СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

24.12.2007
Справа  № 2-2248/07

За позовом ОСОБА_1, м. Мукачево

до спільного українсько-російсько-австрійського підприємства
„АВТ-Карпати” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, смт. Чинадієво
Мукачівського району

про виплату внеску у статутний фонд і виплату вартості частини майна
при виході учасника з товариства СП „АВТ-Карпати” та відшкодування моральної
шкоди

(позовні вимоги викладено у відповідності до заяви позивача щодо
зменшення позовних вимог)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: виплату внеску у статутний фонд і виплату
вартості частини майна при виході учасника з товариства СП „АВТ-Карпати” та
відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача просить задоволити позов по мотивах,
викладених у позовній заяві, посилаючись на обґрунтованість його вимог
матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на те, що для
забезпечення умов діяльності підприємства був створений статутний фонд і він,
як учасник товариства вніс до статутного фонду 694 980 000 українських
карбованців, що на той час відповідало 3 861 доларам США і складало 1%
статутного фонду. На початку 2003 року він був позбавлений можливості
нормальної роботи і згідно поданої заяви від 02 лютого 2003 року був звільнений
з роботи та вибув з товариства. В подальшому 10 червня 2003 року на зборах
учасників товариства у м. Москві було розглянуто його заяву та прийнято рішення
про виключення його зі складу засновників СП „АВТ-Карпати" з виплатою долі
статутного фонду у відповідності із засновницькими документами, що на його думку
суперечить нормам ст. 54 Закону України «Про господарські товариства». Однак,
по теперішній час відповідач не виконав вимоги закону і не розрахувався з ним.
В установчому договорі ст.ст. 6,7 передбачено право на одержання частки
прибутків і вільного доступу та отримання всіх документів для вирішення та
визначення вартості частки майна, але відповідач нехтує зазначеними вимогами.
Цими незаконними діями відповідача було порушено його право на отримання
внесеної частки у статутний фонд і виплату вартості частини майна при виході
учасника з товариства СП «АВТ- Карпати», чим завдано йому моральну шкоду, яка
полягає у порушенні його прав та гарантій, ухиленню від проведення розрахунків
у зв'язку із звільненням з роботи, душевних стражданнях, приниженні честі, гідності
та ділової репутації, виникнення негативних матеріальних умов по утриманню
дітей, він був позбавлений можливості організувати та здійснювати

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від
24.12.2007 року по справі №2-2248/07

самостійну підприємницьку діяльність і тому заподіяну моральну
шкоду оцінює у 30 тисяч грн., які також просить стягнути з відповідача.

Відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи
(ухвала суду про прийняття справи до розгляду від 19.11.2007р. відправлена
рекомендованою кореспонденцією), вимоги ухвал суду від 19.11.2007р.,
26.11.2007р. та від 10.12.2007р. не виконав, витребуваних судом матеріалів, в
тому числі письмового пояснення по суті спору з доказами в його обґрунтування
та контррозрахунку суми позову не подав, свого уповноваженого представника  на засідання суду не направив, а тому справа
розглядається в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України
(далі -ГПК України) за наявними в ній матеріалами.

Відповідач згідно наявних у справі письмових поясненнях уточнені
позовні вимоги не визнає та вказує на те, що позивач звільнився з товариства 03
березня 2003 року за власним бажанням. 15 квітня 2003 року позивач подав заяву
директору СП «АВТ- Карпати»про вихід із складу засновників підприємства та в
якості компенсації його участі у статутному фонді просив повністю повернути
його частку у товаристві у натуральній формі. 10 червня 2003 року вказана заява
позивача була розглянута на зборах засновників СП «АВТ- Карпати»та було прийнято
рішення про виключення його із складу засновників згідно поданої заяви від 15
квітня 2003 року з виплатою йому долі статутного внеску у грошовому виразі у
відповідності з установчими документами. 21 липня 2003 року директор СП
«АВТ-Карпати»звернувся з письмовою заявою до голови Мукачівської районної
державної адміністрації з клопотанням зареєструвати зміни до установчих
документів СП «АВТ-Карпати»у зв'язку з виходом ОСОБА_1 із складу засновників
товариства. 29 липня 2003 року Мукачівська районна державна адміністрація
повернула установчі документи СП «АВТ-Карпати»для доопрацювання у зв'язку з
тим, що у комплекті поданих документів відсутня нотаріально посвідчена заява
ОСОБА_1 На вимогу директора СП «АВТ-Карпати»надати нотаріально посвідчену
заяву, позивач не реагував, а здійснював листування з товариством та надсилав
претензії про повернення його частки. Станом на 29 червня 2005 року ОСОБА_1 не
було виключено з складу засновників СП «АВТ- Карпати»у зв'язку з тим, що ним не
надано належно оформлених документів згідно з вимогами чинного законодавства
України, що регламентують добровільний вихід із складу засновників
підприємства. Станом на 29 червня 2005 року ОСОБА_1 належало 1% статутного
фонду СП «АВТ - Карпати». 30 серпня 2005 року зборами учасників СП «АВТ-Карпати»ОСОБА_1
виведено із складу засновників СП «АВТ - Карпати»на підставі поданої ним
нотаріально посвідченої заяви від 30 серпня 2005 року, проведено реєстрацію
змін до установчих документів СП «АВТ-Карпати». Рішенням зборів позивачу
вирішено виплатити частку вартості частки майна СП «АВТ-Карпати»в грошовому
виразі пропорційно його частки в установчому фонді. Виплату провести після
затвердження звіту за 2005 рік і в строк до 12 місяців з дня виходу із складу
учасників СП «АВТ-Карпати».

Просить взяти до уваги те, що СП «АВТ - Карпати»не ухиляється від
проведення виплати ОСОБА_1 частки у статутному фонді підприємства згідно вимог
чинного законодавства України з урахуванням дати подачі нотаріально посвідчено
заяви позивача про вихід із складу засновників СП «АВТ -Карпати», тобто з дня
державної реєстрації змін до установчих документів підприємства, тобто з 29
вересня 2005 року. Твердження позивача про заподіяння йому моральної шкоди
вважає необґрунтованим, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази
заподіяння позивачеві такої шкоди, відсутні висновки медичних закладів, листки

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від
24.12.2007 року по справі №2-2248/07

непрацездатності та інші докази, які б стверджували заподіяння такої
шкоди позивачеві.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення  представника позивача, суд встановив:

Відповідно до Установчого договору про створення і діяльність
спільного українсько-австрійського підприємства «АВТ- Карпати»ЛТД у формі
товариства з обмеженою відповідальністю від 17 жовтня 1994 року, ОСОБА_1 був
введений до числа засновників - учасників СП «АВТ-Карпати»у формі товариства з
обмеженою відповідальністю. Відповідно до ст. 5 цього Установчого договору для
забезпечення умов діяльності підприємства учасниками був створений статутний
фонд і ОСОБА_1, як учасник товариства вніс до Статутного фонду 50 (п'ятдесят)
млн. українських карбованців, що на той час відповідало 3861 доларам США і
складало 5% Статутного фонду.

Відповідно до розділу п'ятого ст.5.3 Статуту спільного
українсько-російсько-австрійського підприємства «АВТ-Карпати»у формі товариства
з обмеженою відповідальністю та доповнень і змін до Установчого договору
спільного українсько-російсько-австрійського підприємства «АВТ-Карпати»ЛТД у
формі товариства з обмеженою відповідальністю від 04 липня 1994 року, внесок
позивача ОСОБА_1 у Статутний фонд становив 694 980 000 млн. українських
карбованців, що відповідає 3861 доларам США і складає 1% Статутного фонду.

Заявою від 5 квітня 2003 року, нотаріально не посвідченою та
адресованою директору підприємства, просив вивести його із складу учасників
підприємства та в рахунок відповідних розрахунків передати йому майно. Рішенням
зборів учасників товариства від 10 червня 2003 року надіслана заява була
розглянута і було прийняте рішення про її задоволення із розрахунками
відповідно до установчих документів.

Аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача стосовно
спірних правовідносин, пов'язаних з виходом з учасників товариства, суд констатує
наступне.

За змістом ст.ст.4-6, 11-16, 83, 89, 97, 100 ЦК України цивільні
права і обов'язки виникають, зокрема з дій осіб та угод і повинні здійснюватися
належним чином, особа має право участі у товаристві включно з правом виходу з
нього, державна реєстрація підприємств та змін у їхніх установчих документах
здійснюється відповідно до закону.

Згідно п.24 Положення про державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності (із змінами), затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №740 від 25 травня 1998 року, що діяло на момент подачі заяви
про вихід із числа засновників позивачем та Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яким врегульовуються
дані правовідносини на сьогоднішній день передбачено, що підставами для
реєстрації змін в установчих документах підприємства, пов'язаних з виходом із
складу його засновників фізичної особи є, зокрема нотаріально посвідчені копії
відповідних заяв цієї особи та рішення засновників товариства.

Статтею 54 Закону України «Про господарські
товариства»передбачено, що при виході учасника з товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується вартість частини  майна
товариства, пропорційна його
частці  у  статутному
фонді.  Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з
товариства,  і  в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу
учасника та за  згодою товариства  вклад може бути  повернуто
повністю  або  частково
в натуральній формі. Учаснику,
який  вибув, виплачується  належна
йому    частка прибутку,
одержаного товариством в даному
році  до  моменту
його виходу.  Майно,

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від
24.12.2007 року по справі №2-2248/07

передане   учасником    товариству    тільки
в користування, повертається в натуральній формі без винагороди. В свою
чергу статтею 148 Цивільного кодексу України визначено порядок виходу учасника
з товариства. Нормами даної статті передбачено, що учасник  товариства з обмеженою відповідальністю має
право вийти з товариства,
повідомивши  товариство  про
свій  вихід  не пізніше
ніж  за  три
місяці  до  виходу,
якщо  інший  строк
не встановлений статутом. Учасник,
який  виходить   із
товариства   з   обмеженою відповідальністю,  має
право  одержати  вартість
частини  майна, пропорційну його
частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та
товариством виплата вартості частини
майна  товариства  може
бути замінена переданням майна в натурі.

