ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.12.07 р.                                                                               Справа № 9/217

Господарський суд Донецької області у складі судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Донтеп”, м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітел”, м.Горлівка

про: стягнення 1 243грн.35коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Ромашина О.М.  – довіреність №45 від 17.09.2007р. (представник);

від відповідача: Захаренко Л.О. – довіреність №112/30 від 14.09.2007р.

З 23.10.2007р. о 11год.50хв. по

08.11.2007р. о 14год.00хв. у судовому

засіданні оголошено перерву згідно

ст.77 Господарського процесуального

кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Донтеп”, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітел”, м.Горлівка про стягнення заборгованості в сумі 1 243грн.35коп., яка складається з орендної плати за договором суборенди в розмірі 810грн.86коп., орендної плати за березень 2007р. в розмірі 407грн.46коп. та пені в розмірі 25грн.03коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір оренди №1674/2004 від 31.12.2004р., договір суборенди №84/08 від 01.08.2006р., акти приймання-передачі нерухомого майна, рахунки №№ ДТ-0000036, ДТ-0000081, ДТ-0000127, акт звірки розрахунків станом на 31.03.2007р., лист-попередження №21 від 19.03.2007р.

15.08.2007р. через канцелярію господарського суду віповідач надав відзив на позовну заяву №112/535 від 14.08.2007р., відповідно до якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що в період з січня по березень ним фактично не використовувалось спірне приміщення.

Згідно довідки Головного управління статистики у Донецькій області №22-15/2365 від 01.08.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Вітел”, м.Горлівка станом на 01.08.2007р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться як юридична особа.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача у попередніх судових засіданнях, господарський суд встановив:

01.08.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Донтеп” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Вітел” був укладений договір суборенди №84/08, відповідно до якого орендар (позивач) передає, а суборендар (відповідач) приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно – нежитлове приміщення загальною площею 25,0 кв.м., що орендується, знаходиться у володінні та користуванні орендаря у відповідності до договору оренди №1674/2004р. від 31.12.2004р. між орендарем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області. Майно розташоване за адресою: м.Донецьк, бул.Шевченко, 26. майно передається в оренду з метою розміщення офісу (п.1.1 договору).

Стаття 774 цивільного кодексу України встановлює, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Договір оренди №1674/2004 від 31.12.2004р. з додатками №1 від 05.09.2005р., актом приймання-передачі від 04.07.2005р., додатковими угодами №1, 2 від 28.02.2007р. та від 14.06.2007р. до теперішнього часу є чинним договором, що підтверджує повноваження позивача на використання спірного приміщення та передачу його в суборенду. Також це право підтверджується листом РВ ФГІУ в Донецькій області №6-2406 від 07.07.2005р., листом №14/8-1-2467 від 21.12.2004р. Міністерства промислової політики, як органу управління балансоутримувача орендованих приміщень.

Відповідно до п.3.1 договору суборенди розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку (червень 2006р.) становить 205грн.94коп. без ПДВ. Орендна плата за перший місяць оренди – серпень 2006р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за липень-серпень 2006р. Пунктом 3.2 договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу зазначене в договорі приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.08.2006р., який підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств (копія акту наявна в матеріалах справи).

Згідно з п.3.3 договору орендна плата перераховується суборендарем орендарю в розмірі 100% з урахуванням ПДВ щомісяця не пізніше 10-го числа наступного місяця за звітним. Разом з тим, пунктом 3.7 договору передбачено, що зобов`язання суборендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді авансової оплати в розмірі не менше ніж орендна плата за два місяці.

За твердженням позивача, у відповідача виникла заборгованість по орендній платі за січень-лютий 2007р. в сумі 810грн.86коп., що підтверджується рахунками-фактурами №ДТ-0000036 від 31.01.2007р. та №ДТ-0000081 від 28.02.2007р. (копії рахунків наявні в матеріалах справи).

Крім того, позивач зазначає, що 19.03.2007р. він направив відповідачу лист з наміром розірвати орендні відносини. При цьому, позивач стверджує, що на підставі фактичного продовження правовідносин ним було нараховано відповідачу орендну плату за користування приміщенням у березні 2007р. на підставі рахунку-фактури №ДТ-0000127 від 31.03.2007р., копія якого додана до матеріалів справи.

