ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.10.2007
Справа №2-16/7565-2007

За позовом - Територіального відділення Антимонопольного комітету України в АРК (95000, м. Сімферополь, пр. Кірова, 13, р/р 0182 в УДК в АРК м. Сімферополя, МФО 824026, ОКПО 23895258)

до відповідача -  Відкритого акціонерного товариства  «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» (95011, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 20 А)

Про  стягнення  32 000,00 грн.

За зустрічним позовом  - Відкритого акціонерного товариства  «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» (95011, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 20 А)

До відповідача  -  Територіального відділення Антимонопольного  комітету України в АРК (95000, м. Сімферополь, пр. Кірова, 13, р/р 0182 в УДК в АРК м. Сімферополя, МФО 824026, ОКПО 23895258)

Про визнання недійсним рішення

Суддя Омельченко В.А.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача –   не з’явився

Від відповідача –  Нікітін В.А. – представник, дов. б/н від 02.04.207 року

Суть спору:  Позивач  Територіальне відділення   Антимонопольного  комітету України в АРК, м. Сімферополь звернувся до господарського суду АРК з позовною заявою до відповідача  Відкритого акціонерного товариства  «Акціонерна компанія «Кримавтотранс»  про стягнення з останнього  суму штрафу в розмірі 32 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням територіального відділення АМКУ в АРК від 03.11.2006 р. № 42/05-13/53 на відповідача був накладено зазначений штраф  якій  відповідач не оплатив у добровільному порядку.

Не погодившись з позовом відповідач звернувся до господарського суду з зустрічною позовною заявою до позивача по первісному позову  про визнання рішення ТВ АМК України в АРК від 03.11.2006 р. № 42/05-13/53   на якому ґрунтуються позовні вимоги ТВ АМКУ в АРК недійсним з мотивів не відповідності його діючому законодавству.

По клопотанню сторін розгляд справи був продовжений в порядку ст. 69 ГПК України

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення сторін,  суд, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до розпорядженням голови  ТВ АМКУ в АРК від 28.12.2004 р. № 05/2242 розпочата планова перевірка  ВАТ  «АК «Кримавтотранс» на предмет виконання вимог законодавства про захист економічної конкуренції. Вказаним розпорядженням затверджено склад комісії яка буде проводити перевірку, а також план перевірки.

За результатами здіснення перевірки ТВ АМКУ в АРК 31.03.2005 р був складений акт № 05-121/18.

Розпорядженням голови ТВ АМКУ в АРК від 27.04.2005 р. № 18/05-14.3/13 розпочато розгляд справи про порушення ВАТ «АК «Кримавтотранс» законодавства про захист економічної конкуренції.

03.11.2006 р. адміністративна колегія ТВ АМКУ в АРК на підставі вище зазначених документів  прийняла рішення № 42/05-13/53 по справі № 18/05-26/13..

Вказаним рішенням адміністративна  колегія ТВ АМКУ в АРК визнала що ВАТ

«АК «Кримавтотранс» займає монопольне положення на товарному   ринку «автостанційни послуги» по АРК з долею 100 відсотків за період з 01.01.2004 р. по 01.05.2005 р.. Визнала що дії ВАТ «АК «Кримавтотранс» по встановленню залежності  вартості автостанціонного збору   з пасажирів від вартості квітка, а не від фактичних затрат автостанцій за надання ними обов’язкових послуг є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 2 ст. 50 і пп.. 1 и 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» і кваліфікуються як порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом встановлення таких цін або інших умов придбання або реалізації товару які б були неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку і застосування різних цін або різних умов до рівнозначних угод з суб’єктами господарювання, продавцями або покупцями без об’єктивно виправданих на те причин.

За назване порушення   був накладений штраф у розмірі 16 000 грн.. Також  визнано що дії ВАТ «АК «Кримавтотранс» які виразилися у встановленні послуг пов’язаних з перевезенням  пасажирів в коефіцієнтах від розрахункової вартості додаткових зборів у тому числі за оформлення повернення квітка, що суперечить Правилам надання послуг пасажирського автомобільного транспорту і зачіпляє інтереси споживачів  є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого п. 2 ст. 50, п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» які кваліфікуються як зловживання монопольним становищем на ринку у вигляді встановлення таких цін придбання або реалізації  товару, які б були неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку. За вказане порушення накладено на ВАТ «АК «Кримавтотранс» штраф у розмірі 16 000 грн..

Вказане рішення було направлено ВАТ «АК «Кримавтотранс» 07.11.2006 р. і отримано товариством 10.11.2006 р..

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа на яку накладено штраф по рішенню органа АМКУ сплачує його в двомісячний  термін з дня отримання рішення про накладення штрафу.

Таким чином строк для оплати суми штрафу наступив 10.01.2007 року.

10.01.2007 р. ТВ АМКУ в АРК надіслало ВАТ «АК «Кримавотранс» вимогу про виконання рішення про накладення штрафу. (ст.. справи 6).

ВАТ «АК «Кримавтотранс»  звернувся  до господарського суду АРК з адміністративним позовом до ТВ АМКУ в АРК про визнання недійсним рішення № 42/05-13/53 від 03.11.2006 р..

Ухвалою господарського суду АРК від 02.04.2007 р. провадження по страві закрито ( ст.. справи 5).

В  судовому засіданні, що відбулося 15.10.2007 року відповідач ВАТ «АК «Кримавтотранс» надав  клопотання про припинення провадження по справі в частини позовних вимог ТВ АМКУ в АРК про стягнення з товариства 32 000 грн. у зв’язку з відсутністю предмету спору. Клопотання мотивовано тим що ВАТ «АК «Кримавтотранс»  сплатив  суму штрафу в підтвердження чого надав суду платіжне доручення.

Відповідно до ч. 1 пп. 1-1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження по справі якщо відсутній предмет спору.

Надане ВАТ «АК «Кримавтотранс» платіжне доручення від 04.10.2007 р. № 1561 є належним доказом сплати штрафу.

Отже за таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

В процесі розгляду даної  справи   відповідач  ВАТ «АК «Кримавтотранс» звернувся  до  господарського суду АРК  з зустрічною з позовною заявою про визнання рішення ТВ АМКУ в АРК № 42/05-13/53 від 03.11.2006 р.. недійсним.

Позовні вимоги мотивовано тим що оскаржуване рішення прийняте  без врахування положень діючого законодавства.

Зокрема 14.03.2000 р. ВАТ «АК «Кримавтотранс» видано наказ № 57 вказаним наказом у відповідності з Законом України «Про захист прав споживачів», та Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затвердженими Постановою КМУ від 18.02.1997 р. № 176 встановлено вартість автостанційних послуг пов’язаних з перевезенням  пасажирів у таких розмірах – автостанційний збір 10 % від вартості квітка. Також встановлена вартість послуг пов’язаних з перевезенням  пасажирів в коефіцієнтах від розрахункової вартості додаткових зборів, у тому числі, за попередній продаж квитків 1, 0 , за замову квитків по телефону 0, 5, за попередній продаж квитків по броні на зворотній шлях 1, 0  і т.і.

До вказаного наказу додані розрахунки вартості додаткових зборів за послуги надані пасажирам, розрахунок  вартості зберігання одного міста, розрахунок автостанційного збору.

21.03.2000 р.  вказаний наказ, а також всі додатки до нього були зареєстровані в Головному управлінні юстиції Міністерства юстиції України в АРК за  № 3/230.

На підставі вказаного наказу відповідач  здійснював розрахунок, а також утримання автостанційного збору з пасажирів при продажу квитків.

Відповідно до п. 13 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджених Постановою КМУ от 18.02.1997 р. № 176  в редакції  постанови КМУ  від 29.01.2003 року № 141 за  надання  обов'язкових послуг автостанцій та автовокзалів з осіб,  які придбавають  проїзні  квитки,  справляється  відповідно автостанційний  чи автовокзальний збір,  розмір якого визначається калькуляцією пов'язаних з наданням цих послуг витрат та  кількістю пасажирів,   що   ними   скористалися,   і  не  може  перевищувати встановленого граничного рівня.

Державне регулювання автостанційного чи автовокзального збору та встановлення його граничного рівня,  збору за додаткові послуги автостанцій (автовокзалів) і плати пасажирських перевізників за обов'язкові послуги здійснюється відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 100 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджених Постановою КМУ от 18.02.1997 р. № 176  в редакції  постанови КМУ  від 29.01.2003 року № 141  надання послуг автостанцій населенню, пасажирам и перевізникам повинно організовуватися у відповідності з технологічним процесом. Типовий процес надання послуг пасажирських автостанцій і автовокзалів затверджується Мінтрансом  України.

28.08.2001 р. Міністерство транспорту України наказом № 565 затвердило Типовий технологічний процес надання послуг пасажирських автостанцій і автовокзалів, яким  встановлено, що розмір плати пасажирів за обов’язкові автостанційні послуги не повинен залежати від дальності поїздки пасажира и вартості квітка.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про підприємства» , що діяв на той час підприємства реалізовує свою продукцію, майно по цінам і тарифам встановленим самостійно або на договірній підставі, а у випадках передбачених законодавчими актами України по державним цінам та тарифам.

Відповідно до п. 2  Методичних рекомендацій по формуванню собівартості перевозки  (робіт, послуг) на транспорті затверджених наказом Міністерства транспорту України 05.02.2001 р. № 65 рекомендації  можуть застосовуватись для цілей планування, ведення обліку і калькулювання собівартості перевезень вантажів і пасажирів,  робіт і послуг, пов'язаних з транспортним процесом, як на транспортних підприємствах,  так і на інших  підприємствах, що виконують зазначені роботи (послуги), незалежно від форм власності і підпорядкування,   але    з    врахуванням    технологічних    і організаційних особливостей кожного підприємства.

Суд не приймає до  уваги доводи позивача  по зустрічній позовній заяві  про те, що  останній іспитує  значну конкуренцію з боку «нелегальних  перевізників», оскільки  відповідач   може  дослідити  тільки  ті ринки  і ті  відносини  які сформовані  та функціонують   в межах діючого законодавства.

Позивач по зустрічній позовній заяві   не надав яких – либонь  доказів  які б свідчили про прояв  значної  конкуренції   на даному ринку з боку   яких – либонь  суб’єктів   господарювання , та яким чином  прояв значної  конкуренції  сприяло та  сприяє  на  господарську діяльність.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції»  № 2210-ІІІ  від 11.01.2001 року позивач по зустрічній позовній заяві  має  право  оскаржити рішення  органів  Антимонопольного  комітету  України повністю або частково   до  господарського  суду  у  двомісячний  строк  з  дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Таким чином,  передбачений цією нормою  строк є  присічним.

Як вбачається з матеріалів справи ВАТ «АК «Кримавтотранс» звернувся до господарського суду з позовом про визнання рішення недійсним 21.06.2007 р. тобто   з порушенням встановленого названою статтею строку. За таких обставин позовна заява позивача по зустрічному   позову  задоволенню не підлягає.

При вказаних обставинах вимоги позивача по первісному позову   підлягають припиненню на підставі п.п 1-1 ст. 80 ГПК України.

В частині  рішення ТВ АМК України в АРК від 03.11.2006 р. № 42/05-13/53  недійсним  вимоги задоволенню не підлягають.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні  15.10.2007 року.

Рішення оформлено та підписано у відповідності зі ст.84 ГПК України  22.10.2007 року

На підставі викладеного, керуючись ст.49 ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

В И Р І Ш И В :

1.          По первісному позову  провадження по справі  припинити

2.          По зустрічному позову – в позові  відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Омельченко В.А.