КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2007                                                                                           № 22/353

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Смірнової  Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі:                     Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача : Майданевич Н.П. (дов. № 07-07/2007-01 від 07.07.2007р.);

від відповідача : Шульга Н.П. (дов. № 13 від 26.01.2007р.);

Подковська Т.О. (дов. № 81 від 24.04.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників"

на рішення Господарського суду м.Києва від 21.03.2007

у справі № 22/353 (Шкурат А.М.)

за позовом                               Закритого акціонерного товариства "Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників"

до                                                   Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк"

про                                                  визнання 7 листопада 2005 року моментом укладення додаткової угоди № 13 до кредитного договору № 337-К/30 від 24 листопада 2003 року, в місті Києві

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 22/353 від 21.03.2007р. відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства “Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників”.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що зміст додаткової угоди № 13, моментом укладення якої позивач просить визнати 7 листопада 2005 року, повністю співпадає зі змістом додаткової угоди № 13 до кредитного договору          № 337-К/30 від 24 листопада 2003 року, яку укладено між позивачем та відповідачем 1 жовтня 2005 року.

Укладання 1 жовтня 2005 року між ЗАТ “Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників” та АКБ “ТАС – Комерцбанк” додаткової угоди № 13 до кредитного договору № 337-К/30 від 24 листопада 2003 року належним чином доведено, а тому є необґрунтованим твердження позивача про укладення цієї угоди 7 листопада 2005 року.

Також місцевий господарський суд зазначає, що позивачем не надано доказів наявності електронного підпису особи на електронних відправленнях з адресу <>, що надає електронним даним сили електронного документу у відповідності до частини першої статті 5 та частин першої, другої статті 6 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Закрите акціонерне товариство “Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва по справі № 22/353 від 21.03.2007р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Разом з тим, в апеляційній скарзі позивач змінив позовні вимоги та просить визнати недійсними додаткові угоди № 4 від 27.07.2004р., № 13 від 01.10.2005р. до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що оспорюване рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з’ясування всіх обставин, що мають значення для справи, оскільки судом першої інстанції в судовому засіданні 26.02.2007р. під час оголошення перерви не повідомлено сторін про час та дату наступного судового засідання, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості приймати участь у судовому засіданні 21.03.2007р., а тому позивач зазначає, що всупереч ст. 19 Конституції України, суд першої інстанції обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених п.п. 1-2, 4, 7, ч. 3 ст. 129 Конституції України, і фактично ухилився від здійснення визначених законом повноважень.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 04.06.2007р. В судовому засіданні апеляційної інстанції оголошено перерву до 11.06.2007р. В судовому засіданні 11.06.2007р. позивач в усному порядку під запис судового процесу технічними засобами заявив відвід колегії суддів. У зв’язку з тим, що позивач тривалий час не давав письмової заяви про відвід колегії суддів, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2007р. апеляційна скарга позивача призначена до розгляду на 02.07.2007р. До судового засідання позивачем 02.07.2007р. передано до канцелярії Київського апеляційного господарського суду скаргу на бездіяльність колегії суддів та її відвід, у зв’язку з чим розгляд апеляційної скарги відкладено на 18.07.2007р.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

24.11.2003р. між Акціонерним комерційним банком “ТАС – Комерцбанк” та Закритим акціонерним товариством “Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників” укладено кредитний договір № 337-К/30 (надалі – Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору АКБ “ТАС – Комерцбанк” зобов’язався надати ЗАТ “Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників” грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у розмірі, на строк та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а ЗАТ “Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників” зобов’язалось повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити відсотки за користування кредитною лінією та виконати свої зобов’язання в повному обсязі у строки, передбачені цим Договором.

Пунктом 1.2. Договору зазначено, що розмір кредитної лінії становить 5000000,00 грн., який змінюється відповідно графіку, наведеного у додатку № 1, що є невід’ємною частиною Договору.

Строк користування кредитною лінією встановлено з 25.11.2003р. до 25.08.2004р. з урахуванням графіку погашення основного боргу (п. 1.3. Договору).

27.07.2004р. між зазначеними сторонами укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р. відповідно до умов якої сторони встановили строк користування кредитною лінією до 01.10.2005р. з урахуванням графіку погашення основного боргу.

01.10.2005р. додатковою угодою № 13 до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р. сторони продовжили строк користування кредитною лінією по 01.06.2006р.