Таким чином, за твердженням позивача, відповідач повинен оплатити зазначені вище рахунки на загальну суму 1 218грн.32коп.

Суд не приймає доводи позивача з огляду на наступне.

За приписом п.1 ст.763 ЦК України договір найму (оренди) укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п.10.1 договору строк дії даного договору встановлений з 01.08.2006р. по 21.12.2006р.

Частиною 2 ст.291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч.4 ст.284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2006р. відповідачем на адресу позивача був направлений лист з повідомленням про відмову від договору суборенди. Факт відправлення даного листа підтверджується квитанцією №3397 від 19.02.2006р. та реєстром відправлених листів, копії яких залучені до матеріалів справи.

Оскільки законодавством одностороння відмова від договору оренди не допускається, а п.10.3 договору передбачено, що розірвання договору допускається за взаємною згодою сторін, тому вищезазначений лист відповідача не може бути підставою для розірвання договору. Таким чином, дія договору суборенди вважається припиненою з 21.12.2006р.

Відповідно до п.10.6 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або заміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

На ряду з зазначеним, суд розглядає лист відповідача від 19.12.2006р. як заяву останнього про припинення договору оренди відповідно до ст.284 ГК України та п.10.6 договору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки строк дії договору закінчився 21.12.2006р., тому позивач не мав права нараховувати орендну плату за договором суборенди за січень-березень 2007р.

Як зазначено вище 15.08.2007р. відповідачем були надані заперечення на позовну заяву №112/535 від 14.08.2007р., відповідно до яких останній не визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що після закінчення строку дії договору ( тобто в період з січня по березень) ним фактично не використовувалось спірне приміщення.

Суд не приймає заперечення відповідача, оскільки, підтвердженням повернення орендованих приміщень може бути тільки підписаний сторонами акт приймання-передачі, що передбачено п.п.2.4, 2.5 договору суборенди, відповідно до яких суборендатор в разі припинення договору за власною ініціативою повинен повернути орендоване майно орендарю в порядку, аналогічному тому, що встановлений при передачі йому майна в користування, і обов’язок оформлення акту приймання-передачі покладений на передаючу сторону , тобто в даному випадку – на відповідача.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

29.08.2007р. позивач через канцелярію господарського суду надав пояснення №37 від 28.08.2007р., відповідно до яких зазначає, що після спливу строку дії договору, тобто з 22.12.2006р. по 17.04.2007р. відповідач фактично користувався спірними приміщеннями, отримував комунальні послуги, майно не вивозив та по акту приймання-передачі не здавав. Крім того, позивач представив суду довіреність серії ЯНН №2-7310 від 17.04.2007р., згідно з якою ТОВ «Вітел» 17.04.2007р. отримав своє майно, після чого орендоване приміщення було звільнене (копія довіреності наявна в матеріалах справи).

Оскільки відповідачем не надано суду доказів того, що після завершення строку дії договору в період з січня по березень 2007р. ним фактично не використовувалось орендоване приміщення, суд вважає заперечення відповідача недоведеними.

Положеннями статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, нормами чинного законодавства не передбачене право орендодавця нараховувати орендну плату за несвоєчасне звільнення приміщення орендарем після закінчення строку дії договору. Однак, для захисту своїх прав, відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з ТОВ „Вітел” заборгованості по орендній платі в розмірі 1 218грн.32коп. є необґрунтованими та такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до п.3.5 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендарю у визначеному п.3.3 розмірі, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до зазначеного пункту договору позивачем нарахована пеня в розмірі 25грн.03коп.

З підстав, наведених вище, дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача у порядку, встановленому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.763, 774, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 284, 291 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Донтеп”, м.Донецьк до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітел”, м.Горлівка про стягнення заборгованості в сумі 1 243грн.35коп., яка складається з орендної плати за договором суборенди в розмірі 810грн.86коп., орендної плати за березень 2007р. в розмірі 407грн.46коп. та пені в розмірі 25грн.03коп. – залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У судовому засіданні 03.12.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя                                                                         Марченко О.А.

Тест рішення підписано 03.12.2007р.