СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

18 грудня 2007 року

Справа № 2-30/8000-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Гонтаря В.І.,

суддів
Борисової Ю.В.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивач: не
з'явився, Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1;

представник відповідача: Булат
Костянтин Миколайович, довіреність №
1550/9/10-0   від 10.02.07,  Державна податкова інспекція у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Ловягіна Ю.Ю.) від 01 жовтня 2007
року у справі № 2-30/8000-2007А

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Сімферополь, 95048)

до
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
(вул. М. Залки, 1/9, Сімферополь, 95053)

про визнання протиправними дій
відповідача по реєстрації позивача як платника податку на додану вартість
03.06.2005

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 01 жовтня 2007 року (суддя Ловягіна Ю.Ю.)
відмовлено в позові суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Постанова суду обґрунтована тим, що
дії Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки
Крим в цілому узгоджуються з вимогами чинного законодавства і відповідно до
обставин, що склалися, є вірними по суті, окремі порушення процедури реєстрації
позивача як платника податку на додану вартість не можуть бути підставою для
визнання дії Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим неправомірними.

Не погодившись з постановою суду,
суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить постанову
господарського суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована
посиланнями суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на порушення
господарським судом Автономної Республіки Крим норм матеріального та
процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не
прийнятий до уваги той факт, що Державною податковою інспекцією у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим порушено вимоги пункту 9.5. статті 9
Закону України „Про податок на додану вартість”, а саме, свідоцтво про
податкову реєстрацію у якості платника податку на додану вартість не було йому
видано протягом десяти днів від дня отримання реєстраційної заяви.

В судове засідання суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 не з'явився, про дату, час та місце слухання
справи повідомлений належним чином ухвалою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 10 грудня 2007 року та судовими повістками, які були
відправлені рекомендованою кореспонденцією та вручені сторонам у справі, що
підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення
поштового відправлення.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства України неприбутті у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду
справи.

Повторно переглянувши матеріали
справи в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія
Севастопольського апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 не підлягаючою задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовом про визнання протиправними дій Державної
податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим щодо
реєстрації його як платника податку на додану вартість 03 червня 2005 року,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим порушено пункт 9.5. статті 9 Закону України „Про
податок на додану вартість” в частині строку видачі свідоцтва про реєстрацію у
якості платника податку на додану вартість, у зв'язку з чим суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 не вважав себе платником податку на додану
вартість. Крім того, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 вказує на те,
що в цей період був на спрощеній системі оподаткування, отже, не повинен був
реєструватися як платник податку на додану вартість незалежно від загальної
суми здійснених ним операцій  з поставки
товару.

В ході судового розгляду
встановлено, що згідно з даними звітів суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 як платника єдиного податку за перший квартал 2004 року обсяг виручки від
реалізації товарів за звітний квартал наростаючим підсумком з початку дії
свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році становив -72061,00
грн., за четвертий квартал 2004 року -482672,00 грн., за перший квартал 2005
року -149984,00 грн.. Тобто, за останні 20 місяців загальна сума від здійснення
операцій з поставки товарів (послуг) суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 становить 704717,00 грн.

Відповідно до положень підпункту
2.3.1. пункту 2.3. статті 2 Закону України „Про податок на додану вартість”(в
редакції Закону на період з 31 березня 2005 року по 01 червня 2005 року) особа
підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку в разі, коли загальна сума
від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з
використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі
або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти
календарних місяців сукупно перевищує 30000,0 грн. (без урахування податку на
додану вартість) незалежно від того, який режим оподаткування використовує така
особа згідно із законодавством.

Саме на підставі вказаної норми
Закону України „Про податок на додану вартість” 03 червня 2005 року суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 був зареєстрований як платник податку на
додану вартість.

Дане свідоцтво було направлено на
його адресу 06 червня 2005 року рекомендованою кореспонденцією, однак
повернулося 13 липня 2005 року у зв'язку зі спливом строку зберігання.

Таким чином, суд апеляційної
інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що згідно з Указом
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва” від 03 липня 1998 року № 727/98 суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану
вартість, оскільки положеннями підпункту 2.3.1 пункту 2.3. статті 2 Закону
України „Про податок на додану вартість” в редакції, що діяла на день
виникнення спору, прямо передбачено, які особи підлягають обов'язковій
реєстрації, із зазначенням того, що немає значення, який режим оподаткування
використовує така особа: спрощену систему оподаткування або загальний режим.

Законом України „Про внесення змін
до деяких законів України” від 03 червня 2005 року, який набрав чинності з 30
червня 2006 року, до підпункту 2.3.1 пункту 2.3. статті 2 Закону України „Про
податок на додану вартість” були  внесені
зміни, а саме, виключені слова „незалежно від того, який режим оподаткування
використовує така особа згідно із законодавством”.

Тобто, з 30 червня 2005 року
незважаючи на те, який буде обсяг виручки від здійснення операцій з поставки
товарів (послуг), Закон визначив, що, суб'єкти підприємницької діяльності, які
знаходяться на спрощеній системі оподаткування, не реєструються як платники
податку на додану вартість.

Враховуючи те, що в 2005 році
суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 був зареєстрований як платник
єдиного податку, на підставі його заяви від 18 серпня 2005 року Державна
податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим виключила
його з реєстру платників податку на додану вартість.

Крім того, суд апеляційної
інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що у зв'язку із
порушенням Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим пункту 9.5. статті 9 Закону України „Про податок на додану
вартість” в частині строку видачі свідоцтва про реєстрацію у якості платника
податку на додану вартість, він не вважав себе платником податку на додану
вартість, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 як платник податку на додану вартість подавав до Державної
податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим декларації
за липень та серпень 2005 року.

Враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої
інстанції про відсутність підстав для визнання дій Державної податкової
інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим неправомірними.

На підставі вказаного суд
апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване судове рішення є  законним та обґрунтованим, прийнятим з
урахуванням всіх обставин, з правильним застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 195, пунктом 1
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206, частиною
5  статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 01 жовтня 2007 року у справі № 2-30/8000-2007А
залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює
сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України
набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду
апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені
статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.І.
Гонтар

Судді
Ю.В. Борисова

В.М. Плут