КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2007                                                                                           № 35/68

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:           Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

За участю представників:

Від позивача – Крижанівський І. І. – по довіреності.

Від відповідача – Разумов А. В. – по довіреності.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства завод "Арсенал"

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.03.2007 р.

у справі № 35/68 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Державного підприємства завод "Арсенал"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Орланд-ЛТД-О"

про                                                  розірвання договору оренди та виселення.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.03.2007 р. у справі № 35/68 в позові ДП завод “Арсенал” до ТОВ “Орланд-ЛТД-О” про розірвання договору оренди та виселення було повністю відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, позов задовольнити, оскільки вважає, що воно було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007 р. було порушено апеляційне провадження у справі № 35/68, розгляд справи був призначений на 04.07.2007 р.

04.07.2007 р. в розгляді даної справи було оголошено перерву до 18.07.2007 р.

18.07.2007 р. у судове засідання з’явився лише представник відповідача, а від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому повідомляється, що представник ДП завод “Арсенал” Ситник Ірина Григорівна з 16.07.2007 р. по 20.07.2007 р. буде знаходитись у щорічній основній відпустці у зв’язку з чим не зможе брати участь у судовому засіданні.

У зв’язку з вище викладеним, колегія, порадившись, приймаючи до уваги клопотання позивача про відкладення розгляду справи від 13.07.2007 р., вирішила відкласти розгляд справи № 35/68 до 02.08.2007 р.

02.08.2007 р. в розгляді даної справи було оголошено перерву до 27.09.2007 р.

ТОВ “Орланд-ЛТД-О” надало відзив та доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, відзив та доповнення до відзиву ТОВ “Орланд-ЛТД-О” на неї, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2000 р. між ДП завод “Арсенал” (орендодавець) та ТОВ “Орланд ЛТД-О” (орендар) був укладений Договір оренди державного майна № А/76-66-2000 (далі по тексту – Договір), згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нежитлове приміщення в будинку № 4 по вул. Аніщенка, загальною площею 137,6 кв. м., яка складається з кімнат № 1, 4, 6, 10, 61 для використання під офіс та виставочний зал.

У пункті 9.1. Договору сторони передбачили, що він діє з 01.04.2000 р. по 01.04.2005 р.

Додатковою угодою № 1 сторони продовжили строк дії Договору до 01.04.2012 р.

У п. 4.8. спірного Договору передбачено, що орендар зобов’язується не здійснювати без письмової згоди орендодавця перебудову, добудову та перепланування об’єкта, що орендується.

Місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні його позову. При цьому колегією береться до уваги наступне.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”).

Відповідно до п. 3 ст. 26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов’язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Позивач стверджує, що відповідачем здійснено перепланування кімнат № 7, 8, 61 шляхом розбивки стін та об’єднання трьох кімнат.

Однак, предметом спірного Договору оренди є приміщення загальною площею 137,6 кв. м., яке складається з кімнат № 1, 4, 6, 10, 61.

Таким чином, кімнати № 7, 8, про які вказує позивач, не є предметом спірного Договору, та відповідачем не орендуються.

На підтвердження факту здійснення відповідачем перепланування вказаних приміщень, позивач посилається на Акт № 1 від 14.07.2005 р., який був складений в ході перевірки відповідною комісією використання орендарями орендованих приміщень.

Вказаний Акт обґрунтовано не був прийнятий судом першої інстанції до уваги в якості належного доказу, оскільки останній був складений в односторонньому порядку, лише представниками позивача, без участі повноважних представників відповідача та третіх сторін.

Крім того, документи на які посилається позивач, а саме додаток № 1 до Акту № 1 від 14.07.2005 р. (поверховий план буд. № 4 по вул. Аніщенка), технічний паспорт на житловий будинок державного, громадського житлового фонду, фонду житлово – будівельних кооперативів на буд. № 4 по вул. Аніщенка в м. Києві, інвентарний № 41163 від 01.04.1986 р., матеріали інвентаризаційної справи Київського міського БТІ станом на 13.12.2005 р., не можуть бути прийняті судом до уваги в якості доказів, що підтверджують самовільне перепланування відповідачем приміщень № 7, 8, 61 виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, кімнати № 7, 8 взагалі не є предметом спірного Договору, щодо кімнати № 61, площа якої становить 65,65 кв. м., слід зазначити, що згідно копії планів першого поверху гуртожитку по вул. Аніщенка, 4 від 1968 р. та від 2005 р., наданих Київським міським БТІ, площа останньої залишилась незмінною.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов’язок доведення покладається законом на позивача. Позивачем не були надані суду належні докази на підтвердження викладеного в позові.

Таким чином, вимоги позивача про розірвання Договору оренди державного майна № А/76-66-2000 від 01.04.2000 р. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У своїй апеляційній скарзі скаржник стверджує, що місцевий господарський суд виніс оскаржуване рішення у відсутності представника позивача, чим позбавив позивача права брати участь у судовому засіданні, позбавив позивача можливості ознайомитись з наданими представником відповідача документами та надати свої заперечення на письмові пояснення представника відповідача. Також скаржник стверджує, що не отримував ухвали Господарського суду м. Києва від 06.03.2007 р. у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2007 р. представник позивач був присутній у судовому засіданні, отже, знав про дату, місце та час проведення наступного судового засідання, відкладеного на 14.03.2007 р. Пунктом 2 ухвали від 06.03.2007 р. було зобов’язано сторін направити у судове засідання своїх представників, надавши їм відповідні довіреності. Однак, 14.03.2007 р. представник позивача у судове засідання не з’явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив.

Також колегія звертає увагу на положення ст. 75 ГПК України, згідно якої справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У своїй апеляційній скарзі також стверджує, що кімнати № 7 та № 8 були передані в оренду відповідачу за Договором оренди № А/76-66-2000 від 01.04.2000 р., проте на той час ще не мали номерів, оскільки входили до складу кімнати № 61.

Однак, як вже зазначалося вище, згідно Договору оренди № А/76-66-2000 від 01.04.2000 р. відповідачеві позивач передав кімнати № 1, 4, 6, 10, 61.

Що стосується твердження скаржника про те, що він, будучи орендодавцем за Договором оренди № А/76-66-2000 від 01.04.2000 р. мав право самостійно перевіряти наявність, стан, напрямки та ефективність використання державного майна, переданого в оренду, а отже мав право самостійно складати Акт порушення умов Договору, у випадку виявлення ним таких порушень, то колегія вважає за доцільне зазначити наступне.

У п. 7.2. Договору оренди № А/76-66-2000 від 01.04.2000 р. сторони погодили, що орендодавець має право контролювати наявність, стан, напрямки та ефективність використання державного майна, переданого в оренду. Однак, зі змісту вказаного пункту не вбачається право позивача самостійно складати відповідний Акт.

З приводу твердження скаржника про те, що на копії креслення плану першого поверху, що є додатком до Договору оренди № А/76-20-99 від 17.05.1999 року, під кімнатою № 61 стоїть цифра 65,65, то ця цифра не відповідає площі кімнати № 61, крім того на поверховому плані будинку № 4 по вул. Аніщенка у м. Києві, що міститься в матеріалах первинної технічної інвентаризації будинку № 4 по вул. Аніщенка у м. Києві даної цифри під кімнатою № 61 не має, а отже Господарський суд м. Києва помилково дійшов висновку, що площа кімнати № 61 складає 65,65 кв.м., колегія вважає за доцільне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, кімнату № 61 ТОВ “Орланд-ЛТД-О” орендувало ще з 1997 р. про що свідчать договори оренди № А/76-148-97 від 16.12 1997 р. та № А/76-20-99 від 17.05.1999 р. У згаданих договорах оренди зазначено, що кімната № 61 складає площу 65,65 кв. м. і на той час кімнат № 7 та № 8 вже не було.

В кресленнях плану першого поверху, що є додатком до договору оренди № А/76-20-99 від 17.05.1999 р. також зазначено, що розмір кімнати № 61 складає 65,65 кв.м. Реєстрація проведених змін в проекті було зафіксовано БТІ м. Києва ще в 1986 р., про що свідчить запис на плані першого поверху будинку № 4 по вул. Аніщенка, який є додатком до договору А/76-20-99 від 17.05.1999 р.

Також колегія звертає увагу на те, що питання щодо виселення орендарів, що знаходяться на першому поверху будинку № 4 по вул. Аніщенка вже було предметом судових спорів, які розглядались господарським судом раніше.

Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 01.03.2005 р. у справі № 17/51 в позові Державного підприємства завод “Арсенал” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Орланд-ЛТД” про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № А/76-66-2000 від 01.04.2000 р. та виселення відповідача із орендованих приміщень, що знаходяться в м. Києві по вул. Аніщенка, 4, загальною площею 137,6 кв. м. було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду та постановою Вищого господарського суду України рішення Господарського суду м. Києва від 01.03.2005 р. у справі № 17/51 було залишено без змін.

Крім цього, рішенням Господарського суду м. Києва від 24.06.2005 р. у справі № 4/363 в позові Державного підприємства завод “Арсенал” до ТОВ “Орланд-ЛТД-О” про визнання недійсним договору оренди № А/76-66-2000 від 01.04.2000 р. та виселення відповідача з приміщень, що знаходяться в м. Києві по вул. Аніщенка, 4, загальною площею 137,6 кв. м. також було відмовлено.

Своїми постановами Київський апеляційний господарський суд та Вищий господарський суд рішення Господарського суду м. Києва від 24.06.2005 р. у справі № 4/363 також залишили без змін.

Отже, при розгляді справ № 17/51 та № 4/363 господарськими судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій не було встановлено фактів порушення ТОВ “Орланд-ЛТД-О” умов договору оренди № А-66-2000 від 01.04.2000 р., а також не встановлено будь-яких фактів, що цей договір з моменту його укладання не відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно ж ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи викладене вище, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2007 р. у справі № 35/68 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства завод “Арсенал” на рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2007 р. у справі № 35/68 – залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2007 р. у справі № 35/68 – залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 35/68 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.

20.11.07 (відправлено)