КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2007                                                                                           № 35/65

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва  А.М.

суддів:                                          Гарник Л.Л.

Зубець Л.П.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача представник не з’явився

від відповідача представник не з’явився

від прокуратури міста Києва: Ущапівський Я.В. – прокурор відділу

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.04.2007

у справі № 35/65 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Брок бізнес інвест 2005"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 5272473,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.04.2007р. у справі               № 35/65 у задоволенні позовних вимог Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (далі по тексту – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Брок бізнес інвест 2005” (далі по тексту – відповідач)                      про стягнення 5 272 473,60 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся                                                до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Скарга мотивована невідповідністю викладених в рішенні висновків обставинам справи, неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права.  На думку позивача, місцевий господарський суд всупереч приписів статті 284 Господарського кодексу України, статей 10, 23 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України не прийняв до уваги, що укладений сторонами договір піднайму нежилого приміщення від 03.03.2006р. є неукладеним, оскільки не містить усіх істотних умов договору оренди. У цьому зв'язку позивач зауважує на тій обставині, що здійснені ним на підставі названого договору на користь відповідача орендні платежі на загальну суму 5 272 473,60 грн. останній повинен повернути на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

30.05.2007р. заступник прокурора міста Києва відповідною заявою від 25.05.2007р. № 05/2-2502 повідомив Київський апеляційний господарський суд про вступ у справу на підставі статті 29 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання в апеляційній інстанції представник позивача не з’явився.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання апеляційної інстанції свого представника не направив, про причини неприбуття суд не повідомив. Враховуючи те, що про дату, час та місце слухання справи сторони повідомлялися належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд рішення місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Прокурор відділу прокуратури міста Києва у судовому засіданні виступив на стороні Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” та підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України” пред’явлений позов до Товариства з обмеженою відповідальністю „Брок бізнес інвест 2005” про стягнення  на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутих грошових коштів в сумі 5 272 473,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов укладеного сторонами договору піднайму нежилого приміщення від 03.03.2006р. позивач в якості авансу перерахував на користь відповідача грошові кошти в сумі 5 272 473,60 грн. за оренду нежилого приміщення протягом одного року. Втім, означені кошти, на думку позивача, підлягають поверненню як набуті на підставі неукладеного договору піднайму нежилого приміщення від 03.03.2006р. На користь викладеного свідчить та обставина,  що зазначений договір                            не містить таких істотних умов як об’єкт оренди (склад і вартість майна                                    з урахуванням її індексації), орендна плата з урахуванням її індексації,                           умов страхування взятого в оренду майна, а також умов, передбачених       частиною 4  статті 762 й частиною 3 статті 778 Цивільного кодексу України.

Залишаючи без задоволення позов Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, місцевий господарський суд, посилаючись на норми пункту 1 статті 628 Цивільного кодексу України й пункту 1 статті 12 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, встановив, що сторони перебувають у договірних стосунках. Зокрема, 03.03.2006р. сторони у справі уклали договір піднайму нежилого приміщення, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03.03.2006р. за реєстровим № 910 (а.с. 10-13). Предметом регулювання договору стали відносини з приводу надання відповідачем позивачу права строкового платного користування позначеним літерою „А” нежилим приміщенням площею 2 288,40 кв. м, що становить 47/100 частин від нежилих приміщень будинку площею 4 914,10 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 10, та було передане в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „Брок бізнес інвест 2005” на підставі укладеного з Інститутом педагогіки Академії педагогічних наук України договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 24.01.2006р.

03.03.2006р. на виконання пункту 2.4 договору піднайму нежилого приміщення від 03.03.2006р. сторони склали акт приймання-передачі обумовленої частини будинку    по вул. Б. Хмельницького, 10 (а.с. 15-16).

Згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень від 07.03.2006р. № 1501, № 1499, від 10.03.2006р. № 1501, від 20.03.2006р. № 1777, від 22.03.2006р. № 1870,  від 04.04.2006р. № 2226, від 14.04.2006р. № 2543, від 28.04.2006р. № 2853, № 2903 позивач на виконання пункту 3.1 названого договору здійснив орендні платежі за один календарний рік наперед на загальну суму 5 272 473,60 грн.

Втім, 19.12.2006р. позивач направив відповідачу лист № 14-1228-9290 з вимогою повернути як безпідставно отримані кошти в сумі 5 272 473,60 грн. Відповідачем вимога залишена без виконання.

В контексті викладеного місцевий господарський суд дійшов висновку про те,  що спірний договір сторонами виконувався, у зв’язку з чим правових підстав для визнання останнього неукладеним та повернення відповідачем отриманих на підставі цього договору платежів немає.

Крім того, в обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції зазначив,                            що факт виконання договору позивачем і відповідачем свідчить про узгодження сторонами істотних умов договору в процесі його виконання.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно положень Господарського кодексу України підставами виникнення господарських зобов’язань, зокрема, є господарський договір (частина 1 статті 174); господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 1 ст. 180).

Згідно частини 1 статті 284 названого кодексу істотними умовами договору оренди є: об’єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Зазначена норма конкретизується положеннями частини 1 статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” 10.04.1992р. № 2269-ХІІ, згідно якої істотними умовами договору оренди державного та комунального майна є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо, порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об’єкту; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

На підставі статті 1 названого закону положення останнього мають застосовуватися до спірних відносин сторін.