Така позиція також кореспондується з положенням ст.ст. 19 та 29
Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», у відповідності до норм яких з метою виходу зі складу товариства
його учасник повинен звернути до вищого органу управління товариством із
нотаріально посвідченою заявою про вихід, яка в свою чергу повинна бути
розглянута зборами учасників товариства та відносно неї зборами приймається
відповідне рішення.

Відповідно до листа відповідача №119 від 22 липня 2003 року
позивач повідомлявся про необхідність подати нотаріально посвідчену заяву про
оформлення процедури виходу із засновників, однак позивач не виконав вимоги
товариства і на підставі зазначених підстав. Відтак, 29 липня 2003 року листом
голови Мукачівської районної державної адміністрації у зв'язку з наявністю
порушень, що були допущені при його прийнятті, було повернуто відповідачу
подані ним документи та відмовлено у їх державній реєстрації та внесенні змін
до статуту товариства з огляду на викладене вище.

На неодноразові нагадування відповідачем про необхідність надання
нотаріально посвідченої заяви про вихід із товариства, позивач тільки 30 червня
2005 року нотаріально оформив заяву та надіслав на адресу підприємства. На
підставі отриманої нотаріально засвідченої заяви позивача про вихід із
учасників товариства, 30 серпня 2005 року загальними зборами учасників СП
«АВТ-Карпати», позивача було виключено із складу засновників СП «АВТ-Карпати»і
зборами було прийнято рішення виплатити ОСОБА_1 частку вартості майна СП
«АВТ-Карпати»в грошовому виразі пропорційно його частки в Установчому фонді.
Вирішено виплату провести після затвердження звіту за 2005 рік та у строк до 12
місяців з дня виходу із складу учасників СП «АВТ-Карпати».

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що днем та роком
виходу позивача ОСОБА_1 із засновників СП «АВТ-Карпати»слід вважати 30 червня
2005 року, тобто з моменту подачі нотаріально посвідченої заяви. Відтак, у
відповідності до рішення загальних зборів товариства від 30 серпня 2005 року,
на користь позивача підлягає до стягнення частка в грошовому виразі пропорційно
його частці в статутному фонді, що складає 3861 доларів США і відповідно до
довідки Закарпатського РУ «ПриватБанк»від 23 січня 2007 року (яка міститься в
матеріалах справи), згідно офіційного курсу Національного банку України станом
на 30 червня 2005 року становить в перерахунку на гривні України суму
19498,05грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги
щодо виплати внеску у статутний фонд і виплату вартості частини майна при
виході учасника з товариства СП „АВТ-Карпати” задовольнити частково в розмірі
внесеного позивачем до статутного фонду товариства внеску, тобто в сумі
19498,05грн.

Заявлена позивачем вимога про стягнення суми завданої моральної
шкоди задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно статті 23 ЦК України моральна шкода це такі наслідки
правопорушення, які не мають економічного змісту і вартісної форми і можуть

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від
24.12.2007 року по справі №2-2248/07

полягати: у  фізичному  болю
та  стражданнях,  яких
фізична  особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у
душевних  стражданнях,  яких
фізична  особа  зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої,  членів її сім'ї чи
близьких родичів; у  душевних  стражданнях,
яких  фізична  особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у  приниженні
честі  та гідності фізичної особи,
а також ділової  репутації фізичної або
юридичної особи (пункт 4 частини другої
статті  23  в
редакції  Закону №3261-IV від 22.12.2005).
Тобто моральною визнається шкода, заподіяна організації порушенням її законних
немайнових прав і не може поширюватись на зобов'язання, які виникають з угод
(договорів). В даному випадку правовідносини сторін ґрунтуються на виконанні
відповідної угоди сторін (за своїм змістом статут товариства вважається як
угода сторін на створення відповідного господарського товариства).

В даному випадку позивачем не доведено факту заподіяння йому
відповідачем моральної шкоди, тобто за яких обставин та якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, а їх вжиття не випливає з порушення
відповідачем законних немайнових прав позивача.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України
господарський   суд   оцінює
докази   за  своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді  в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі  докази
не  мають  для господарського суду заздалегідь
встановленої сили. Водночас, відповідно до статей 32, 33 та 34 ГПК України
кожна сторона повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський   суд   у
визначеному  законом  порядку
встановлює наявність  чи  відсутність
обставин, на яких ґрунтуються
вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення
для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які  відповідно
до  законодавства  повинні бути
підтверджені  певними  засобами
доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Натомість, позивачем не доведено наявності підстав для задоволення
позовних в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82 -85
Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з спільного українсько-російсько-австрійського
підприємства „АВТ-Карпати” у формі товариства з обмеженою відповідальністю,
смт. Чинадієво Мукачівського району, вул. Перемоги, 1 на користь ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 суму 19498,05грн. вартості частини майна при виході учасника з
товариства СП „АВТ-Карпати”, а також суму 1422,81грн. у відшкодування судових
витрат.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського  процесуального  кодексу
України.

Суддя                                           О.Ф. Ремецькі