ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.12.2007
Справа №2-24/4919-2007А

За адміністративним позовом – Малого приватного підприємства (МПП) «СС-Сервіс» (АР Крим, м.Бахчисарай, вул. Фрунзе, 93)

До відповідача  - Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі (АР Крим, м.Бахчисарай, вул.Сімферопольська,3)

Про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача – Бельська Н.В., представник,  дов. у справі.

Від відповідача –  Османов Е.Р., гол. держ.подат.інспектор, довіреність у справі.

Обставини справи:

Позивач звернувся з позовом до суду про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ДПІ в Бахчисарайському районі № /0 від 14.02.2007р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 10% за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 160,24 грн. та № /0 від 14.02.2007р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 20% за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 1008,78 грн.

Збільшивши заявою від 10.05.2007р. позовні вимоги, позивач просить також визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ в Бахчисарайському районі № /1 та № /1 від 18.04.2007р.

Заявою  від 31.10.2007р. позивач знов  збільшив позовні вимоги та просить  визнати нечинними податкові повідомлення-рішення № /1 та № /1 від 18.04.2007р. та стягнути з відповідача  судові витрати : судовий  збір- 85грн.  та оплату за проведення експертизи -1500грн.

Ухвалою від 17.05.2007р. суд провадження у справі зупинив та направив справу для здійснення судово-бухгалтерської експертизи.

Згідно резолюції заступника Голови господарського суду Тіткова С.Я. в зв’язку з закінченням повноважень судді Мокрушина В.І. справа передана на розгляд судді Колосовій Г.Г. з присвоєнням № 2-24/4919-2007А.

Ухвалою від 19.10.2007р. справа прийнята до розгляду суддею Колосовою Г.Г., провадження у справі поновлене.

Позивач підтримує збільшені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить у позові відмовити за мотивами, викладеними у запереченні на позов та у судових засіданнях.

Згідно з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд, -

встановив:

12.02.2007р. ДПІ в Бахчисарайському районі складений акт № 23/15-02 про несвоєчасність оплати суми погодженого податкового зобов’язання МПП «СС-Сервіс» (а.с. 7).

На підставі цього акту ДПІ в Бахчисарайському районі винесені податкове повідомлення–рішення № /0 від 14.02.2007р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 10% за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 160,24 грн., а також податкове повідомлення–рішення № /0 від 14.02.2007р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 20% за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість у  сумі 5043,9 грн. на 1 календарний день у розмірі 1008,78 грн. (а.с. 9,10).

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями  позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. За результатами оскарження  скарги  залишені без задоволення, а рішення-без змін та винесені нові податкові повідомлення-рішення ДПІ в Бахчисарайському районі № /1 та № /1 від 18.04.2007р. (а.с. 29-33).

Позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ в Бахчисарайському районі № /0 та № /0 від 14.02.2007р., а також  № /1 та № /1 від 18.04.2007р., оскільки вважає, що вказані рішення прийняті з порушенням чинного законодавства.

Позовні вимоги  позивача  підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з акту від 12.02.2007р., підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № /0 від 14.02.2007р. стало порушення МПП «СС-Сервіс» граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість у  сумі 1602,4 грн. на 15 календарних днів, а тому на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-III (Закон № 2181) до нього застосовані штрафні санкції у розмірі 10% - 160,24 грн.

Згідно розрахунку штрафних санкцій до вказаного акту сума податку на додану вартість 1599,90 грн. за декларацією № 8942 від 22.12.2003р. з терміном нарахування 30.12.2003р. оплачена позивачем 06.01.2004р., тобто із затримкою 7 днів, тому позивачеві нараховано 159,99 грн. штрафних санкцій (а.с. 8 на звороті).

Дійсно, згідно декларації за листопад 2003р. позивач мав сплатити 1600 грн. ПДВ (а.с. 20-21).

Платіжним дорученням № 2 від 06.01.2004р. позивач сплатив вказану суму з прострочкой платежу на 7 днів, однак, платіжним дорученням № 17 від 15.01.2004р. ним самостійно сплачений штраф за прострочку оплати у розмірі 160 грн. (а.с. 12).

Також відповідно до розрахунку штрафних санкцій сума податку на додану вартість 2,50 грн. за декларацією № 678 від 18.02.2004р. з терміном нарахування 01.03.2004р. оплачена позивачем 16.03.2004р., тобто із затримкою 15 днів, тому позивачеві нараховано 0,25 грн. штрафних санкцій.

