ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2007 р.                                                                      Справа № 20/81

за позовом  Полтавського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі

1. Червонозаводської міської ради

2.   Державного управління охорони навколишнього природного середовища в

Полтавській області

до              Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного

управління ”Полтаванафтогаз"

про           стягнення 32609,50 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивачів  (Червонозаводської міської ради) -  не з"явився; (Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області)  -    Бодак О.М.

від відповідача   Приходько О.Я., дов. № юр-546/д від 01.12.2006р.

від прокуратури        Ленець Н.О. посвідчення №  74 від 12.06.07 р.

В судовому засіданні  10.07.07 р.. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна  заява про відшкодування збитків, завданих внаслідок наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря в сумі 32609,50 грн.

В обґрунтування позову прокурор посилається на те, що перевіркою, проведеною Полтавською міжрайонною природоохоронною прокуратурою, встановлено, що 15.05.2006 р. на факельному амбарі свердловини № 122 Червонозаводського родовища нафтогазовидобувного управління ”Полтаванафтогаз" ВАТ „Укрнафта" було проведено спалювання газу для ліквідації гідратоутворень, що призвело до викиду забруднюючий речовин в атмосферне повітря без отримання спеціального дозволу в позивача 2; що обсяги наднормативних викидів в атмосферне повітря під час спалювання 70000 куб.м. газу зазначені в листі нафтогазовидобувного управління „Полтаванафтогаз"  ВАТ „Укрнафта" від 06.07.2006 р. № 14е/3372; що збитки підраховано згідно з „Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря" і становлять 32609,50 грн.

Позивач-1 та позивач-2  позов підтримали в повному обсязі і посилаються на наявність вини відповідача у завданні державі шкоди шляхом наднормативного аварійного викиду забруднюючих речовин, що стався 06.07.2006 p.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Листом від 15.05.2006 р. № 14е/2450 відповідач в особі заступника начальника  НГВУ «Полтаванафтогаз»Угринчука Р.Б повідомив позивачу 2, що 15.05.2006 р. буде спалюватись газ для ліквідації гідратоутворень на свердловині № 122 Червонозаводського родовища .

03.07.2006 p. відповідач отримав припис позивача 2 від 30.06.2006 р. № 10-06/2357 надати довідку по кожному випадку спалювання газу при відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Листом від 06.07.2006 р. № 14е/3372 відповідач в особі заступника начальника НГВУ «Полтаванафтогаз»Угринчука Р.Б надав позивачу 2 інформацію по кожному аварійному спалюванню газу на факельних амбарах свердловин, згідно якій під час спалювання газу в обсязі 70000 м.куб. на факельному амбарі свердловини № 122 Червонозаводського родовища викиди (інгредієнти) в атмосферне повітря склали: Діоксид азоту (NОх) - 0,112 т.,  Сажа –1,68 т., Оксид вуглецю (CO) - 14 т., вуглеводні граничні (С12 –С19) –1,68 т.

Позивач 2 звернувся до відповідача з претензією № 104 від 29.08.2006 p., якою, з посиланням на лист відповідача від 06.07.2006 p. № 14е/3372, повідомив, що під час спалювання 70000 м.куб. газу наднормативні викиди в атмосферне повітря склали: Діоксид азоту (NОх) - 0,112 т.,  Сажа –1,68 т., Оксид вуглецю (CO) - 14 т., вуглеводні граничні (С12 –С19) –1,68 т., чим державі заподіяно збитків на суму 32609,50 грн., які підраховані згідно з Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 38 від 18.05.95 p.. яка затверджена в Міністерстві юстиції України 29.05.95 р. за № 157693.

Листами від 09.11.2006 р. № 9/3-17/до762-9 та від 04.12.2006 р. № 01-22/1552 на ім’я Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора позивач 2 докладно обгрунтував правомірність застосування до відповідача фінансових санкцій у вигляді штрафу за викиди, які здійснювалися НГВУ «Полтаванафтогаз»ВАТ «Укрнафта» під час аварійного випадку спалювання газової суміші на факельному амбарі та при спалюванні газу для ліквідації гідратоутворень на факельному амбарі без відповідного дозволу.

При вирішенні спору по суті суд приймає до уваги наступні обставини.

Згідно ст. 34 Закону України „Про охорону атмосферного повітря” шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Основні вимоги щодо порядку визначення і розрахунку розмірів компенсації збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря визначені „Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря” (далі Методика), затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 38 від 18.05.95 р. (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.05.95 р. за № 157/693).

Згідно п. 5.4 Методики факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря (за яким визначається розмір компенсації збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) встановлюється спеціалістами Державної екологічної інспекції Мінбезпеки України при перевірці підприємств шляхом:

- інструментальних методів контролю;

- розрахунковими методами.

Згідно п. 5.5. Методики для визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря використовуються результати безпосередніх вимірів (інструментальні, інструментально-лабораторні, індикаторні - далі інструментальний метод) викидів в атмосферне повітря по джерелах викидів, які виконані у відповідності з діючими вимогами відбору і аналізу проб та оформлені у встановленому порядку:

- аналітичними службами інспекційних підрозділів Мінекобезпеки України;

-  спеціалізованими службами інших міністерств і відомств за дорученням інспекційних підрозділів Мінекобезпеки України;

-  відомчими аналітичними службами підприємств, установ та організацій дані яких зафіксовані в журналах первинної облікової документації, в робочих журналах аналітичних служб.

