КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.10.2007
№ 20/85

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:           Отрюха  Б.В.

суддів:             Тищенко  А.І.

Верховця А.А.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2. -  адвокат

від відповідача1 -Огнев"юк Р.В. - юрист

від
відповідача2: ОСОБА_3 - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Компанія "SITI - B&T GROUP S.P.A"

на рішення Господарського суду м.Києва від
16.06.2007

у справі № 20/85 (Палій В.В.)

за позовом                               ОСОБА_1

до                                                   Товариство
з обмеженою відповідальністю "Атем"

Компанія "S.I.T.I. - Societa Impianti Termoelettrici Industriali
S.p.A"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
визнання простих векселів такими, що не мають вексельної сили
(недійсними)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від
16.06.2007 р. позов задоволений повністю. Рішенням суду прості векселі від 14.04.2006
року №№ , , , , , ,
, , , , , ,
, , , , , ,
, , , на суму 45830,25 євро кожний
визнано такими, що не мають вексельної сили (недійсними).

Не
погодившись із прийнятим рішенням, відповідачі звернулись до Київського
апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, посилаючись на
порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Відповідач
1 просить суд оспорюване рішення скасувати, в позові відмовити повністю. Свої
вимоги мотивує тим, що рішення винесено з порушенням норм чинного
законодавства, а саме не враховані вимоги ст. 24 Закону УРСР “Про мови в
Українській РСР”, ст. 42 Конституції України і положення Закону України “Про
зовнішньоекономічну діяльність”.

Відповідач
2 просить суд оскаржуване рішення скасувати, а провадження у справі № 20/85
припинити. Вимоги обґрунтовує тим, що рішення прийняте в результаті невірного
з'ясування суті спірних правовідносин між сторонами та грубим порушенням норм
процесуального законодавства, що призвело до необґрунтованого прийняття
позовної заяви до провадження та постановлення рішення у справі, в результаті
чого Господарським судом була прийнята до розгляду позовна заява, яка не
підвідомча господарським судам України.

Позивач
у відзиві, апеляційні скарги не визнав і зазначив, що доводи викладені в них є
надуманими, що рішення місцевого господарського суду вважає законним. Просив
суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Відповідач
2 у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ “АТЕМ” зазначив, що обґрунтування цих
апеляційних вимог не мають вирішального значення, оскільки позов поданий і
розглянутий Господарським судом м. Києва
з порушенням встановлених законодавством правил підвідомчості спорів.

Розглянувши
доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія встановила наступне.

Позивач
є засновником відповідача-1, що підтверджується копією Статуту відповідача-1,
затвердженого загальними зборами учасників 28.12.2006 р., протокол №75,
зареєстрованого 26.01.2007 р., яка міститься у матеріалах справи.

14.04.2006
року відповідач-1 емітував та передав відповідачу-2 прості векселі
№№, , , , , ,
, , , , , ,
, , , , , ,
, , , від 14.04.2006 р. на суму
45830,25 євро кожний.

Прості
векселі складені англійською мовою. Місцем складання простих векселів є м. Київ
(Україна), векселі підлягають сплаті на території України (АКБ
“Індустріалбанк”).

Твердження
відповідача 2 стосовно того, що зазначені векселі правомірно складені
англійською мовою є хибним, оскільки статтею 3 Конвенції про врегулювання
деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі від 07.06.1930
року, ратифікованої Україною 06.07.1999 року, встановлено, що “форма будь-якого
зобов'язання, яке виникає із переказного або простого векселя,
підпорядковується законам місця підписання зобов'язання”.

Згідно
з ч. 2 ст. 5 Закону про обіг векселів, вексель, який видається на території
України і місце платежу за яким також знаходиться на території України,
складається державною мовою.

Відповідно
до статті 73 Конституції України державною мовою України є українська мова.

