ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"27" листопада 2007
р.                                                              Справа №
А6/442-07

11.20 год.

Господарський суд Київської області
в складі:

головуючого судді
Маляренка А.В.

при секретарі
Коломієць М.В.

розглянувши адміністративну справу
№ А6/442-07

за позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1,
м. Біла Церква

до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції Київської області, м. Біла Церква

про  визнання протиправними дій, скасування акту
та повідомлень рішень

Представники:

від   позивача ОСОБА_2(дов.№2410
від 05.10.2007р.)

відповідача    Новогребельська
І.М. (дов.№2403/10/10 від 17.09.2007р.)

Обставини спору:

Фізична особа -підприємця
ОСОБА_1  (далі - позивач)  звернулась з адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області
(далі - відповідач) про скасування акту повідомлення рішення.

Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги відсутністю з його боку порушень податкового законодавства, за які
відповідачем було проведено виїзну документальну перевірку, складено акт,
прийнято податкові повідомлення -рішення, донараховано податок на додану
вартість та застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Враховуючи на ці обставини
представник позивача у судовому засіданні вважає неправомірним визначення
зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі  82550 грн. та застосування штрафних санкцій в
розмірі 41275 грн.

Представником  відповідача
було подано заперечення за № 5417/10 від 08.10.2007р. в якому відповідач
просить відмовити позивачеві в задоволенні адміністративного позову на підставі
обставин, які викладені в запереченні, оскільки на думку відповідача позивачеві
правомірно було визначено зобов'язання з податку на додану вартість та
застосовано штрафні санкції.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення
спору по суті, господарський суд, -

встановив:

Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції Київської області було проведено позапланову
виїзну документальну перевірку з питань правомірності виникнення від'ємного
значення з ПДВ за період 01.07.2006 року по 31.08.2006року, по результатам якої
11.06.2007 р. було складено Акт за № 1714/109/17-1-013-, згідно якого
зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на загальну суму 208322 грн. та
донараховано податок на додану вартість за липень та серпень 2006р. в сумі
82550 грн. і штрафних санкцій в сумі 41275 грн. та прийнято повідомлення
-рішення від 11.06.2007р. № 000288172/0/1939/273 та № 000285172/0/1940/272.

Перевіркою було встановлено, що
позивач порушив п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України “Про податок на додану
вартість”.

Відповідно до норм Закону України
„Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. № 168/97, податковий кредит
-це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим Законом.( п.1.7 ст.1).

Податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають амортизації (п.п.7.4.1 пункту 7.4 ст.7
Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. № 168/97).

Закон України „Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в Україні” визначає правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в
Україні. У розумінні даного Закону первинні документи є підставою для  бухгалтерського обліку господарських
операцій, що фіксують факти їх здійснення.

Приписами п.п.7.2.3 статті 7 Закону
України „Про податок на додану вартість” визначено, що податкова накладна (
первинний документ у розумінні Закону України „Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні) є звітним податковим документом і одночасно
розрахунковим документом і має містити зазначені окремими рядками відомості,
визначені п.п.7.2.1 Закону „Про ПДВ”, зокрема ставку податку, відповідну суму
податку в цифровому значенні та загальну суму коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Згідно п.п.7.4.5.п.7.4 статті 7
Закону України „Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг)-
актом прийняття робіт ( послуг) чи банківським документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості таких робіт( послуг).

Як вбачається
з матеріалів справи на запит Білоцерківської ОДПІ №577117-01 від 15.02.2007
року щодо проведення зустрічної перевірки взаємовідносин з ТОВ „Сток-ВМ” по
ланцюгу постачання ФОП ОСОБА_1 отримано інформаційну довідку ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва № 15937/23-1008 від 19.02.2007, в якій
зазначено, що товариство „Сток - ВМ” не звітувало із жовтня 2002 року.
Відповідно до акта ДПІ у Солом'янському районі м. Києва про анулювання
свідоцтва платника ПДВ №883 від 16.08.2004 року ТОВ „Сток - ВМ” виключено з реєстру
платників ПДВ. Рішенням ДПІ Солом'янського району м. Києва від 03.06.2004року
визнано недійсним статут, установчі документи та свідоцтво платника ПДВ.

