ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р.

№ 13/1156

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого  Н. Волковицької Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Лозовий Э.В. -довіреність від
12.03.2007 р.

відповідача

ОСОБА_1. -довіреність від
12.03.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Гранекс -Черкаси”

на постанову

від 08.06.2007 р. Київського
міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

№ 13/1156 господарського суду
Черкаської області

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Гранекс -Черкаси”

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2

про

розірвання договору та стягнення
60000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “Гранекс -Черкаси” звернулось
до господарського суду Черкаської області з позовом до СПД ОСОБА_2 про
розірвання договору № 11/07 від 11.07.2005 р. про надання юридичних послуг з
01.02.2007 р. та стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 60000,00 грн.,
посилаючись на пункти 2.1-2.4, 4.1, 7.1 та 9.4 договору, статті 526, 530
Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
згідно умов укладеного між сторонами договору № 11/07 від 11.07.2005 р.
відповідач мала представляти інтереси позивача на всіх стадіях процесу, що
проводився господарським судом Черкаської області стосовно банкрутства СТОВ
“Деньгівське”, але як представник ТОВ “Гранекс”, участі у процедурі банкрутства
не брала. Не приймала участі і в укладенні мирової угоди і в процесі з її
затвердження. Правова робота була проведена ОСОБА_1. і ОСОБА_3. за договором №
Ю-27/05 про надання юридичних послуг, укладеним між позивачем та ПП “Юридичне
бюро Терентьєв і партнери” від 14.06.2005р., за що з останнім була проведена
окрема оплата  у загальній сумі 30 000
грн.

Позивач вважає, що відповідачем на
виконання умов договору № 11/07, фактично нічого не зроблено і кошти в сумі 60
000 грн. останньому перераховані безпідставно.

Листом від 26.01.2007р. за вих. №18
відповідачу було запропоновано розірвати укладений договір, на що відповіді від
відповідача позивач не отримав.

У відзиві на позовну заяву СПД
ОСОБА_2. проти позову заперечувала, при цьому, зокрема, зазначаючи, що
пропозицію про розірвання договору № 11/07 на підставі статті 188
Господарського кодексу України було вручено відповідачу у відділенні поштового
зв'язку 26.02.2007 р., тобто після подання позивачем позову.

Щодо вимоги про повернення коштів
відповідач зазначала, що по-перше, обраний позивачем спосіб захисту порушеного
права, як-то стягнення безпідставно отриманих коштів, можливий згідно із главою
83 Цивільного кодексу України, лише у недоговірних зобов'язаннях пов'язаних із
безпідставним збагаченням, а відповідачем кошти були отримані на підставі
договору № 11/07, по-друге, зобов'язання відповідача з повернення коштів
встановлені пунктами 5.3, 5.4 договору № 11/07 та оскільки жодна із
передбачених договором обставин не настала, обов'язок з повернення коштів не
виник.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 10.04.2007 р. (суддя Скиба Г.М.) в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалюючи рішення господарський суд
зазначив, що припинення провадження у справі про банкрутство свідчить про
виконання умов спірного договору, з чим погодився позивач, підписавши
відповідний акт здачі -приймання робіт.

Стосовно виконання пунктів 2.2, 2.4
договору № 11/07 вивчено можливість вирішення спірних питань із господарюючими
суб'єктами, які користуються майном. До керівництва позивача був доведений
правовий аналіз ситуації і запропоновані шляхи придбання майна.

Пропозиція позивача про розірвання
договору № 11/07 від 11.07.2005 р. була отримана відповідачем лише 26.02.2007
р., після подання позивачем позову, чим порушено вимоги статті 188
Господарського кодексу України.

Господарський суд дійшов висновку,
що:

- дія договору припинена виконанням
і сторони не наполягали на продовженні договору;

- належне виконання договору
підтверджено підписанням акта виконання робіт та перерахуванням обумовленої
грошової суми;

- вказані документи підписані
належними особами; - цивільний кодекс не передбачає такого способу захисту
права, як розірвання договору, дія якого закінчена;

- позивачем не доведена належними
доказами безпідставність отримання відповідачем коштів за договором.

Додатковим рішенням господарського
суду Черкаської області від 16.04.2007р. стягнуто з ТОВ “Гранекс -Черкаси” на
користь СПД ОСОБА_2 судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 6000 грн.

За апеляційною скаргою ТОВ “Гранекс
-Черкаси” Київський міжобласний апеляційний господарський суд (судді: Писана
Т.О., Рудченко С.Г., Мазур Л.М.), переглянувши рішення господарського суду
Черкаської області від 10.04.2007 р. та додаткове рішення господарського суду
Черкаської області від 16.04.2007 р. залишив їх без змін з тих же підстав,
стягнув з ТОВ “Гранекс -Черкаси” на користь СПД ОСОБА_2 судові витрати на
оплату послуг адвоката в сумі 3000 грн.

ТОВ “Гранекс -Черкаси” звернулось з
касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить судові
рішення у справі скасувати та прийняти нове рішення, обґрунтовуючи доводи
касаційної скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник, зокрема, зазначає, що до
укладення договору про надання юридичних послуг з СПД ОСОБА_2. позивач
14.06.2005 р. уклав такий же договір про надання юридичних послуг № 10-27/05 з
ПП "Юридичне бюро "Терентьєв і партнери", змістом якого було
надання юридичних послуг з представництва позивача у процесі банкрутства СТОВ
"Деньгівське", а метою представництва було укладання мирової угоди і
припинення провадження у справі про визнання банкрутом СТОВ "Деньгівське".

Саме за цим договором ОСОБА_1. та
ОСОБА_3. директор та працівник ПП "Юридичне бюро "Терентьєв і
партнери" за довіреністю, виданою ТОВ “Гранекс -Черкаси” приймали участь в
укладанні мирової угоди, її затверджені судом і припиненні провадження у
справі. За участю саме цих представників 17.06.2005 р. була укладена мирова
угода, яка 02.09.2005 р. була затверджена судом.

За виконання умов цього договору
позивач сплатив ПП "Юридичне бюро "Терентьєв і партнери"
винагороду в сумі 30000,00 грн.

Через 23 дні після укладання та
підписання мирової угоди ТОВ “Гранекс -Черкаси” в особі колишнього директора
товариства Басової К.В. було укладено договір про надання юридичних послуг №
11/07 з СПД ОСОБА_2., зміст пунктів 2.1, 2.3, 2.4 якого повністю тотожній
змісту юридичних послуг № 10-27/05, укладеного з ПП "Юридичне бюро
"Терентьєв і партнери".

Проте, судами не враховано той
факт, що мирова угода була укладена і підписана 17.06.2005 р., тобто до
укладання спірного договору з відповідачем, не з'ясовано як СПД ОСОБА_2. могла
приймати участь у підготовці проекту мирової угоди.

Крім того, заявник звертає увагу
суду на те, що ним не порушувались вимоги статті 188 Господарського кодексу
України, пропозиція щодо розірвання договору СПД ОСОБА_2. була направлена
26.01.2007 р., відповідь на яку, як вважає скаржник, з урахуванням поштового
обігу мала надійти не пізніше 18.02.2007 р., а тому не дочекавшись відповіді,
19.02.2007 р. ТОВ “Гранекс -Черкаси” подав позов до суду.

Заявник в касаційній скарзі
зазначив, що СПД ОСОБА_2. не надано жодного доказу виконання умов спірного
договору, а лише докази сплати ТОВ “Гранекс -Черкаси” попередньої оплати в сумі
30000,00 грн. та оплати за актом від 06.09.2007 р. в сумі 30000,00 грн.

У відзиві на касаційну скаргу СПД
ОСОБА_2. просила судові рішення у справі залишити без змін, а скаргу без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові
рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної  інстанції норм матеріального і процесуального
права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами першої та апеляційної інстанції 11.07.2005 р. між ТОВ
“Гранекс -Черкаси” та СПД ОСОБА_2. було укладено договір № 11/07 про надання
юридичних послуг, відповідно до умов якого СПД ОСОБА_2. надає послуги з представництва
інтересів ТОВ “Гранекс -Черкаси” в процесі банкрутства СТОВ
"Деньгівське".

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення суми господарський суд Черкаської області, з яким
погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що припинення провадження
у справі про банкрутство СТОВ "Деньгівське" свідчить про виконання
умов договору, з чим  ТОВ “Гранекс -
Черкаси” погодився підписавши відповідний акт здачі -приймання робіт.

