ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"04" вересня 2007 р.
справа № 20-11/236-2/311

За позовом Державного підприємства “Придніпровська залізниця”

(49600  м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108)

в особі Відособленого структурного підрозділу “Енергозбут Придніпровської залізниці”

(49124 м. Дніпропетровськ, вул. Ілларіонівська, 1а)

до відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго”

(99040 м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44)

про  визнання окремих пунктів договору такими, що втратили чинність

Суддя  Шевчук Н.Г.

Представники:

позивача - Гук Марина Анатоліївна, довіреність №  155   від 01.01.2007;

Гільов Сергій Валентинович, довіреність №  163   від 01.01.2007;

Резнік Ольга Іванівна, довіреність №  783   від 29.10.2006

відповідача - Ірхін Михайло Юрійович, довіреність № 207/0/2-07 від 04.01.2007;

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство “Придніпровська залізниця” (далі - ДП “Придніпровська залізниця”) в особі Відособленого структурного підрозділу “Енергозбут Придніпровської залізниці”  звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго”  (далі –ВАТ „ЕК „Севастопольенерго”)  про визнання окремих пунктів договору такими, що втратили чинність.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує невідповідністю пунктів 2.2.8, 4.2.2, 4.2.3, 5.1, 5.2, 5.4, 6.1.1, 8.4 договору про постачання електричної енергії від 04.03.2005 № 46/ПР/Е-05304/НЮ, вимогам статті 26 Закону України „Про електроенергетику”, Правилам користування електричною енергією та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує з посиланням на укладення додаткової угоди від 08.06.2007, якою внесені зміни до договору про постачання електричної енергії від 04.03.2005 № 46/ПР/Е-05304/ НЮ відповідно до змін діючого законодавства (арк.с. 42 ).

16.08.2007 позивач у порядку частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України надіслав клопотання про зміну предмету позову, в якій просить визнати недійсним додаток № 1 (обсяги споживання електроенергії та потужності для ДП „Придніпровська залізниця" на 2006 рік) до договору № 46/ПР/Е-05304/НЮ, у зв’язку з тим, що зазначені ВАТ „ЕК "Севастопольенерго" обсяги не відповідають обсягам оплаченої ДП „Придніпровська залізниця" електроенергії у відповідних періодах 2005 року, що, в свою чергу, підтверджується рахунками постачальника (з розшифровкою), а також з тим, що ВАТ „ЕК "'Севастопольенерго" ні у 2006 році, ні на теперішній час не узгоджувало з ДП „Придніпровська залізниця" обсяги очікуваного споживання електричної енергії та заявлені величини споживання електричної потужності на 2006 рік, та оформило відповідний додаток всупереч вимогам п. 5.1 договору.

Зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача. Суд відмовляє в задоволенні вказаної заяви у зв’язку з тим, що позивач просить одночасно замінити предмет та підстави позову, що відповідно до вимог частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України не допускається.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін суд -

встановив:

04.03.2005 між ВАТ „ЕК „Севастопольенерго” та ДП „Придніпровська залізниця” укладений договір про постачання електричної енергії № 46/ПР/Е-05304/НЮ (далі - Договір).

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17 жовтня 2005 року N 910, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2005 року за N 1399/11679  (далі  за  текстом  - Постанова)  були  внесені  зміни  до  Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 N 28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.96 за N 417/1442 (далі - ПКЕЕ України).

Даною постановою було передбачено, що суб'єктам господарювання, на яких поширюється дія Правил, протягом трьох років від дати набрання чинності цією постановою привести взаємовідносини між собою у відповідність до вимог Правил.

Постановою НКРЕ від 22.11.2006 N 1497 були внесені відповідні зміни в ПКЕЕ України.

Вимогами пункту 10.2 Договору передбачено, що  зміни і доповнення в цей договір можуть вноситися шляхом оформлених додаткових угод, підписаних обома сторонами, які є невід'ємною частиною цього договору.

