ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.12.07р.

Справа
№ 1/227-07

За
позовом  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Львів,

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНІЛ",
м.Дніпропетровськ,

про стягнення 43370грн. 76коп.

за
зустрічним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю „Вініл”, м.    Дніпропетровськ

до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення збитків  у розмірі 3503грн.97коп.

Суддя
Рудь І.А.

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним
позовом) - не з'явився

від
відповідача (позивача за зустрічним позовом) - Аверков В.М., дов. № 60 від
23.10.2007р.

СУТЬ
СПОРУ:

Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом, у якому
просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Вініл” збитки у
розмірі 30745 грн. 76 коп. за простій автомобілів та заборгованість за надані
позивачем послуги за договором-дорученням №22/06/3 від 15.02.2006р. у розмірі
12625 грн.00коп., а всього просить стягнути з відповідача 43370 грн. 76 коп.
Позов обґрунтовує тим, що відповідач порушив свої зобов'язання за вищевказаним
договором, допустивши наднормативні простої транспорту, що встановлені
відповідно до заявки на перевезення вантажу, тому несе відповідальність, згідно
із договором та законодавством. Крім того, відповідачем не оплачено рахунок,
виставлений позивачем за надані послуги.

Представник
позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач
позовні вимоги не визнає, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними.
Вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту простою
транспорту, а також доказів щодо вини відповідача у скоєнні даного порушення.

Крім
того, у відзиві на позов вказує на те, що позивач просить стягнути збитки,
однак, не підтвердив документами факту заподіяння йому збитків, пов'язаних зі
сплатою ним штрафів. Якщо позовні вимоги стосуються штрафів у вигляді неустойки
за порушення договірних зобов'язань відповідачем, згідно із п.6.1.Договору, то,
відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України,
позивач повинен надати до суду відповідний Акт, що складається у разі
розбіжностей між Перевізником та Вантажовідправником (Вантажоодержувачем), який
засвідчує факт простою автомобіля у пунктах вантаження та розвантаження понад
встановлені норми часу і може служити підставою для матеріальної
відповідальності.

Одночасно,
13.07.07р. від Товариства з обмеженою відповідальністю „Вініл” до господарського
суду надійшов зустрічний позов про стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 збитків у розмірі 3503грн.00коп., який ухвалою суду від 18.07.07.
прийнято для спірного розгляду з первісним позовом.

Позовні
вимоги позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) обґрунтовує тим,
що, при виконанні своїх зобов'язань за договором №22/06/3 від 15.02.2006р. та
згідно із заявкою на перевезення вантажу, при перевезенні вантажу ТОВ „Вініл”,
водієм Аверкова А.Г. (відповідача за зустрічним позовом) було пошкоджено даний
вантаж, що було виявлено при його вивантаженні на складі ТОВ «Вініл», про що
складено відповідний акт. Зазначеними діями відповідача спричинено ТОВ
«Вініл»збитків на суму 3503грн.00коп.

Відповідач
за зустрічним позовом позовні вимоги не визнає, посилаючись у відзиві на
відсутність належних доказів щодо вини відповідача та обґрунтованих доказів
щодо нарахованої суми спричинених збитків у розмірі 3503грн.00коп.

У
призначене судове засідання 07.12.07р. представник позивача за первісним позовом
(відповідач за зустрічним) не з'явився, будучи повідомлений належним чином про
час та дату розгляду справи, про що свідчить особистий підпис про одержання
ухвали суду від 27.11.07р. (а.с.106). За таких обставин, суд вважає можливим
розглянути справу за його відсутності.

За
згодою представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) в
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення, відповідно
до ст.85 ГПК України.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши представників сторін, оцінивши докази в їх
сукупності, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2006р.
між Товариством з обмеженою відповідальністю „Вініл” та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір-доручення №22/06/3 про надання
послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у
міжнародному і міжміському сполученні (надалі Договір).

Відповідно
до тексту Договору, Довіритель іменується Замовником (відповідач), а Повірений
іменується Експедитором (позивач).

Пунктом
2.1. Договору встановлено, що за дорученням Замовника і на підставі даного
Договору, Експедитор взяв на себе зобов'язання по наданню послуг по пошуку і
підбору перевізників, тобто організовує перевезення вантажів автомобільним
транспортом по території України і зарубіжних країн; робить розрахунки з усіма
учасниками транспортного процесу і має повноваження по встановленню вартості
перевезення та особистої винагороди, виходячи з умов конкретного перевезення;
бере участь у складанні актів у випадках, передбачених чинним законодавством і
вирішує з замовником претензійні питання; за згодою сторін виконує інші
доручення перевізника.