Під час розгляду справи судами першої
та апеляційної інстанції зазначалось, що на виконання умов пунктів 2.2 та 2.4
спірного договору № 11/07 СПД ОСОБА_2. вивчено можливість вирішення спірних
питань із господарюючими суб'єктами, які користуються майном. До керівництва
позивача був доведений правовий аналіз ситуації і запропоновано шляхи придбання
майна, що підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи
спірні правовідносини виникли стосовно розірвання договору № 11/07 від
11.07.2005 р. про надання юридичних послуг та стягнення коштів у сумі 60000,00
грн.

Зокрема, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог в частині розірвання спірного договору № 11/07 від 11.07.2005 р.
суд послався на те, що позивачем вказані вимоги пред'явлені без дотримання
терміну, визначеного статтею 188 Господарського кодексу України, оскільки
відповідачем пропозиція про розірвання договору була отримана після подання
позову.

Проте, колегія суддів з таким
висновком погодитися не може та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 188
Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або
договором.

Сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли
згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона
має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за
згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором
або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Матеріали справи містять лист ТОВ
“Гранекс -Черкаси” № 18 від 26.01.2007 р. щодо розірвання спірного договору №
11/07, який було направлено на адресу СПД ОСОБА_2 26.01.2007 р., що вбачається
з наданих доказів, а саме опису вкладення у цінний лист та квитанції (а.с. 10).

Позовна заява направлена до суду
16.02.2007 р.

Разом з цим, поза увагою судів
першої та апеляційної інстанції залишились доводи позивача щодо порушення
відповідачем строків надання відповіді на пропозицію щодо розірвання договору в
порядку статті 188 Господарського кодексу України.

Судами обставини справи щодо
дотримання чи навпаки термінів надання відповіді на пропозицію про розірвання
договору, а також термінів пред'явлення позову про розірвання договору не
з'ясовувались, належні докази не витребовувались.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог стосовно стягнення 60000,00 грн. суди першої та апеляційної
інстанції, посилаючись на виконання СПД ОСОБА_2. умов договору № 11/07 від
11.07.2005 р. на підставі акта приймання -здачі робіт не звернули уваги та не
надали належної оцінки цього акта, оскільки він підтверджує виконання робіт
лише на суму 30000, 00 грн.

Інших доказів на виконання умов
спірного договору матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 4
Господарського процесуального кодексу України рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю
встановленими судом.

Згідно зі статтею 32 вказаного
Кодексу, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини 1 статті 38
Господарського процесуального кодексу України, якщо подані сторонами докази є
недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та
організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні
для вирішення спору.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною
фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Крім того, судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що додатковим рішенням господарського суду Черкаської
області від 16.04.2007 р. були стягнуті з ТОВ “Гранекс -Черкаси” на користь СПД
ОСОБА_2. судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 6000 грн., проте,
судова колегія вважає за необхідне зазначити, що  відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України до складу судових витрат входить оплата,
зокрема, послуг адвоката.

В контексті цієї норми, судові
витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому
випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались,
та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України передбачений розподіл господарських витрат,
зокрема і витрат пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Відшкодування цих витрат
здійснюється за наявності документального підтвердження витрат, пов'язаних з
угодою про надання послуг щодо ведення справи у суді, та належно оформленої
довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного
доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Проте, в даному випадку,
адвокатські послуги були стягнуті лише за заявою відповідача у справі
додатковим рішенням без надання належних доказів та врахування відповідних
приписів Господарського процесуального кодексу України, а саме: розділу VІ щодо
судових витрат та статті 88 щодо підстав на прийняття додаткового рішення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази, рішення у справі підлягає скасуванню, а справа
-направленню на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених
обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117,
пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Рішення господарського суду
Черкаської області від 10.04.2007 р., додаткове рішення господарського суду
Черкаської області від 16.04.2007 р. та постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 08.06.2007 р. у справі № 13/1156
скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Черкаської
області

Касаційну скаргу ТОВ “Гранекс
-Черкаси” задовольнити частково.

Головуючий                                                                                    Т.
Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л. Рогач