КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2007                                                                                           № 4/54

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва  А.М.

суддів:                                          Гарник Л.Л.

Зубець Л.П.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача Лисюк О.В. (довіреність б/н від 12.01.2007р.),                 Ялі К.А. (довіреність б/н від 16.02.2007р.);

від відповідача Єгорова Т.О. (довіреність б/н від 18.05.2007р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Корона-2000"

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.04.2007

у справі № 4/54 (Борисенко І.І.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Корона-2000"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "МСБУД"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 129975,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.04.2007р. у справі                № 4/54 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Корона-2000” до Товариства з обмеженою відповідальністю „МСБУД” про розірвання договору оренди й стягнення 129 975,25 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю „Корона-2000” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове,         яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення збитків у розмірі 127 000,00 грн.  й пені в сумі 2 855,25 грн.

Скарга мотивована неправильним застосуванням місцевим господарським судом положень частини 1 статті 614 й частини 2 статті 532 Цивільного кодексу України а невідповідністю обставинам справи висновку суду про здійснення відповідачем усіх залежних від нього заходів для передачі позивачу обладнання, обумовленого договором оренди від 29.09.2006р.                         № 292/А-420-06.

В судове засідання в апеляційній інстанції з’явились представники позивача та відповідача.

Згідно поданої 06.06.2007р. заяви Товариство з обмеженою відповідальністю „Корона-2000” частково відмовилося від апеляційної скарги та просить здійснити перегляд оскаржуваного рішення місцевого господарського суду в частині позовних вимог про розірвання договору оренди обладнання від 29.09.2006р. № 292/А-420-06 й стягнення позивачем на підставі цього договору 75 000,00 грн.

Згідно відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю „МСБУД” визнало апеляційну скаргу в частині вимог про розірвання договору оренди обладнання від 29.09.2006р.  № 292/А-420-06 й стягнення позивачем на підставі цього договору 75 000,00 грн. та зауважило на тій обставині, що проти задоволення позову в цій частині не заперечує.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Корона-2000” (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „МСБУД” (далі по тексту – відповідач) 75 000,00 грн. коштів, сплачених відповідачу згідно договору оренди обладнання від 29.09.2006р.  № 292/А-420-06; 2 855,25 грн. пені, нарахованої позивачу на підставі пункту 9.6 названого договору; 52 000,00 грн. втраченої вигоди. У ході судового провадження позивач звернувся з додатковою вимогою про розірвання договору оренди обладнання від 29.09.2006р. № 292/А-420-06. Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на ту обставину, що всупереч умов укладеного сторонами договору оренди обладнання від 29.09.2006р. № 292/А-420-06 відповідач, попередньо отримавши орендні платежі в сумі 75 000,00 грн., не здійснив передачу орендарю-позивачу об’єкт оренди - машину дрібоструйну Т23SМ. З цією обставиною, позивач пов’язує факт розірвання укладеного ним з ВАТ „Миронівський хлібопродукт” договору підряду від 15.09.2006р. № 358, спричиний неможливістю виконання позивачем-підрядником прийнятих відповідно до цього договору зобов’язань з влаштування полімерної підлоги у зв’язку з відсутністю орендованої у відповідача машини дрібоструйної Т23SМ.

Відмовляючи у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Корона-2000”, місцевий господарський суд, посилаючись на норму частини 2 статті 532 Цивільного кодексу України й положення укладеного сторонами договору оренди обладнання від 29.09.2006р.  № 292/А-420-06, встановив, що обумовлений цим договором предмет оренди – машину дрібоструйну Т23SМ, відповідач повинен був передати позивачу на території об’єкту – комплекс з забою бройлерів на птахофабриці „Миронівська” в с. Степанці Канівського району Київської області. Виходячи з тієї обставини, що згідно складеного 29.09.2006р. представниками відповідача й Відокремленого підрозділу  ВАТ „Миронівський хлібопродукт” „Птахофабрика Миронівська” акту прийому-передачі майна на зберігання предмет оренди був залишений на птахофабриці для передачі позивачу, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів                       для передачі обладнання позивачу, у зв’язку з чим на підставі частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України не може нести відповідальність, оскільки довів відсутність своєї вини. Враховуючи наведене й, зокрема, ту обставину, що позивач не довів протиправність дій відповідача та наявність його вини в порушенні договірних зобов’язань, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що висновки господарського суду першої інстанції суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на даних, що містяться в матеріалах справи з наступних підстав.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 29.09.2006р. сторони уклали договір оренди обладнання № 292/А-420-06, відповідно до умов якого орендодавець-відповідач зобов’язався передати, а орендар-позивач – прийняти у строкове платне користування  машину дрібоструйну Т23SМ з метою промислового використання на об’єкті: „Комплекс з забою бройлерів  на птахофабриці „Миронівська” в с. Степанці Канівського району Київської області. На підставі рахунку-фактури відповідача від 29.09.2006р. № МС-0788 згідно платіжного доручення від 29.09.2006р. № 501 на виконання умов названого договору  позивач здійснив орендний платіж у розмірі 75 000,00 грн.

Викладена обставина не заперечується сторонами і з цього приводу спір між ними відсутній.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідач, вжив заходи для передачі обумовленого договором оренди від 29.09.2006р.  № 292/А-420-06 обладнання, на користь чого, зокрема, свідчить та обставина, що 29.09.2006р. згідно складеного з Відокремленим підрозділом ВАТ „Миронівський хлібопродукт” „Птахофабрика Миронівська” акту прийому-передачі машина дрібоструйна Т23SМ була передана останньому на зберігання на об’єкті – комплекс з забою бройлерів на птахофабриці „Миронівська” в с. Степанці Канівського району Київської області.

Втім, місцевий господарський суд не дав належної правової оцінки змісту положень договору оренди від 29.09.2006р. № 292/А-420-06, згідно якого передача орендованого майна здійснюється сторонами за актом прийому-передачі (пункт 3.2); майно вважається переданим орендареві з дати підписання акта прийому-передачі  (пункт 4.1).

Господарським кодексом України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на основі договорів; при цьому підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов’язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (стаття 67); суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193).

Враховуючи викладені положення договору оренди й норми чинного законодавства, наявні підстави вважати, що уклавши договір сторони дійшли згоди з приводу того, що єдиним доказом прийому-передачі орендованого майна є відповідний акт, складений сторонами з цього приводу.

За таких обставин місцевий господарський суд не мав законних підстав приймати в якості належного доказу передачі позивачу орендованого майна акт прийому-передачі цього майна, складений відповідачем з третьою особою.

Отже, враховуючи що матеріали справи не містять належні докази виконання відповідачем обумовленого пунктом 3.1 договору оренди від 29.09.2006р.  № 292/А-420-06 обов’язку передати позивачу орендоване майно 30.09.2006р.  у випадку здійснення орендарем попередньої оплати 29.09.2006р., слід визнати підставними позовні вимоги в частині розірвання названого договору оренди   й повернення оплачених на підставі цього договору коштів.

При цьому колегія суддів виходить з наступних норм чинного законодавства.

На підставі частини 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень Цивільного кодексу України, якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданий йому збитків (пункту 2 частини 1 статті 766); особа зобов’язана повернути майно тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала  (частина 1 статті 1212).

Враховуючи ту обставину, що згідно заяви про уточнення апеляційної скарги, позивачем ставиться питання про перегляд оскаржуваного рішення в частині відмови  у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди обладнання   від 29.09.2006р.  № 292/А-420-06 й стягнення позивачем на підставі цього договору 75 000,00 грн., колегія суддів доходить висновку про те, що рішення господарського суду  від 03.04.2007р. у справі № 4/54 підлягає скасуванню у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду м. Києвавід 03.04.2007р. у справі № 4/54 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

„Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Корона-2000” задовольнити частково.

Укладений Товариством з обмеженою відповідальністю „МСБУД” й Товариством з обмеженою відповідальністю „Корона-2000” договір оренди обладнання від 29.09.2006р.  № 292/А-420-06 розірвати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „МСБУД” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Корона-2000”

75 000,00 грн. (сімдесят п’ять тисяч грн. 00 коп.) утримуваних без достатньої правової підстави.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.”.

Видачу наказу із зазначенням реквізитів сторін доручити господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили

Головуючий суддя                                                                      Лосєв  А.М.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Зубець Л.П.

07.06.07 (відправлено)