За
умовами п.2.2. Договору Експедитор виступає від імені перевізника й укладає
договори від його імені з іншими особами для виконання зобов'язань за цим
договором.

Згідно
із п.2.3. Договору, сторонами передбачено, що конкретні умови по кожному
замовленню обмовляються у Заявці.

Позивач
просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 30745 грн. 76 коп. за
наднормовий простій транспортних засобів, та заборгованість за надані позивачем
послуги за договором-дорученням №22/06/3 від 15.02.2006р. у розмірі 12625
грн.00коп.

На
підтвердження позовних вимог до матеріалів справи долучено ксерокопії
факсимільних заявок відповідача (замовника) на перевезення вантажу автомобільним
транспортом із Чехії (Голубков) до України (Дніпропетровськ): одна заявка від
06.03.2006р. та дві заявки від 17.03.2006р., а також ксерокопії транспортних
накладних.

Крім
того, до позовної заяви долучено розрахунок суми позову, в якому позивач вказує
перелік автомобілів та кількість їх наднормового простою, та суму штрафних
санкцій за кожну добу простою, всього у сумі 5000Євро, що за розрахунком
останнього, становить 30745грн.76коп.

Відповідач
заперечує проти позовних вимог, посилаючись на відсутність належних доказів у
позивача, на підтвердження позовних вимог. У відзиві на позовну заяву та у
судовому засіданні відповідач зазначив, що позивачем не долучено до позову та
не надано до суду документів, що підтверджують факт простою автомобілів, якщо
він мав місце, та наявність вини відповідача з цього приводу.

Крім
того, відповідач вказує на відсутність доказів на підтвердження факту надання
позивачем послуг автоперевезення вантажу на суму 12625грн.00коп.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

За
приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного
експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок
другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених
договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором
транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора
організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним
експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або
від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і
одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Положення
цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються
перевізником.

Умови
договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо
інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Умовами
Договору №22/06/3 від 15.02.2006р. сторони встановили обов'язки Експедитора та
Замовника при виконанні даного Договору.

Так,
зокрема, пунктами 3.2.1.-3.2.3. Договору встановлено, що Замовник зобов'язується
вчасно передавати Експедитору заявки на організацію автомобільних перевезень
вантажів; погоджувати з Експедитором ставки на кожну з послуг, що надаються чи
на сукупність послуг, що надаються, в цілому; вчасно, у терміни обумовлені у
кожному окремому випадку, робити розрахунки з Експедитором.

Відповідно
до ст. 931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором
транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Розділом
4 Договору №22/06/3 від 15.02.06р. передбачено порядок платежів та розрахунку
за послуги. Відповідно до п.п.4.1., п.4.4., 4.5. ціни за даним договором
встановлені в гривнях; порядок і термін оплати обмовляється в разовій заявці,
що направляється Експедитору перед конкретним перевезенням.

Оплата
послуг Експедитора здійснюється Замовником на розрахунковий рахунок Експедитора
на підставі належним чином оформлених оригіналу або ксерокопії СМR, з печатками
про одержання вантажу й оригіналів рахунку, податкової накладної, акту
виконаних робіт (а.с.44).

Таким
чином, за домовленістю сторін, встановлено порядок оплати послуг Експедитора,
та перелік необхідних документів для здійснення розрахунку Замовником за надані
Експедитором послуги перевезення вантажу.

Як
встановлено судом, на підставі заявок Замовника, Експедитором надавалися
послуги по організації перевезення вантажу найманим вантажним транспортом,
однак зазначені документи не було долучено позивачем до позовної заяви.

В
ході судового розгляду справи, на вимогу суду щодо надання необхідних доказів
на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, позивачем надано для
огляду оригінали заявок на перевезення вантажу та їх ксерокопії від
06.03.2006р., дві заявки від 17.03.2006р., а також ксерокопії СМR, які долучено
до матеріалів справи (а.с.14-17, а.с.60-62, 96-99).

Однак,
вищевказані документи не можуть бути належними доказами на підтвердження
позовних вимог з огляду на наступне.

За
приписами ст.ст.33,34 Господарського процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.
Господарський  суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування,  не
можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Із
тексту позовної заяви, заявок на перевезення та із товарно-транспортних
накладних CMR вбачаються розбіжності щодо відомостей, зазначених у даних
документах, внесено виправлення у заявках та накладних, які не погоджено та не
засвідчено сторонами належним чином.

Представник
відповідача у судовому засіданні пояснив, що виправлення у заявках та
товарно-транспортних накладних допущено позивачем самостійно, без погодження з
відповідачем.

В
матеріалах справи наявний рахунок №01/18/04 від 18.04.06р., відповідно до якого
відповідач повинен оплатити позивачу за надані транспортно-експедиційні послуги
та винагороду експедитора у сумі 12625грн.00коп., який залишився не оплаченим
відповідачем на час розгляду справи.

Як
встановлено судом, Експедитором надавалися послуги по організації перевезення
вантажу найманим вантажним транспортом, у зв'язку, згідно із Правилами
перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, при перевезенні
вантажу необхідно належним чином оформляти дорожні листи.

Відповідач
не заперечує факту надання позивачем послуг перевезення, однак, вказує на те,
що позивачем не було надіслано на адресу відповідача рахунок та інших
необхідних документів, на підставі яких відповідачем проводиться належний розрахунок
за надані послуги, як це передбачено п.4.5. укладеного сторонами Договору від
15.02.06р.

В
матеріалах справи відсутні докази надіслання позивачем на адресу відповідача
належним чином оформлених оригіналу або ксерокопії СМR, з печатками про
одержання вантажу й оригіналів рахунку, податкової накладної, акту виконаних
робіт, відповідно до умов Договору щодо оплати Замовником послуг Експедитора.
Також, в матеріалах справи відсутні і належним чином оформлені дорожні листи за
спірний період.

Позивачем,
в ході судового розгляду справи, не було надано до суду доказів на
підтвердження відправки вищезазначених документів відповідачу та доказів
досудового врегулювання спору, а також обґрунтованого розрахунку суми
заборгованості відповідача за надані послуги у розмірі 12625грн.00коп.

За
наведених обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за надані послуги в сумі 12625грн.00коп. не
підтверджені належним чином та не підлягають задоволенню.

Щодо
вимог позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді штрафних санкцій
за наднормовий простій автотранспорту у сумі 30745грн.76коп., то суд вважає їх
такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Позивач
вказує на те, що завдані останньому збитки у розмірі 30745 грн. 76 коп. за вини
відповідача, у зв'язку з наднормативним простоєм транспортного засобу на місцях
навантаження-вивантаження. Однак, доказів на підтвердження факту
спричинення йому збитків, пов'язаних зі сплатою ним штрафів, до суду не надано.

Крім
того, позивачем проведено розрахунок самостійно, доказів надіслання
обґрунтованого розрахунку суми збитків на адресу відповідача та досудового
врегулювання спору з цього питання позивачем також не надано.

Одночасно,
умовами Договору від 15.02.06р. за домовленістю сторін передбачено обов'язки та
відповідальність сторін при виконанні цього Договору.

Так,
зокрема, пунктами 3.1.6. та 3.1.7. Договору встановлено, що Експедитор
зобов'язується виконувати інструкції Замовника, що стосуються маршруту, митної
обробки, прикордонних переходів; негайно інформувати Замовника про будь-які
затримки і проблеми, що виникають при транспортуванні вантажу.

Відповідно
до пункту 6.1. Договору, Замовник оплачує Експедитору наднормативні простої
транспортного засобу, що виникають з вини Замовника, у часі перевезення чи на
місцях навантаження-вивантаження за кожну повну добу наднормативного простою як
обумовлено у наданій заявці. Припустимою нормою часу на
навантаження/вивантаження і митне оформлення вантажу сторони встановили 96
годин, передбачено штраф 100 Євро по курсу НБУ за кожну добу простою.

Згідно
із п.15.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні,
затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р.
№363(далі Правила), встановлено, що, у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а
також у разі розбіжностей між Перевізником та Вантажовідправником
(Вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної
відповідальності, оформляються актом відповідної форми. За приписами п.15.2.
Правил встановлено, зокрема, що Перевізник, Вантажовідправником і
Вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини як простій автомобіля у
пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу.

Доказів
на підтвердження факту простою, а також звернення позивача до відповідача з
вимогою щодо оформлення відповідного акту, у зв'язку з простоєм автотранспорту,
позивачем до суду не надано.

Крім
того, у товарно-транспортних накладних, долучених до справи позивачем, наявні
відмітки відповідача про одержання та вивантаження вантажу у дні прибуття
автотранспорту на склад підприємства.

Відповідно
до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

З
урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на
користь позивач збитків у сумі 30745грн.76коп. є не обґрунтованими та не
підтвердженими належними доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно
зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати
покладаються на позивача.

Товариством
з обмеженою відповідальністю „Вініл” заявлено зустрічний позов про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 спричинених збитків у розмірі 3503грн.00коп.,
у зв'язку з пошкодженням вантажу ТОВ «Вініл»під час перевезення відповідачем.

Позивач
за зустрічним позовом обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем за
зустрічним позовом, відповідно до умов Договору-доручення №22/06/3 про надання
послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом,
укладеного між сторонами 15.02.06р., та заявки позивача на перевезення від
15.02.06р., за вказаним маршрутом було здійснено найманим транспортом
перевезення вантажу: частин печатного обладнання - постачальник Чехія.

При
розвантаженні вказаного автомобіля на складі позивача 02.03.06р. було виявлено
пошкодження вантажу під час його перевезення, у зв'язку з чим експертом
Дніпропетровської торгово-промислової палати, за участю представників сторін,
було складено акт ГИ -11 від 02.03.06р.

В
результаті пошкодження перевізником вантажу ТОВ «Вініл», зазначеного у акті,
позивачу за зустрічним позовом спричинено збитки на суму 3503грн.97коп.

Відповідач
за зустрічним позовом не визнає позовні вимоги, однак, у відзиві на зустрічний
позов  вказує, що у випадку погашення ТОВ
«Вініл»заборгованості за надані послуги перевезення та штрафних санкцій за
простій автотранспорту, згідно із позовними вимогами у первісному позові, ПП
ОСОБА_1 зменшить свої позовні вимоги на суму завданих ТОВ «Вініл»збитків у
розмірі 3503грн.00коп.

Дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов висновку, що зустрічний позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Умовами
Договору №22/06/3 про надання послуг по організації перевезення вантажів
автомобільним транспортом у міжнародному і міжміському сполученні від
15.02.2006р., укладеного між сторонами, встановлено обов'язки Експедитора та
Замовника при виконанні цього Договору.

Так,
зокрема, пунктом 3.1.4. Договору встановлено, що Експедитор зобов'язується
стежити за розміщенням і кріпленням вантажу на вантажній платформі, щоб
уникнути ушкодження вантажу і рухомого складу під час навантаження і транспортування.

Відповідно
до п.6.11. Договору, Експедитор несе повну матеріальну відповідальність за
схоронність вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту передачі
вантажу вантажоодержувачу, зазначеному в СМR.

Частиною
1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За
приписами ст.934 ЦК України встановлено, що Експедитор несе відповідальність за
порушення зобов'язань за договором транспортного експедирування.

На
підтвердження зустрічних позовних вимог позивачем долучено до справи копію Акту
експертизи, копію двостороннього акту від 02.03.06р. про виявлені пошкодження
вантажу, копію міжнародної товарно-транспортної накладної від 24.02.06р., запит
щодо вартості пошкодженого вантажу, довідку щодо курсу валют за ставкою НБУ.

В
матеріалах справи наявна копія претензії від 09.03.06р. за вих. №384 про
відшкодування завданих збитків з розрахунком суми претензії, яка була
направлена позивачем на адресу відповідача ФОП ОСОБА_1, однак, на час розгляду
справи залишена без відповіді та збитки відповідачем також не відшкодовано.

Відповідно
до ст. 623 ЦК України, боржник,  який
порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір  збитків,
завданих  порушенням  зобов'язання, доказується кредитором.
Збитки  визначаються  з урахуванням ринкових цін, що існували на
день добровільного задоволення боржником
вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом. При
визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.

Як
вбачається із тексту позовної заяви, позивач за зустрічним позовом вказує суму
збитків у розмірі 3503грн.97коп., яка складається із: вартості пошкоджених
деталей електродвигунів печатного обладнання; 0,2% митного збору; 2% державного
мита від суми пошкоджених деталей; транспортних витрат по доставці деталей для
заміни пошкоджених деталей обладнання.

За
приписами ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Як
встановлено судом, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження
позовних вимог щодо розміру завданих збитків. Позивачем, в ході судового
розгляду справи, також не було надано до суду доказів, на які посилається
позивач як на підставу своїх позовних вимог, а саме: документи на підтвердження
вартості пошкоджених деталей (рахунки, докази сплати рахунків); докази щодо
транспортних витрат по доставці деталей для заміни пошкоджених (оригінали та
належним чином засвідчені копії фінансових документів ); фінансові документи на
підтвердження сплати митного збору та державного мита, тощо.

За
наведених обставин, суд вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю
„Вініл” зустрічні позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 збитків у сумі 3503грн.00коп. не підтверджено належними доказами.

Таким
чином, зустрічний позов є необґрунтованим, та таким, що не підлягає
задоволенню.

Відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати
покладаються на позивача за зустрічним позовом.

На
підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

У
позовних вимогах за первісним позовом відмовити.

У
позовних вимогах за зустрічним позовом відмовити.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання.

Суддя

І.А.
Рудь

Рішення
підписано 24.01.08р.