Виходячи зі змісту договору піднайму нежилого приміщення від 03.03.2006р.,  враховуючи ту обставину, що сторони підтвердили факт укладення цього договору шляхом приймання-передачі об’єкту оренди за відповідним актом від 03.03.2006р. та здійснення орендних платежів, наявні підстави вважати досягнутою згоду сторін щодо таких умов договору оренди як:

- об’єкт оренди - позначене літерою „А” нежиле приміщенням площею                        2 288,40 кв. м, що складає 47/100 частин від нежилих приміщень будинку площею 4 914,10 кв. м,  яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 10 (пункт 1.1 договору);

-  строк, на який укладається договір оренди, - з моменту нотаріального посвідчення до 19.10.2010р. (пункт 6.1 договору);

-  орендна плата – 192,00 грн. на місяць за 1 кв. м (пункт 3.1 договору);

-  порядок виконання зобов’язань (розділи 2-4 договору);

-  забезпечення виконання зобов'язань (розділ 5 договору);

- порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об’єкту (пункт 4.2 договору, в силу якого орендар зобов’язаний допускати на об’єкт оренди представників орендодавця з метою перевірки його використання у відповідності до умов договору; пункт 4.3 договору, на підставі якого орендодавець має право контролювати стан та використання приміщення, переданого в оренду);

- обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна (абзаци 4 й 5 пункту 4.2 договору, абзац 5 пункту 4.4 договору).

Відносно порядку використання амортизаційних відрахувань у договорі зазначено, що їх нарахування та використання здійснює орендодавець відповідно до вимог чинного законодавства (пункт 3.3 договору). Згідно пункту 3 статті 23 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. № 2269-ХХІ  (із змінами та доповненнями) амортизаційні відрахування використовуються на відновлення орендованих основних фондів; орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна; право власності на майно, придбане орендарем за рахунок амортизаційних відрахувань, належить власнику орендованого майна, якщо інше не передбачено договором оренди.

Повернення орендованого приміщення відповідно до умов договору піднайму нежилого приміщення від 03.03.2006р. здійснюється у разі припинення договору оренди (пункт 4.2) в день підписання відповідного акту прийому-передачі (пункт 4.4).

Враховуючи наведене, умовивід позивача у справі  щодо відсутності в укладеному сторонами договорі піднайму нежилого приміщення від 03.03.2006р. істотних умов, визначених законодавством для даного договору оренди, не відповідає фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам, представленим самим позивачем.

Та обставина, що названий договір не містить умову про порядок страхування взятого в оренду майна, не є принциповою для вирішення питання про те, чи відбулося укладення сторонами договору суборенди, оскільки зазначена умова регламентується чинним законодавством (стаття 24 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, відповідно до якої ризик випадкової загибелі чи пошкодження об’єкта несе орендодавець, якщо інше не встановлено договором оренди), а відтак -  є звичайною для договорів оренди державного та комунального майна й обов’язковою для сторін внаслідок самого факту укладення договору, у зв’язку з чим не потребує обов’язкового узгодження сторонами.

З тих же підстав не може бути прийняте до уваги посилання позивача на відсутність в договорі умов про звільнення орендаря від оплати за час, протягом якого майно не могло бути використане ним, та про порядок відшкодування орендарю вартості витрат на поліпшення орендованого майна. Крім того, означені умови не є  істотними для договору оренди державного та комунального майна у розумінні частини 1 статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Та обставина, що укладений сторонами договір суборенди не містить даних про  вартість орендованого майна з урахуванням її індексації, не містить умови щодо необхідності обчислення орендної плати з урахуванням її індексації так само як і те, що розмір, обумовленої цим договором орендної плати за твердженням позивача перевищує розмір орендної плати, обумовлений первісним договором оренди, свідчить про наявність правових підстав для врегулювання відповідних питань в судовому порядку шляхом приведення змісту договору у відповідність до вимог чинного законодавства, але не про те, що договір є неукладеним у розумінні частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, згідно якої господарський договір вважається неукладеним у разі, коли якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов цього договору.

Матеріали справи свідчать про досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору оренди державного та комунального майна під час укладення договору піднайму нежилого приміщення від 03.03.2006р.

У цьому зв’язку слід визнати підставним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для повернення позивачу оплачених на підставі цього договору орендних платежів.

В силу положень частини 8 статті 181 Господарського кодексу України й статті 1212 Цивільного кодексу України можливість застосування наслідків визнання договору неукладеним та повернення стороні договору майна, підстава набуття якого відпала, пов’язується із встановленням самого факту наявності неукладеного договору.

Зазначене обумовлює помилковість правової позиції позивача та свідчить                          про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На таких підставах судова колегія Київського апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду постановлено при повному з’ясуванні всіх обставинам справи, яким було надано належну правову оцінку. Порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від 16.04.2007р. у справі №35/65 залишити без змін, а апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” –  без задоволення.

2. Справу № 35/65 повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Лосєв  А.М.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Зубець Л.П.

18.06.07 (відправлено)