На виконання вимог Постанови, Договору та керуючись вимогами статті 188 Господарського кодексу України, 19.09.2006 (вперше), 24.10.2006 (вдруге) та 20.02.2007 (втретє) Енергозбутом Придніпровської залізниці був направлений відповідачу проект додаткової угоди.

Останній проект додаткової  угоди   до   договору   відповідач   отримав   26.02.2007, що підтверджується візою представника відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення № 83600.

Позивач вважає, що пункти 2.2.8, 4.2.2, 4.2.3, 5.1, 5.2, 5.4, 6.1.1, 8.4 Договору не відповідають чинному законодавству, а саме:

- пункт 2.2.8 суперечить вимогам 10 розділу "Права, обов'язки та відповідальність споживачів (субспоживачів) електричної енергії" ПКЕЕ України;

- пункт 4.2.2 суперечить вимогам статті 26 Закону України "Про електроенергетику", ч. б якої зазначає, що споживачі у випадку перевищення договірної величини потужності сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду та договірною величиною потужності;

- пункт 4.2.3 суперечить вимогам Постанови НКРЕ від 04.05.2006 № 562 та вимогам Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією;

- умови пункту 5.1 не відповідають нормам п. 4.2 ПКЕЕ України;

- пункт 5.2. не відповідає вимогам п. 5.2 типового договору про постачання електричної енергії (Додаток 3 до ПКЕЕ України);

- абзац 2 пункту 5.4 не відповідає пункту 4.3 ПКЕЕ України, яким встановлено, що гранична величина споживання    електричної    потужності    визначається    окремо    для    кожної    площадки вимірювання споживача з приєднаною потужністю 150 кВт та більше і середньомісячним споживанням 50 000 кВт год. та більше (за підсумком минулого року).

- умови підпункту 2 пункту 6.1.1 договору суперечать пункту 7.5 ПКЕЕ України де передбачено, що у зв'язку з закінченням терміну дії, розірванням або не укладенням між суб'єктами господарювання договорів, наявність яких передбачена ПКЕЕ Постачальник електричної енергії зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії;

- пункт 8.4 суперечить абзацу 4 пункту 6.11 ПКЕЕ України, якім зазначене, що тривалість періоду для здійснення споживачем розрахунків зазначається у  договорі та/або на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно, і 10 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті.

08.06.2007, тобто, до звернення з позовом до суду, сторонами укладена додаткова угода, відповідно до умов якої внесені зміни у договір про постачання електричної енергії від 04.03.2005 № 46/ПР/Е-05304/НЮ у тому числі: пункти 2.2.8 виключений, пункти  4.2.2, 4.2.3, 5.1, 5.2 та абзац 2 пункту 5.4 прийняті у новій редакції, пункт 6.1.1 виключений, пункт 8.4 змінений відповідно до  пункту 6.11 ПКЕЕ України.

Таким чином, у спірний договір відповідно до вимог постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17 жовтня 2005 року N 910 були внесені зміни та на день прийняття рішення договір відповідає вимогам чинного законодавства.

16.08.2007 позивачем подана заява про зміну предмету позову, в якій він просить визнати недійсним додаток № 1 (обсяги споживання електроенергії та потужності для ДП „Придніпровська залізниця" на 2006 рік) до договору № 46/ПР/Е-05304/НЮ, таким чином погоджуючись з тим, що сам договір відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом відмовлено у задоволенні вказаної заяви у зв’язку з тим, що позивач просив одночасно замінити предмет та підстави позову, що відповідно до вимог частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України не допускається.

Таким чином, викладене є підставою для визнання позовних вимог не обґрунтованими, у зв’язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Витрати позивача по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України  при  відмові у позові покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                                       Н.Г.Шевчук

Рішення оформлено відповідно

до вимог статті 84 Господарського

процесуального кодексу України

і підписано 10.09.2007.