КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2007                                                                                           № 27/109

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:                                          Студенця  В.І.

Малетича  М.М.

при секретарі:

За участю представників:

позивача – Сполітак А.М.,

відповідача – Божков Т.І.,

прокурора – Гриненко Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Військової прокуратури Вінницького гарнізону

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.04.2007

у справі № 27/109 (Дідиченко М.А.)

за позовом                               Військовий прокурор Вінницького гарнізону

до                                                   Дочірнє підприємство Державної госпрозрахункової зовнішньоторгівельної інвестиційної фірми "Укрінмаш" Державної компанії "Укрспецекспорт"

про                                                  стягнення 11395,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Вінницького гарнізону звернувся до господарського суду м. Києва в інтересах держави в особі Військової частини А-0215 з позовом до Дочірнього підприємства Державної госпрозрахункової зовнішньоторгівельної інвестиційної фірми “Укрінмаш” Державної компанії “Укрспецекспорт” (далі – ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт”) про стягнення 8 631,36 грн. відсотків за порушення термінів використання державних коштів, 2 763,60 грн. пені за прострочення строків постачання продукції, а всього 11 395,12 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 19.04.2007 позов задоволено частково. Суд стягнув з ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” на користь Військової частини А-0215 1362,87 грн. пені, а в іншій частині в позові відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду м. Києва від 19.04.2007 Військовий прокурор Вінницького гарнізону вніс апеляційне подання, в якому просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” на користь Військової частини А-0215 11 395,12 грн.

Апеляційне подання мотивоване тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” проти доводів апеляційного подання заперечувало і просило суд рішення господарського суду м. Києва від 19.04.2007 залишити без зміни, а апеляційне подання Військової прокуратури Вінницького гарнізону – без задоволення.

Військова частина А-0215 доводи апеляційного подання підтримала та просила суд рішення господарського суду м. Києва від 19.04.2007 скасувати, а апеляційне подання Військової прокуратури Вінницького гарнізону – задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Військовою частиною А-0215 та ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” 14.06.2005 укладено договір закупівлі № 25/05, за умовами якого, ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” зобов’язалось у 2005 році поставити Військовій частині А-0215 акумуляторні батареї 12 САМ-28У виробництва Російської Федерації (далі по тексту – Товар) згідно Специфікації (додаток № 1 до даного договору). Військова частина А-0215 зобов’язалась прийняти та оплатити вищевказану продукцію (п. 1.1 договору).

Вартість Товару, що має бути поставлений ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” і оплачений Військовою частиною А-0215 за цінами, визначеними у Протоколі погодження ціни (додаток № 2 до даного договору), складає 529200,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 88200,00 грн. (п. 3.1 договору).

Розрахунки за договором здійснюються за фактом постачання кожної партії товару на склад Військової частини А-0215 (Військова частина А2526, м. Вінниця), що підтверджується прийомо-здавальними документами (згідно п. 5.4 даного договору) з відстрочкою платежу до одного місяця (п. 4.2 договору).

Після проведення розрахунків за договором сторони складають, узгоджують та підписують акт звірки розрахунків (п. 4.8 договору).

За невиконання зобов’язань за даним договором сторони несуть майнову відповідальність, встановлену чинним законодавством України та даним договором (п. 9.1 договору).

Згідно додатку № 1 до договору встановлено: кількість продукції (штук) - акумуляторна батарея 12САМ-28У - 216 штук, дата виготовлення продукції - 2004 рік.          Протоколом погодження ціни на товар, що постачається згідно договору, який є додатком № 2 до договору погоджено загальну вартість товару - 529200,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 88200,00 грн.

Між Військовою частиною А-0215 та ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” 21.12.2005 реєстраційний № 15/05 укладено додаткову угоду № 1 до договору закупівлі № 25/05 від 14.06.2005, якою змінено умови договору закупівлі № 25/05, зокрема, відповідно до п. 5.1 договору товар поставляється двома партіями вантажоотримувачу Замовника транспортом Виконавця в термін до 60 (шістдесят) діб після письмового повідомлення представника Замовника (командира військової частини А-1945) про готовність до виконання умов договору, яке надається по кожній партії товару окремо. Транспортні витрати включені у вартість Товару та оплачуються одночасно з ним.

У разі здійснення передоплати Товару, Товар постачається в термін до 30 діб після перерахування коштів ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт”.

Відповідно до п. 9.1 договору у разі прострочення з вини ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” передачі Товару проти строків, встановлених даним договором та додатковою угодою до нього, ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” з власних коштів виплачує Військовій частині А-0215 пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день такої затримки з дня отримання бюджетних коштів.

У разі невиконання ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” своїх зобов’язань за цим договором, яке не пов’язане з обставинами форс – мажору, підприємство повертає військовій частині перераховані йому згідно з п. 4.2 кошти і сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нараховану на перераховану військовою частиною суму за кожний день використання коштів.

За невиконання зобов’язань за даним договором сторони несуть відповідальність, встановлену ст. 231 ГПК України та даним договором.

Платіжним дорученням № 329/2094354 від 22.12.2005 на виконання п. 4.2 додаткової угоди № 1 до договору № 25/05 від 14.06.2005 Військова частина А-0215 перерахувала ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” 100% загальної вартості товару в сумі 529200,00 грн., про що в графі “призначення платежу” зроблено відповідний запис.

ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” листом № 20/5-596 від 20.01.2006 повідомив Військову частину А-0215 про те, що не зможе своєчасно поставити товар, оскільки підприємство проходить випробування та просило перенести термін поставки до 15.02.2006, а Військова частина А-0215 листом від 21.01.2006 погодилась перенести термін поставки до 02.02.2006.

Отже, шляхом обміну листами, сторони внести зміни до договору і визначили строк поставки товару за договором – 02.02.2006.

ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” зобов’язання в повному обсязі за договором виконало 10.02.2006, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом прийому – передачі № 4/16 підписаним повноважними представниками  сторін, тому строк прострочення виконання зобов’язання за договором слід обчислювати з 02.02.2006 по 10.02.2006.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором ( ч. 1 ст. 216 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З урахуванням того, що сторони за договором (п. 9.1 додаткової угоди) визначили пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а ч. 2 ст.231 ГК України передбачено, що штрафні санкції визначені зазначеною статтею застосовуються лише у разі, якщо інше не передбачено законом чи договором, а в договорі розмір пені передбачено, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який стягнув пеню у розмірі, визначеному п. 9.1 договору.

Також, в позовній заяві була заявлена позовна вимога про стягнення ДП “Укрінмаш” ДК “Укрспецекспорт” 8 631,36 грн. відсотків за порушення термінів використання державних коштів.

При цьому, в позовній заяві стверджується, що розмір відсотків за користування коштами встановлений п. 9.1 договору, а саме, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день затримки з дня отримання бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки п. 9.1 договору не встановлено розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, а встановлено лише розмір пені за прострочення виконання зобов’язання за договором, то колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами не можуть ґрунтуватися на п. 9.1 договору, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові в частині стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 8 631,52 грн.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 19.04.2007 у справі № 27/109.

Доводи, наведені в апеляційному поданні колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 19.04.2007 у справі № 27/109 залишити без змін, а апеляційне подання Військової прокуратури Вінницького гарнізону - без задоволення.

2. Матеріали справи № 27/109 повернути до господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та прокурору.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко  В.В.

Судді                                                                                          Студенець  В.І.

Малетич  М.М.

15.06.07 (відправлено)