30.11.2006р. Закрите акціонерне товариство “Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників” звернулось до Господарського суду            м. Києва із позовною заявою, в якій просило визнати 7 листопада 2005 року моментом укладення із Акціонерним комерційним банком “ТАС –                       Комерцбанк” додаткової угоди № 13 до кредитного договору № 337-К/30, в місті Києві.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ним 03.11.2005р. від АКБ “ТАС - Комерцбанк” з адреси <> отримано електронну посилку в якій містилась додаткова угода № 13 до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р., яка, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу” № 680 від 26.05.2004р., мала всі відповідні процедури засвідчення наявності електронного документа (електронних даних), а 07.11.2005р. позивачем вдруге отримано зазначену посилку.

Додаткова угода № 13 до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р. позивачем переведена на паперовий носій, підписана уповноваженою особою, скріплена його печаткою, та направлена відповідачеві на підпис, проте, відповідач відмовився підписувати зазначену угоду, що й обумовило звернення позивача до суду із даним позовом.

В матеріалах справи міститься заява ЗАТ “Українська спілка підтримки асоційованого розвитки товаровиробників” № 15-01/2007 – КГС – 1 – 1 від 15.01.2007р., в якій позивач просив змінити позовні вимоги у справі № 22/353, зокрема, визнати недійсними додаткові угоди № 4 від 27.07.2004р. та № 13 від 01.10.2005р. до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р., визнати неукладеним правочин в частині додаткових угод № 4 від 27.07.2004р. та № 13 від 01.10.2005р. до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р., а правовідносини – такими, що не виникли.

Із рішення Господарського суду м. Києва від 21.03.2007р. слідує, що судом не прийнята до розгляду заява позивача про зміну позовних вимог від 15.01.2007р., оскільки позивачем змінено предмет і підставу позову, а згідно з ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до прийняття рішення у справі позивач вправі змінити предмет або підставу позову.

Можливості зміни одночасно і підстав і предмету позову господарським процесуальним законодавством не передбачено.

Як зазначалось вище, предметом первісних позовних вимог було визнання 07.11.2005р. моментом укладення із відповідачем додаткової угоди № 13 до кредитного договору № 337-К/30, тоді як у заяві про зміну позовних вимог предметом змінених позовних вимог є визнання додаткових угод недійсними, правочину неукладеним, а правовідносин – такими, що не відбулися.

Підставами первісних позовних вимог є дотримання всіх відповідних процедур засвідчення наявності електронного документу (електронних даних) на певний момент часу, а підставами змінених позовних вимог є вчинення підпису на додатковій угоді № 4 від 27.07.2004р. іншою особою, ніж та, що зазначена у ній як представник банку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що ним правомірно відхилено заяву про зміну позовних вимог внаслідок недотримання позивачем норм ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 208 Цивільного кодексу України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти у тому числі і правочини між юридичними особами.

Згідно ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що додаткова угода № 13 до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р. укладена між сторонами 01.10.2005р. у письмовій формі шляхом підписання повноважними особами сторін та скріплена їх печатками.

Зміст додаткової угоди № 13, моментом укладення якої позивач просить визнати 07.11.2005р. співпадає зі змістом додаткової угоди № 13 до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р., яка була укладена між позивачем та відповідачем 01.10.2005р.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов’язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 6 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Позивачем не надано належних доказів наявності електронного підпису особи на електронних відправленнях, що надає електронним даним сили електронного документу, з адреси <>.

Натомість, як вірно зазначив місцевий господарський суд, укладення 01.10.2005р. між позивачем та відповідачем додаткової угоди № 13 до кредитного договору № 337-К/30 від 24.11.2003р. належним чином доведено, а тому є безпідставними вимоги позивача про укладення цієї угоди саме 07.11.2005р.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що ним правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання 7 листопада 2005 року моментом укладення із Акціонерним комерційним банком “ТАС – Комерцбанк” додаткової угоди № 13 до кредитного договору № 337-К/30 від 24 листопада 2003 року.

Також слід зазначити, що у вступній частині рішення Господарського суду    м. Києва у справі № 22/353 від 21.03.2007р. зазначено, що в судовому засіданні приймали участь представники сторін: від позивача Майданевич Л.О., від відповідача Шульга Н.П., що свідчить про належне повідомлення сторін про дату та час цього засідання, а тому посилання апелянта на те, що його не повідомлено про розгляд зазначеної справи, внаслідок чого він був позбавлений можливості приймати участь у судовому засіданні 21.03.2007р. є таким, що не відповідає обставинам справи.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва по справі № 22/353 від 21.03.2007р. відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Залишити без задоволення апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Українська спілка підтримки асоційованого розвитку товаровиробників” на рішення Господарського суду м. Києва у справі № 22/353 від 21.03.2007р.

2. Залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва у справі                    № 22/353 від 21.03.2007р.

3. Повернути до Господарського суду м. Києва матеріали справи № 22/353.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Смірнова  Л.Г.

Пашкіна С.А.

19.07.07 (відправлено)