СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

19 грудня 2007 року

Справа № 20-12/439

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Французова Леоніда Івановича, довіреність № 4 від 06.03.06;

відповідача: Дорогової Ганни Миколаївни, довіреність № 10/10-011/2007 від 24.05.07;

відповідача: Новікової Інни Василівни, довіреність № 26/10-011/2007 від 26.09.07;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Харченко І.А.) від 05.11.2007 у справі № 20-12/439

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" (вул. М. Музики, 29,Севастополь,99007)

до          Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя (вул. Пролетарська, 24,Севастополь,99014)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №000038230/3 та №000037230

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Севастополь від 05.11.2007 у справі № 20-12/439 у позові відмовлено.

При прийнятті рішення місцевий суд виходив з того, що порушення норм закону, яке було встановлено контролюючим податковим органом, підтверджуються матеріалами справи та позивачем ніяким чином не спростовані.

Не погодившись з цим судовим актом, позивач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повної мірі дослідив всі обставини справи, не витребував докази, які позивач по об’єктивним причинам не має можливості надати суду.

Крім того, позивач посилається на те, що суд неправомірно ухвалою від 05.07.2007 відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Також товариство з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" вказує на відсутність у нього важливих документів, які мають значення для вірного вирішення спору по суті та які були вилучені працівниками правоохоронного органу.

Представник відповідача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає рішення господарського суду міста Севастополя законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає.

Повторно розглянувши справу у порядку статей 185, 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцією у Гагарінському районі м. Севастополя (надалі Інспекція) проведена виїзна планова документальна перевірка з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.09.2004 по 31.12.2005 товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта", акт перевірки від 25.04.2006 №2826/10/23-0-23/33093469, в ході якої встановлено порушення позивачем: підпунктів 4.1.1, 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.9 статті 5. підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" у результаті чого занижений податок на прибуток на суму 90203,68 гри., у тому числі в 2004 році на 15772,51 грн., в 2005 році на суму 74431,17 грн., пункту 4.1 статті 4, підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" у результаті чого занижений податок на додану вартість на суму 308061,72 грн., у тому числі в 2004 році на суму 6250 грн., в 2005 році на суму 301811,72 грн. (том 1, а. с. 32-73).

На підставі акту перевірки Інспекцією прийняти податкові повідомлення-рішення № 000037230/0 від 12.05.2006 про донарахування позивачу податку на прибуток у сумі 123657,44 грн. та № 000038230/0 від 12.05.2006 про донарахування позивачу податку на додану вартість у сумі 100193,39 гри., які були оскаржені у адміністративному порядку.

Обставини справи також свідчать про те, що за результатами розгляду скарг позивача податкові повідомлення-рішення частково змінені, на адресу позивача направлені повідомлення-рішення № 000037230/3 від 24.11.2006 про донарахувапня позивачу податку на прибуток в сумі 90203,68 грн., застосування штрафних санкцій в розмірі 30704,17 грн. та №000038230/3 від 24.11.2006 про донарахування позивачу податку на додану вартість в сумі 52004,25 грн., застосування штрафних санкцій в сумі 26002,13 грн.

З акту перевірки вбачається, що позивач в 3 та 4 кварталі 2005 року включив до складу валового доходу не в повному обсязі виконані роботи, а саме: роботи по заміні крівлі будівлі заводоуправління (замовник ТОВ "Юнигран" в м. Бахчисарай) за договором № 29 від 16.08.2005 виконані на суму 33092 грн., у тому числі ПДВ 5515,33 грн., але в рахунок оплати надійшло 20000,00 грн., таким чином заниження склало 10910,00 грн., ремонтно-будівельні роботи по реконструкції крівлі (замовник ЗАТ КП "Чайка") відображені в сумі 8164,25 грн., оплата зроблена в сумі 14074,25 грн., таким чином занижений валовий доход в 4 кварталі 2005 році на суму 5123,49 грн. Крім того, за позивачем числиться дебіторська заборгованість за ДП ПП "Кряж" "Красногвардійський шиферний завод" в розмірі 23229,00 грн., яка відображена в акті звірення взаєморозрахунків в сумі 47,00 грн.

При перевірки Декларацій з податку на прибуток підприємства за 2004-2005 роки, головних книг, зворотно-сальдових відомостей по бухгалтерським рахункам встановлено, що підприємством в 2 півріччі 2004 року не правильно розраховано приріст (збиток) балансової вартості інвентарних запасів матеріальних активів на кінець та початок податкового періоду, що призвело до заниження валового доходу в 4 кварталі 2004 року в сумі 59088,90 грн. В 2005 році приріст балансової вартості запасів в Декларації з податку на прибуток підприємства за 2005 рік не відображався, а сортирувався з загальної суми витрат на придбання товарів, що є порушення пункту 5.9 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Таким чином, в 2005 році позивачем занижений валовий дохід в 1 кварталі на суму 257358,40 грн., в 2 кварталі на суму 519476,59 грн., в 3 кварталі на суму 383274,53 грн., в 4 кварталі на суму 8654,58 грн., а всього на суму 1168764,10 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем не було надано до перевірки регістрів бухгалтерського обліку по рахункам 201, 205, 207, 209, актів списання ТМЦ, актів виконаних робіт, що в силу підпункту 5.3.9 пункту 5.3 етапі 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" є підставою для не віднесення до складу валових витрат любих витрат, які не підтверджені належними документами.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що відповідно до протоколу обшуку від 27.03.2007 працівниками міліції було вилучено товарні чеки за 2002-2005 роки, а відповідно до протоколу виїмки від 01.06.2007 працівниками міліції вилучено податкові накладні та інші первинні документи товариства за 2005 рік.

Судова колегія вважає, що таки твердження позивача не відповідають дійсності з огляду на те, що у висновку експерта зазначено, що позивач не надав експерту жодних документів, а не частину, як це зазначає позивач.

Крім того, апеляційна інстанція виходить з того, що суд першої інстанції виконав дії для повного та об’єктивного розгляду справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що місцевий суд направив запит до СВ УПМ ДПА України в м. Севастополі, відповідно до якого 27.03.2007 співробітниками СВ УПМ ДПА України в м. Севастополі були вилучені документи за 2006 рік, тоді як Інспекцією проводилась перевірка за 2004-2005 рік.

Також, відповідно до акту перевірки № 2826/10/23-0-23/33093469 від 25.04.2006 порушення по податку на додану вартість виявлені за рядом податкових накладних по відповідним контрагентам, які повністю викладені в акті перевірки.

Крім того, Інспекцією при перевірці Декларацій з податку на додану вартість було встановлено заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 45617,67 гри.

Згідно підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи: податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціпу поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні: загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Позивач в порушення зазначених вимог Закону України "Про податок на додану вартість" включив до податкового кредиту суму в розмірі 3979,27 грн. за податковими накладними, виписаними з порушенням вставленого порядку, а саме: по податковим накладним, які не містять опису (номенклатури) придбаних товарів, № 65 від 21.03.2005 (ПДВ - 868,78 грн.), № від 17.06.2005 (ПДВ - 166,67 грн.), № 403 від 08.06.2005 (ПДВ - 1266,80 грн.), № 144 від 15.09.2005 (ПДВ - 71,05 грн.), по податковим накладним, які незасвідчені печаткою продавця, № 52 від 13.04.2005 (ПДВ - 200 грн.), № 110/3 від 03.10.2005 (ПДВ - 1033,33 грн.). по податковим накладним, які виписані на іншу особу або підприємство, №27-196 від 27.04.2005 (ПДВ - 262,56 грн.), №692 від 06.06.2005 (ПДВ -110,08 грн.).

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Позивач в порушення зазначених вимог включив до складу податкового кредиту суму 1952,84 грн., яка не підтверджена податковими накладними.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, апеляційна інстанція приймає в якості доказу відповідь СВ УПМ у м. Севастополі на запит ДПІ у Гагарінському районі м. Севастополя відповідно до якого були вилучені книжки та товарні чеки: п/п Кучерський В.С. за період з 23.07.2004 по 16.09.2004; п/п Бакши В.В. за період з 23.07.2004 по 16.09.2004, з 11.07.2002 по 31.08.2002 та з 11.03.2003 по 28.05.2003; п/п Страшко за період 23.10.2002 по 26.11.2002, та 2001 р.; п/п Слізко за період з 09.09.2004 по 29.10.2004; п/п Джангоцев Ю.А. за період з 02.09.2002 по 16.10.2003; п/п Крижанівська за період з 15.04.2003 по 27.05.2003.

Таки обставини свідчать про те, що працівниками міліції були в більшості своїй вилучені документи по періодам, що не перевірялись, та по яким нарахування не здійснювались. Відповідно до акту перевірки щодо п/п Кучерського В.С. нарахування також не здійснювались, по Бакши В.В. на стор. 24 досліджувалась податкова накладна за 29.12.2004, на рахування за вересень - жовтень 2004 року (Слізко А.В.) взагалі не здійснювалась.

Протоколом виїмки від 01.06.07 року були вилучені документи по фінансово-господарській діяльності по взаємовідносинам позивача с ПФ „Унісон” та приватним підприємцем Слізко А.В. за період з 2005 по 2007 роки.

Однак, по зазначеним суб'єктам господарювання відповідно до пункту 3.1.5 акту перевірки, ПДВ нарахування здійснювались лише по трьом податковим накладним: № 97 від 30.04.2005 на суму 260000,00 грн.; № 133 від 22.08.2005 на суму 66010,00 грн.; та № 1 від 30.11.2005 на суму 191900,00 грн.

Таким чином, доводи позивача про те, що всі необхідні документи в обґрунтування його позиції відсутні у зв’язку з виїмкою, судовою колегією вважаються хибними.

Будь-яких нових доказів позивач судовій колегії не надав. В апеляційній скарзі фактично оскаржуються лише процесуальні дії суду першої інстанції щодо витребування необхідних доказів.

Посилання позивача на те, що суд неправомірно ухвалою від 05.07.2007 відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, судовою колегією вважаються неспроможними, оскільки у даному апеляційному провадженні розглядається скарга на рішення суду.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що постанова господарського суду міста Севастополя є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1. ст. 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ1-Дельта" залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Севастополя від 05.11.2007 у справі № 20-12/439 залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді