СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

23.10.2007

Справа №2-7/11500-2007

За позовом Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго» (95026, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А) в особі  Євпаторійської філії ОП
«Кримтеплокомуненерго» (97400, м. Євпаторія, вул. Лінейна, 10)

До відповідача  Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1АДРЕСА_1, ідентифікаційний номерНОМЕР_1

Про стягнення   1228,15 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача - Божко О.В. - юрист.,
дов. № 27 від 03.01.2007р.

Від відповідача  - не з'явився.

Суть справи: Орендне підприємство
«Кримтеплокомуненерго» звернулось до Господарського суду АР Крим в особі  Євпаторійської філії ОП
«Кримтеплокомуненерго» з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1про стягнення   1228,15 грн.

Позовні вимоги мотивовані
порушенням відповідачем своїх обов'язків по повній та своєчасній вартості
поставленої йому позивачем за договором №56 від 01.07.2004 р. теплової енергії,
у зв'язку з чим заборгованість СПД ОСОБА_1перед ОП «Кримтеплокомуненерго» в
особі Євпаторійської філії ОП «Кримтеплокомуненерго» за період з 01.11.2005 р.
по 01.08.2007 р. складає  1187,96 грн.,
яка до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена. Крім
того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 12,67 грн. та 27,52
грн. річних.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про
час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою
кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,  підстав для відкладення розгляду справи не
вбачається.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку
статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

01.07.2004 р. між Орендним
підприємством «Кримтеплокомуненерго»
(Постачальник) в особі
Євпаторійської філії ОП «Кримтеплокомуненерго», та Суб'єктом  підприємницької діяльності ОСОБА_1(Споживач)
був укладений договір на постачання теплової енергії №56.

Згідно з п. 1.1 Договору
Постачальник приймає на себе зобов'язання постачати Споживачу теплову енергію у
вигляді теплоносія та гарячої води в договірних обсягах, а Споживач
зобов'язується оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами в
строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 6.4 Договору
теплова енергія сплачується щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за
звітним.

Розрахунковим періодом є
календарний місяць (п. 6.6 Договору).

П. 10.1 Договору передбачено, що
цей договір вступає в силу з 01.07.2004 р. та діє по 01.12.2005 р.

Згідно з п. 10.4 Договір вважається
пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його
дії про його припинення не буде заявлено письмово однією зі сторін.

Сторони не представили суду доказів
припинення дії вказаного договору або зміни його умов, у той час як відповідно
до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством
України доведення такого роду фактів. Таким чином, суд приходить до висновку,
що на момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору
та  вимог  цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193
Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння міна  його  умов
не допускається,  якщо  інше
не   встановлено договором або
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем належним чином виконувались прийняті на себе зобов'язання за
договором на надавались послуги з постачання теплової енергії, однак вартість
наданих послуг СПД ОСОБА_1 оплачувалася несвоєчасно та не в повному обсязі,
через що заборгованість відповідача перед ОП «Кримтеплокомуненерго» в
особі  Євпаторійської філії ОП
«Кримтеплокомуненерго» за період з 01.11.2005 р. по 01.08.2007 р. складає  1187,96 грн.

Відповідач  всупереч вимогам статей 33, 34 ГПК України не
представив доказів оплати вартості наданих йому послуг.  При таких обставинах  матеріалами справи підтверджується факт
невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті наданих йому послуг за договором
№56 від 01.07.2004 р., через що  вимоги
позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі  1187,96 грн. підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК
України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК
України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання.

Отже, види забезпечення виконання
зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне
виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій
задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язань
будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також
створює зобов'язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним
правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного
виконання господарського зобов'язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК
України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків
не передбачено законом або договором.

В пункті 6.4 Договору сторони
передбачили, що у разі  ненадходження
грошових коштів до зазначеного строку Споживач за кожен день прострочення
сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки  Національного банку України.

Судом встановлено, що заявлений
позивачем до відшкодування розмір пені за період з 11.02.2007 р. по
01.08.2007р.  у сумі 12,67 грн.
обчислений правомірно, через що підлягає стягненню з відповідача.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України
щодо встановлення обов'язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних
від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК
України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти.

Матеріалами  справи підтверджується, що 3% річних у
розмірі 27,52  грн. також розраховані
позивачем правомірно, а тому також підлягають стягненню з СПД ОСОБА_1

Державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з
відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1АДРЕСА_1, ідентифікаційний номерНОМЕР_1 на користь Орендного
підприємства «Кримтеплокомуненерго» (95026, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А,
ідентифікаційний код 03358593) в особі
Євпаторійської філії ОП «Кримтеплокомуненрго» (97400, м. Євпаторія, вул.
Лінейна, 10, ідентифікаційний код 26178681) заборгованість у розмірі 1187,96
грн.,  пеню у розмірі 12,67 грн., 3%
річних у сумі 27,52 грн., 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.