СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

05 червня 2007 року

Справа № 2-29/2104-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Помазан Тетяни Леонідівни, довіреність б/н від 13.02.07, товариства з обмеженою відповідальністю "Крим-Схід";

позивача: Соседко Юрія Олеговича, довіреність б/н від 13.02.07, товариства з обмеженою відповідальністю "Крим-Схід";

відповідача: не з'явився, Алуштинської міської ради;

розглянувши апеляційну скаргу Алуштинської міської ради на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 13 березня 2007 року у справі № 2-29/2104-2007А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Крим-Схід"

(пр. Кірова, 29/1, Сімферополь, 95001)

до Алуштинської міської ради

(пл. Радянська, 1, Алушта, 98500)

про визнання недійсним рішення та зобов'язання внести зміни до пункту рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 березня 2007 року у справі № 2-29/2104-2007А позов товариства з обмеженою відповідальністю „Крим-Схід” задоволено.

Судом визнано недійсним рішення Алуштинської міської ради 8 сесії 5-го скликання від 13.12.2006 року за № 8/186, а також зобов'язав Алуштинську міську раду прийняти рішення про внесення змін до пункту 2 рішення від 08.02.2006 року за № 26/82, виклавши його у наступній редакції: „2. Передати товариству з обмеженою відповідальністю „Крим-Схід” земельну ділянку площею 1,9992 га для розміщення та обслуговування пансіонату „Голуба волна” у місті Алушта, якій розташований за адресою: по пров. Перекопському, 7 в оренду на 49 років. Віднести земельну ділянку до категорії земель рекреаційного призначення”.

При прийнятті постанови, суд першої інстанції суд першої інстанції встановив, що позивач набув право власності на об`єкт нерухомості, у зв`язку з чим, до нього, на підставі статті 120 Земельного кодексу України, перейшло право користування земельною ділянкою на якій розташований придбаний об`єкт.

Дослідивши зміст оскаржуваного рішення Алуштинської міської ради № 8/156 від 13 грудня 2006 року, господарський суд Автономної Республіки Крим встановив відсутність будь-яких обгрунтувань відмови у наданні витребуваної земельної ділянки в оренду строком на 49 років, у зв`язку з чим, прийшов до висновку про порушення органом місцевого самоврядування норм Конституції України, Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, а також про обгрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з постановою господарського суду Автономної Республіки Крим, Алуштинська міська рада звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Крим-Схід” відмовити.

Доводи відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що вирішення питання про передачу землі у власність або користування є виключним правом місцевої ради, у зв`язку з чим, заяви про спонукання до виділення земельної ділянки задоволенню не підлягають (а.с 70).

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце слухання справи сповіщався належним чином ухвалою та повісткою від 15 травня 2007 року.                               Факт належного сповіщення підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило.

За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представника Алуштинської міської ради.

У зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесу суддів Ткаченка М.І. та Антонової І.В., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії були здійснені заміни на суддів Заплава Л.М. та Латиніна О.А. (а.с. 83, 84).

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

30 травня 2005 року між Фондом майна Автономної Республіки Крим (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Крим –Схід” (орендар), був укладений договір оренди цілісного майнового комплексу філії Таврійського національного університету ім.В.І.Вернадського „Пансіонат „Голубая волна”, розташованого за адресою: місто Алушта, пров.Перекопський,7, що належить Автономній республіці Крим (а.с.7-8).

Пунктом 10.1 вказаного договору встановлено строк його дії - до 29 травня 2008 року включно.

30 серпня 2005 року між Фондом майна Автономної Республіки Крим та товариством з обмеженою відповідальністю „Крим –Схід” було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди цілісного майнового комплексу від 30 травня 2005 року, якою строк дії договору оренди від 30.05.2005 року продовжено до 29 травня 2015 року (а.с.9).

Відповідно до пункту 1.5 договору оренди, цей договір є підставою для виникнення у Орендаря права користування земельними ділянками, на яких розміщено об'єкт оренди - Пансіонат „Голубая волна”, відповідно до чинного законодавства, а саме: статті 796 Цивільного кодексу України.

На підставі вказаного пункту договору оренди, товариство з обмеженою відповідальністю „Крим–Схід” звернулось до Алуштинської міської ради з клопотанням про передачу в оренду земельної ділянки на весь строк оренди майнового комплексу, тобто до 29 травня 2015 року.

Рішенням Алуштинської міської ради 26 сесії 4-го скликання від 08 лютого 2006 року № 26/82 товариство з обмеженою відповідальністю „Крим–Схід” було передано в оренду земельну ділянку площею 1,9992 га для розміщення та обслуговування пансіонату „Голубая волна” у місті Алушта по пров.Перекопському,7.

Пунктом 2 зазначеного рішення Алуштинської міської ради було встановлено строк оренди земельної ділянки - до 29 травня 2008 року (а.с.6).

21 листопада 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Гарант-СВ Юг” (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Крим–Схід” (покупець) було укладено договір № 77/09-2005 купівлі-продажу цілісного майнового комплексу пансіонату „Голубая волна” (а.с.10-12).

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 12 січня 2006 року у справі № 2-1/3531-2006 було визнано дійсним договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу пансіонату „Блакитна хвиля” № 77/09-2005, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Гарант-СВ Юг” та товариством з обмеженою відповідальністю „Крим–Схід”; визнано право власності на майно, що перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю „Крим-Схід” на підставі договору купівлі-продажу № 77/09-2005 від 21 листопада 2005 року.

Вказане рішення набрало чинності, про що свідчить відповідна відмітка (а.с.15-19).

Відповідно до частини 1 статті 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно - правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до Роз'яснення Вищого господарського суду України від 27 червня 2001 року № 02-5/743 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права власності на землю і землекористування”, разом з переходом права власності на будівлю чи споруду новий власник або землекористувач набуває прав і обов'язків, визначених статтями 39, 40 Земельного Кодексу України.

Статтею 122 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок у користування відноситься до компетенції сільських, селищних, міських ради.

Відповідно до статті 6 Закону України „Про оренду землі”, орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбаченому Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України „Про оренду землі”, іншими законами України.

Судовою колегією встановлено, що у зв`язку із набуттям права власності на об`єкт нерухомості, листом від 26 жовтня 2006 року за вих. № 152 товариство з обмеженою відповідальністю „Крим-Схід” звернулось до Алуштинської міської ради з клопотанням про внесення змін до пункту 2 рішення № 26/82 від 08 лютого 2006 року в частині строку оренди, встановивши строк оренди у 49 років.

Рішенням від 13 листопада 2006 року б/н постійна комісія з питань будівництва, архітектури та землекористування Алуштинської міської ради вирішила рекомендувати міській раді винести на розгляд питання та внести зміни до пункту 2 рішення Алуштинської міської ради від 08 лютого2006 року № 26/82 „Про передачу земельної ділянки в оренду товариству з обмеженою відповідальністю „Крим-Схід” в частині строку оренди, встановивши строк оренди у 49 років (а.с.21)

Пунктом 1 статті 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що 13 грудня 2006 року Алуштинською міською радою було прийнято рішення № 8/186, яким було відмовлено у внесенні змін до пункту 2 рішення Алуштинської міської ради від 08 лютого 2006 року № 26/82 „Про передачу земельної ділянки в оренду товариству з обмеженою відповідальністю „Крим-Схід” (а.с.23).

Судова колегія вважає вірним посилання суду першої інстанції на частину 9 статті 123 Земельного кодексу України, відповідно до якої рішення про відмову у наданні земельної ділянки в користування має містити мотивовані пояснення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

В силу статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадовці зобов'язані діяти тільки на підставах, в межах повноважень і способом, які передбачені Конституцією і законами України.

У даному випадку, оскаржуване рішення Алуштинської міської ради № 8/186 прийнято з посиланням на норму статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Однак, вказана норма закону лише закріплює виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема, на прийняття рішень в галузі земельних відносин.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку, із змісту прийнятого Алуштінською міською радою рішення № 26/82 від 08 лютого 2006 взагалі не вбачається законодавчого обгрунтування відмови у наданні позивачеві земельної ділянки строком на 49 років. У судовому засіданні суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі таких обгрунтувань також не зроблено (а.с. 22).

При цьому, судова колегія не може визнати обгрунтованими посилання Алуштинської міської ради на Роз`яснення Вищого арбітражного суду України від 27 червня 2001 року № 302-5/743 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з правом власності на землю та землекористуванням” стосовно того, що місцева рада є суб`єктом права власності на землю та лише вона може розпоряджатись нею, оскільки позивач набув право на користуванню земельною ділянкою в силу норм закону у зв`язку із набуттям права власності на об`єкт нерухомості.

Відповідно до частини 9 статті 123 Земельного кодексу України, відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком господарського суду Автономної Республіки Крим про безпідставність відмови Алуштинської міської ради у наданні позивачеві в оренду витребуваної земельної ділянки, а також про обгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 200 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки при винесенні судом першої інстанції оскаржуваної постанови порушень норм матеріального або процесуального права не виявлено, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 198 п.1, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Алуштинської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 березня 2007 року у справі № 2-29/2104-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді