КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.07.2007
№ 2-1378/07

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:                     Дегтярюк Л.О.

За участю представників:

від позивача - повідомлений, але не з'явився;

від відповідача - 1. повідомлений, але не
з'явився;

2.
повідомлений,але не з'явився;

3.
Мартиненко К.І. - представник (довіреність б/н від 26.07.2006);

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1,ОСОБА_2

на рішення Господарського суду м.Києва від
13.03.2007

у справі № 2-1378/07

за позовом                               ОСОБА_1,

ОСОБА_2

до                                                   1.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Роморо"

2. Орендне підприємство "Малинський спецкар"єр"

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Санаторій
"Нива"

про
визнання
недійсним договору та змін до статуту

Ухвалами
Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2007та 26.06.2007 розгляд
справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу
України.

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

Ухвалою
Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2007 позовну заяву ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Роморо”; Орендного
підприємства “Малинський спецкар'єр” та Товариства з обмеженою відповідальністю
“Санаторій “Нива” про: визнання недійсним договору відступлення частки у
статутному фонді від 07.07.2003; визнання недійсним рішення зборів від
27.09.2004; визнання недійсним нової редакції статуту залишено без розгляду.

Не
погоджуючись із вищевказаною ухвалою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
Апеляційного суду м. Києва із апеляційною скаргою.

Підстави
апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Представник
позивачів не отримував судової повістки, а тому не був присутнім у судовому
засіданні. Стосовно ж самих позивачів, то останні не змогли прибути до суду
через серйозні транспортні проблеми, які виникли по дорозі до суду. З цих
підстав, керуючись ст. ст. 292-296 Цивільного процесуального кодексу України,
просять скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2007
у справі №2-1378/07.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 19.04.2007 р. у відповідності до вимог Закону
України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів” від
15.12.2006, матеріали справи №2-1378/07 передано за підсудністю до Київського
апеляційного господарського суду.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2007 порушено апеляційне
провадження у справі №2-1378/07, розгляд апеляційної скарги призначено на
12.06.2007.

На
виконання вимог ухвали господарського суду апеляційної інстанції від 12.06.2007
Товариство з обмеженою відповідальністю “Санаторій “Нива” надало відзив на апеляційну
скаргу, в якому зазначає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва
винесена відповідно до законодавства України, оскільки подальший розгляд цієї
справи даним судом та не залишення цього позову без розгляду є неможливим, адже
відповідно до ст. 24 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 12, 16
Господарського процесуального кодексу України вирішення корпоративних спорів за
участю фізичних осіб віднесено до компетенції господарських судів.

Товариство
з обмеженою відповідальністю “Санаторій “Нива” вважає, що правові підстави для
звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду загальної юрисдикції відсутні, оскільки
позивачі не належать до тих суб'єктів, між якими виникли спірні правовідносини
щодо укладення договору, а Орендне підприємство “Малинський спецкар'єр”, яке
було учасником спірних правовідносин не заявляло позов з цього приводу.

Крім
того, договір не стосується інтересів позивачів та не порушує жодним чином їх
прав та інтересів на одержання заробітної плати.

У
відзиві на апеляційну скаргу, наданому Орендним підприємством “Малинський
спецкар'єр” на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського
суду від 26.06.2007, останнє вказує на те, що апеляційна скарга є обґрунтованою
та такою, що підлягає задоволенню.

Як
свідчать обставини справи, позивачі з поважних причин не мали змоги прибути у
судове засідання, яке відбулося 13.03.2007, а їх представник не був належним
чином повідомлений про час, місце та день судового засідання, адже в матеріалах
справи відсутні відомості про вручення останньому судової повістки, а тому, суд
не мав права залишати без розгляду позов позивачів.

12.06.2007
через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надійшло
клопотання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Санаторій
“Нива” про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою
Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2006.

Розглянувши
у судовому засіданні дане клопотання, заслухавши думки представників сторін
щодо нього, колегія суддів відмовила Товариству з обмеженою відповідальністю
“Санаторій “Нива” у його задоволенні, виходячи з наступного.

Статтею
68 Господарсько процесуального кодексу України, в порядку якого здійснюється
розгляд апеляційної скарги, згідно з вимогами Закону України “Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів” від 15.12.2006, передбачена можливість
скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до п. 10 роз'яснень Вищого
арбітражного суду України “Про деякі питання практики застосування заходів до
забезпечення позову” №02-5/611 від 23.08.1994 забезпечення позову
застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача; господарський
суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу
його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих
чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до
застосування заходів забезпечення позову. Ухвала Шевченківського районного суду
м. Києва від 13.03.2007 оскаржується позивачами, а отже, законної сили не
набрала; крім того, апеляційному господарському суду не відомо про зміну або ж
відсутність обставин, які були підставою для винесення ухвали про забезпечення
позову.

Позивачі
та його представник, так само як і представник відповідачів 1, 2 не
скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні 10.07.2007,
незважаючи на те, що були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної
скарги належним чином, про що свідчать відповідні штампи господарського суду
апеляційної інстанції з відміткою про відправку документа, зроблені на звороті
у лівому нижньому куті ухвали Київського апеляційного господарського суду від
26.06.2007, згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від
10.12.2002  № 75.

Розглянувши
апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила
наступне.

01.11.2006
ОСОБА_1(позивач 1), та ОСОБА_2(позивач 2), разом іменуються - позивачі,
звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до: Товариства
з обмеженою відповідальністю “Роморо” (відповідач 1), Орендного підприємства
“Малинський спецкар'єр” (відповідач - 2), Товариства з обмеженою
відповідальністю “Санаторій “Нива” (відповідач 3), разом іменуються -
відповідачі, про визнання недійсним договору відступлення частки у статутному
фонді Товариства з обмеженою відповідальністю “Санаторій “Нива”  від 07.07.2003, укладеного між Орендним
підприємством “Малинський спецкар'єр” та ТОВ “Роморо”; визнання недійсним
рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Санаторій
“Нива” від 27.09.2004; визнання недійсною нової редакції статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю “Санаторій “Нива”, затвердженої зборами учасників
21.03.2005.

Позовні
вимоги позивачі обґрунтовували наступними доводами.

07.07.2003
між Орендним підприємством “Малинський спецкар'єр”, в особі директора ОСОБА_3
та ТОВ “Роморо” укладено договір відступлення частки в статутному фонді ТОВ
“Санаторій “Нива”.

27.09.2004
на підставі зазначеного договору зборами учасників ТОВ “Санаторій “Нива”
вирішено ввести до складу його учасників ТОВ “Роморо”, а Орендне підприємство
“Малинський спецкар'єр” - вивести з його складу.

14.12.2004
державним реєстратором проведено реєстрацію змін до установчих документів ТОВ
“Санаторій “Нива”.

Однак
на момент реєстрації вищевказаних змін до установчих документів ТОВ “Санаторій
“Нива”, діяла ухвала Господарського суду Житомирської області від 29.07.2004 у
справі №4/194 “Б”, якою, зокрема, була запроваджена процедура санації Орендного
підприємства “Малинський спецкар'єр”; призначено керуючого санацією.

Отже,
відчуження частки Орендного підприємства “Малинський спецкар'єр” ТОВ “Санаторій
“Нива” відбулося в процесі процедури санації без згоди на те керуючого
санацією.

Такий
правочин щодо безоплатного відчуження частки Орендного підприємства “Малинський
спецкар'єр” іншому підприємству порушує права позивачів не лише як членів
даного підприємства, але і як його кредиторів, оскільки трудовий колектив
(загальні збори) підприємства відносно безоплатного відчуження його частки
рішення не приймав.

Крім
того, ОСОБА_3, який діяв від імені Орендного підприємства “Малинський
спецкар'єр” як директор, на час відчуження частки вказаного підприємства ще не
був його директором і не був уповноважений вчиняти відповідні дії.

Оскільки
загальні збори Орендного підприємства “Малинський спецкар'єр” не приймали
рішення про відступлення частки на користь іншої особи та про вихід зі складу
засновників ТОВ “Санаторій “Нива”, договір про відступлення частки був
укладений неповноважною особою, відтак, є недійсним рішення загальних зборів
ТОВ “Санаторій “Нива” від 27.09.2004 (протокол №4).

Договір
відступлення частки від 07.07.2003 є недійсним ще й з тих підстав, що при його
укладенні були грубо порушені вимоги ст. 53 Закону України “Про господарські
товариства”, оскільки Орендне підприємство “Малинський спецкар'єр” не
отримувало згоди від інших учасників ТОВ “Санаторій “Нива” на відчуження частки
третій особі, хоча інші учасники мають переважне право на придбання
відчужуваної частки.

Ухвалою
Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2007 позовну заяву позивачів
залишено без розгляду.

Ухвала
мотивована тим, що представник позивачів та безпосередньо самі позивачі на
розгляд справи в судові засідання, які мали місце 16.01.2007, 08.02.2007 та
13.03.2007 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, заяву про
розгляд справ без їх участі до суду не направили, про час та дату розгляду
справи повідомлялися належним чином.

Відповідно
до п. 3 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної
неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, без поважної
причини або не повідомлення ним про причини повторної неявки, якщо від нього не
надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без
розгляду, ті ж наслідки у випадку повторної неявки позивача передбачені п. 3 ч.
1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки
дана неявка позивачів та їх представника є повторною, про причини повторної
неявки вони не повідомили, заява про розгляд справи за їх відсутності не
надходила, суд вважає необхідним залишити дану позовну заяву без розгляду.

Колегія
суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав
для залишення позовної заяви без розгляду та вважає його помилковим з огляду на
наступне.

Відповідно
до ч. 1 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України судові виклики
здійснюються судовими повістками про виклик; судові повідомлення здійснюються
судовими повістками-повідомленнями. Судові повістки про виклик у суд
надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам,
спеціалістам, перекладачам (ч. 3 ст. 74 ЦПК України); судові
повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення
процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Пунктом
5 ч. 1 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судова
повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із
копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із
повідомленням або через кур'єра за адресою, зазначеною стороною чи іншою
особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою
можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам
цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у
разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути
повідомлено під розписку.

Частиною
1 ст. 76 Цивільного процесуального Кодексу України передбачено, що судові
повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним
особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.
Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той
самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Із
приписів п. 5.6. Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді,
затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 27 червня 2006
р. N 68 (надалі Інструкція) слідує, що докази про вручення сторонам та іншим
особам, які беруть участь у справі судових повісток про розгляд справи (судових
повісток про виклик у судове засідання) підшиваються до матеріалів справи.

Ухвалою
Шевченківського районного суду м. Києва від 04.01.2007 розгляд даної справи
призначено на 16.01.2007. В матеріалах справи міститься розписка про отримання
представниками сторін, присутніх 04.01.2007 у попередньому судовому, в тому числі,
і представником позивачів - ОСОБА_4, повісток про виклик у судове засідання на
16.01.2007 (а.с. 111).

Дослідивши
наявний в матеріалах справи протокол судового засідання від 16.01.2007, колегія
суддів встановила, що позивачі та їх представник не були присутніми у даному
судовому засіданні, а тому, господарський суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком Шевченківського районного суду м. Києва про те, що
представник позивачів, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце
проведення судового засідання 16.01.2007, у вказане судове засідання не
з'явився без поважних на те причин. Однак, Київський апеляційний господарський
суд не вбачає підстав погодитися з аналогічним висновком місцевого суду
загальної юрисдикції, зробленим відносно позивачів, адже в матеріалах справи
відсутні розписка або ж повідомлення про вручення останнім судових повісток,
які свідчили про належне повідомлення Шевченківським районним судом м. Києва
позивачів про судове засідання 16.01.2007.

Частиною
3 ст. 191 ЦПК України передбачено, що суд, відкладаючи розгляд справи або
оголошуючи перерву в її розгляді, призначає відповідно день нового судового
засідання або його продовження, про що ознайомлює під розписку учасників
цивільного процесу, присутніх у судовому засіданні. Учасників цивільного
процесу, які не з'явилися або яких суд залучає вперше до участі в процесі,
викликають у судове засідання на призначений день.

Відповідно
до п. 13.5. Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, якщо розгляд,
зокрема, цивільної справи відкладено з призначенням на інший день, то особам,
які не були присутніми в судовому засіданні, але участь яких суд визнав
необхідною, повістки про виклик їх у суд надсилаються не пізніше наступного
дня.

Отже,
оскільки позивачі та їх представник не були присутніми у судовому засіданні
16.01.2007 у зв'язку з чим розгляд даної справи Шевченківським районним судом
м. Києва було відкладено, то останній був зобов'язаний судовими повістками
повідомити вказаних осіб про призначення на 08.02.2007 розгляду даної справи,
розписки або повідомлення про вручення яких, мали б міститися у матеріалах
справи (п. 5.6. