бюджетного відшкодування за серпень 2005року на суму 237573грн. і постанові від 17 квітня 2007 року у задоволенні позовних вимог у частині зменшення відповідачем бюджетного відшкодування за серпень 2005року на суму 237573грн. позивачу відмовив. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2007року зазначена постанова залишена без зміни.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно до п.п. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як вбачається із акту перевірки (т.1 а.с.35-36) у Таблицях №5 та №6 зроблений розрахунок визначення бази оподаткування, що з урахуванням серпня 2005року та приписів п.п.7.7.1 та п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” встановлює факт завищення позивачем бюджетного відшкодування за вересень 2005року у розмірі 292720грн. Відтак вимоги позивача у цій частині не обгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Судові витрати покласти на позивача відповідно до задоволених вимог 0,02%.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошений її повний текст у судовому засіданні 20.12. 2007 року в присутності представників сторін, прокурора.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись Законом України „Про систему оподаткування”, Законом України „Про податок на додану вартість” ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, пунктами 2-1, 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати нечинним податкове повідомлення – рішення № /0 про визначення суми податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 928 грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 278 грн. 40 коп.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “SDS” м. Донецьк витрати по сплаті судового збору у розмірі 0 грн. 02 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 24.12.2007року.

Суддя Кододова О.В.