Таким чином, проведеною перевіркою
встановлено, що ФОП ОСОБА_1 неправомірно було віднесено до податкового кредиту
податок на додану вартість на отримання товарів від ТОВ „Сток - ВМ” за липень
2006року в сумі 8908,08 грн.

На запит Білоцерківської ОДПІ
№34527/17-01 від 01.06.2007 року щодо проведення зустрічної перевірки
взаємовідносин з ТОВ „Ліквідус” по ланцюгу постачання ФОП ОСОБА_1 отримано
відповідь ДПІ в Оболонському районі м. Києва № 5851/7/23-309 від 07.06.2007
року та копію листа директора ТОВ „Ліквідус” №33/15 від 07.06.2007року, в яких
зазначено, що ТОВ „Ліквідус” не мало ніяких взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1

Таким чином, позивачем безпідставно
віднесено до податкового кредиту податок на додану вартість на отримання
товарів від ТОВ „Ліквідус” у липні 2006 року в сумі 19072,06 грн. та в серпні
2006 року в сумі 25528.73 грн.

У перевіряємому періоді позивач
проводила фінансові господарські операції з ПП „Агроторгомплекс”. Постановою
Господарського суду Київської області від 17.05.2006 року № 196/10-06 за
позовом Білоцерківської ОДПІ скасовано державну реєстрацію ПП „Агроторгомплекс”
як підприємства, що не звітувалось з моменту реєстрації.

Пункт 19 роз'яснення Вищого
господарського суду „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням угод не дійсними” №02-5111 від 12.03.1999 року зазначає, що саме
лише визнання господарським судом недійсними установчих документів підприємства
та/або рішення про створення підприємства, а також прийняття господарським
судом рішення про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності не є підставою для того, щоб вважати недійсними угоди, укладені
таким підприємством з іншими підприємствами чи організаціями до моменту
виключення його з державного реєстру.

На думку суду, посилання
Відповідача на рішення суддів щодо ліквідації підприємств - постачальників
товару Позивачці не може бути підставою визнання правочинів, укладених між
даними підприємствами та позивачкою -не дійсними, а висновок відповідача щодо
недійсності цих правочинів без рішення суду є незаконним.

Пункт 3 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів за
участю державної податкової служби” №02-5451 від 12.05.1995р. зазначає, що у
вирішення спорів про визнання недійсними актів податкових органів обов'язок
доведення обставин, які стали підставою для прийняття цих актів, покладається на
податковий орган.

Таким чином, суд приходить
висновку, що Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією
Київської області було правомірно проведено перевірку. Акт перевірки №
№1714/109/17-1-013- від 11.06.2007р. не може бути скасований,
оскільки не містить норм матеріального права, а тому позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не довів
суду ті обставини на підставі яких до позивача було визначено податкове
зобов'язання 82550 грн. та застосовано штрафні санкції  в розмірі 41275 грн. в оскаржуваному  податковому
повідомленні рішенні.

Таким чином, проаналізувавши
вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали
справи господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Враховуючи наведене, керуючись
статтею 61,124 Конституції України, ст.ст.71, 158-167 КАС України, суд -

п  о
с  т  а
н  о  в
и  в  :

1.    Позов задовольнити частково.

2. Скасувати податкові повідомлення
-рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської
області № 000285172/0/1940/272 та №000288172/0/273/1939 від 11 червня 2007
року.

3.
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського
адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня
складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про
апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти
днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після
подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк  постанова суду  набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови  суду - без змін.

Суддя                                                                                    Маляренко
А.В.

Дата складання та підписання постанови в
повному обсязі 05.12. 2007 р.