Згідно п. 5.6 Методики відбір і аналіз проб забруднюючих речовин у викидах від стаціонарних джерел забруднення проводиться відповідно до діючих методик.

Згідно п. 5.7 Методики за результатами обстеження й інструментальних вимірів потужності викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел забруднення атмосферного повітря складається акт.

Згідно п. 5.7.1 Методики виявлені в ході перевірки факти перевищення нормативів викидів, що зафіксовані в первинній обліковій документації, також включаються до акта перевірки, який підписується спеціалістом Державної екологічної інспекції Мінекобезпеки України та керівником підприємства.

Отже, для встановлення факту наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря законодавством України встановлений певний порядок.

Як свідчать матеріали справи, єдиним джерелом інформації про факти:  наднормативного викиду відповідачем забруднюючих речовин в атмосферне повітря шляхом спалювання газу для ліквідації гідратоутворень; кількість спаленого газу та обсяги викидів в атмосферне повітря під час його спалювання, - є лист відповідача від 06.07.2006 р. № 14е/3372.

Будь-яких інших доказів, окрім зазначеного листа, на підтвердження факту наднормативного викиду матеріали справи не містять.

Проте, чинне законодавство України не містить норм, за якими факт та обсяги наднормативного викиду забруднюючих речовин визначаються на підставі листів господарюючих суб'єктів.

До того ж, матеріали справи містять докази відкликання відповідачем листа від 06.07.2006 р. № 14е/3372, тобто, джерело інформації щодо факту та обсягів спалювання газу для ліквідації гідратоутворень на св. №122 Червонозаводського родовища припинило існування, (при цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що Угринчук Р.Б., підписуючи зазначений лист, діяв без наявних повноважень, оскільки на першій сторінці припису позивача 2 від 30.06.2006 р. № 10-06/2357, копію якого долучено до матеріалів справи, міститься резолюція саме на цю особу)

В той же час, будь-яких доказів встановлення факту наднормативного викиду забруднюючих речовин відповідачем в атмосферне повітря у встановленому Методикою порядку - шляхом інструментальних методів контролю аналітичними службами інспекційних підрозділів Мінекобезпеки України чи спеціалізованими службами інших міністерств і відомств за дорученням інспекційних підрозділів Мінекобезпеки України (п. 5.5 Методики) до матеріалів справи не додано.

Доказів того, що це було здійснено відомчою аналітичною службою відповідача, а дані застосованого інструментального методу контролю зафіксовані в журналах первинної облікової документації або в робочих журналах аналітичних служб (п. 5.5 Методики), суду також не надано.

Не надано доказів того, що відбір і аналіз проб забруднюючих речовин у викидах проводився відповідно до діючих методик (п. 5.6 Методики), що за результатами обстеження й інструментального виміру було складено акт (п. 5.7 Методики) і до цього акту, який підписується спеціалістом Державної екологічної інспекції Мінекобезпеки України та керівником підприємства, включені виявлені в ході перевірки факти перевищення нормативів викидів, що зафіксовані в первинній обліковій документації, позивача (п. 5.7.1 Методики).

Згідно р. 1 Методики, Методика є обов'язковою для спеціалістів Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, що здійснюють державний контроль за дотриманням підприємствами, установами, організаціями, іноземними юридичними та фізичними особами, незалежно від форм власності  вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В матеріалах справи відсутні докази, що при вирішенні питання фінансової відповідальності відповідача посадові особи позивачів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, нормативним викидом згідно п. 3.7 Методики є потужність викиду забруднюючої речовини в межах гранично допустимої або тимчасово погодженої потужності викиду, встановленої юридично оформленим дозволом на викид на даний період в г/с.

Прокуратурою та позивачами не надано суду жодного доказу, що спірний викид є наднормативним, тобто, згідно п. 3.8 Методики, фактичною потужністю викиду, яка перевищує нормативний викид.

До того ж, у листах відповідача від 15.05.2006 р. № 14е/2450  та від 06.07.2006 р.   № 14е/3372, на яких ґрунтуються висновки прокуратури та позивачів про наявність факту наднормативного викиду, не йдеться про їхній наднормативний характер, і одне лише зазначення в них, що спалення газу є аварійним, не свідчить про те, що воно таким є.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що прокуратурою і позивачами не доведено, що мав місце факт наднормативною викиду відповідачем забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тому вимоги про відшкодування завданих таким викидом збитків в сумі 32609,50 грн. задоволенню не підлягають.

При цьому, суд вважає помилковим віднесення прокуратурою і позивачами викидів, пов'язаних зі спалюванням газу для ліквідації гідратоутворень, до аварійних викидів, до яких, згідно п. 3.9 Методики, відносяться викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря внаслідок промислової чи транспортної аварії, катастрофи, стихійного лиха.

Згідно доданого відповідачем витягу з Технологічного регламенту на експлуатацію установки попередньої підготовки газу Червонозаводського родовища ЦВНГ-2, затвердженого головним інженером НГВУ „Полтаванафтогаз", з терміном дії до 13.08.2009 p., гідратоутворення в трубопроводі входу або виходу газу із сепаратора є відхиленням від режиму, відбувається внаслідок підвищення або зниження тиску в сепараторах і ліквідується шляхом регламентованих дій оператора.

Такий викид, на думку суду, відноситься до залпових викидів, які передбачені технологічним регламентом виробництва, а, отже, не є аварійним викидом.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень.

За умов відсутності належних доказів, які б підтверджували обставини на які посилається прокурор та позивачі в обґрунтування позову, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя                                                                      Киричук О.А.