Як вбачається з вказаної декларації за січень 2004р., позивач повинен був сплатити 460 грн. ПДВ (а.с. 22-23).

Платіжним дорученням № 64 від 25.02.2004р. з призначенням платежу «НДС за январь 2004г.» сума 460 грн. сплачена позивачем (а.с. 81).

Вказані факти встановлені також у висновку судово-економічної експертизи № 72/07 від 18.09.2007р. (а.с. 50-54).

Відповідач у запереченні на позовну заяву та у судових засіданнях заперечень щодо позовних вимог про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень на суму 160,24 грн. ніяких доводів або заперечень не навів.

Згідно з п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність  рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо  доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності  покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки податковою інспекцією не було доведено, що позивач несвоєчасно сплатив суми узгодженого податкового зобов’язання, тому суд вважає безпідставним застосування до МПП «СС-Сервіс» штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок  погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у розмірі 160,24 грн.

Також податковим повідомленням–рішенням № /0 від 14.02.2007р. до МПП «СС-Сервіс» застосовані штрафні санкції у розмірі 20% за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість у  сумі 5043,9 грн. на 1 календарний день у розмірі 1008,78 грн. (а.с. 10).

Як вбачається з розрахунку штрафних санкцій до вказаного акту, сума податку на додану вартість 5043,90 грн. з терміном нарахування 30.12.2002р. оплачена позивачем 31.12.2002р., тобто із затримкою 1 день, позивачеві нараховано 1008,78 грн. штрафних санкцій, тобто 20% від суми платежу (а.с. 8).

Посилання на документ, відповідно до якого нарахована сума 5043,90 грн., як у розрахунку штрафних санкцій, так і в акті відсутні.

Згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону №2181 у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що розмір штрафних санкцій – 20% від суми оплати при затримці на 1 календарний день застосований відповідачем неправомірно.

Відповідач посилається на те, що згідно розрахунку штрафних санкцій, який наданий до заперечень, нарахування санкцій відповідає картці особового рахунку по ПДВ за період з 01.01.2001р. по 31.12.2001р., що підтверджує правомірність застосування санкцій.

Як вбачається з цього розрахунку, санкції нараховані за несвоєчасну несплату сум за 5 деклараціями, із різними термінами оплати (а.с. 80).

Однак наданий розрахунок не відповідає розрахунку до акту, кількість днів затримки – кількості днів, яка вказана в акті та повідомленні-рішенні.

Вказані факти встановлені також у висновку судово-економічної експертизи № 72/07 від 18.09.2007р.

Згідно ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт документальної перевірки, у якому  згідно з пунктом 1.7 розділу 1 та пунктом 2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005р. №327, зазначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об’єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні  або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському або податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів, з наведенням кореспонденції рахунків та інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, із зазначенням змісту порушень. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування факту виявлених порушень є підстави  для визначення платнику податкових зобов’язань.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами  України.

Згідно  ст. 13 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” посадові особи органів державної  податкової служби зобов’язані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій і повною мірою використовувати надані їм права.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ в Бахчисарайському районі № /0 та № /0 від 14.02.2007р., а також  № /1 та № /1 від 18.04.2007р. підлягають задоволенню.

Оскільки  п. 2 ч. 3 розділу VII КАС України передбачено, що розмір судового збору  визначається відповідно п.п. б п. 1 ст. 3 Декрету кабінету Міністрів України „Про державне мито”, що дорівнює 3,40 грн., зайво сплачене держмито у сумі 81,60 грн. підлягає  поверненню позивачу з Державного бюджету України, відповідно до п.2 ст. 89 КАС України по його заяві.

Судові витрати, понесені позивачем, в тому числі на проведення експертизи у сумі 1500грн., підлягають стягненню на його користь у розмірі 1503 грн. 40 коп. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Постанова складена у повному обсязі  24.12.2007року.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. ч. 1 ст. 94, 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Позов  задовольнити.

Визнати нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ в Бахчисарайському районі № /0 та № /0 від 14.02.2007р., а також  № /1 та № /1 від 18.04.2007р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Малого приватного підприємства (МПП) «СС-Сервіс» (АР Крим, м.Бахчисарай, вул. Фрунзе, 93, )  1503грн.40 коп. судових витрат.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання  постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу  через 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.