Також,
при дослідженні форми спірних векселів встановлено, що не містять наступних
обов'язкових реквізитів: не зазначено строк платежу мовою, визначеною
законодавством, місця складання простого векселя; не зазначено місця, в якому
повинен бути здійснений платіж, мовою, визначеною законодавством, місця
складання простого векселя; не зазначено найменування векселедавця та посадових
осіб, якими підписано простий вексель, мовою, визначеною законодавством, місця
складання даного векселя. Таким чином відповідачами порушено статтю 75
Уніфікованого закону передбачені необхідні реквізити, які повинен містити
простий вексель, а саме:  назву “простий
вексель”, яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей
документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей;
зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений
платіж; найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений
платіж; зазначення дати і місця складання простого векселя; підпис особи, яка
видає документ (векселедавець). З цього слід зробити висновок, що в порушення
ст. 5 Закону про вексельний обіг прості векселі оформлені неналежною мовою.

Відповідно
до статті 76 Уніфікованого закону, документ, у якому відсутній будь-який з
реквізитів, зазначених у статті 75, не має сили простого векселя.

Згідно
зі статтею 5 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші
учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах
встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог
законодавства.

Колегія
суддів вважає, що місцевим господарським судом вірно застосовано ст. 76
Уніфікованого закону і визнав недійсними прості векселі, так як вони емітовані
з порушенням вимог чинного законодавства та прав позивача, як учасника відповідача-1.

Посилання
відповідача 1 в апеляційній скарзі на те, що позов поданий і розглянутий
Господарським судом м. Києва  з
порушенням встановлених законодавством правил підвідомчості спорів є
безпідставними, в зв'язку з тим, що відповідно до п. 1 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі, зокрема,  справи, що виникають з корпоративних відносин
у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), що пов'язані із діяльністю господарського товариства.

Як
було встановлено в ході судового розгляду позивач є засновником відповідача 1.

Відповідно
до ст. 10 Закону України “Про господарські товариства” учасники товариства
мають право на участь в управлінні справами товариства.

Відповідно
до Статуту Відповідача-1 для організації діяльності товариства учасниками
товариства було створено виконавчий орган (Директор), який забезпечує поточне
керівництво діяльністю товариства (п. 8.1., п. 10) в межах, визначених законом,
статутом та рішенням зборів учасників товариства.

Статутом
господарського товариства можуть бути встановлені обмеження дій директора щодо
вчинення дій від імені товариства.

Не
встановивши таких обмежень в Статуті відповідача-1, учасники товариства тим
самим делегували частину своїх повноважень по управлінню відповідачем-1
директору товариства, який повинен реалізовувати їх в межах чинного
законодавства.

Однак,
при здійсненні делегованих позивачем повноважень на управління діяльністю
відповідача-1 виконавчий орган порушив норми чинного законодавства при
складанні простих векселів, чим порушив корпоративне право позивача на
управління відповідачем-1 у відповідності з чинним законодавством.

Зобов'язання
між відповідачем-1 та відповідачем-2 щодо складення та  виконання простих векселів, які не
відповідають нормам чинного законодавства, прямо впливають та порушують права
позивача, що виникають  з корпоративних
відносин, а саме отримання частки прибутку (дивідендів) відповідача-1 за
результатами здійснення господарської діяльності.

З
урахуванням наведеного та на підставі п. 1 ст. 12 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що даний спір підсудний господарському суду.

Виходячи
з вищенаведеного, колегія вважає, що позовні вимоги про визнання простих
векселів такими, що не мають вексельної сили (недійсними) підлягають
задоволенню.

Оцінюючи
вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення
Господарського суду м. Києва є обґрунтованим, відповідає обставинам справи і
чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у
зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю “Атем” і Компанії “S.I.T.I. - B&T GROUP S.P.A.” залишити
без задоволення.

Рішення
Господарського суду м. Києва від 16.06.2007 р. по справі № 20/85 залишити без
змін.

Матеріали
справи № 20/85 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Отрюх  Б.В.

Судді
Тищенко  А.І.

Верховець А.А.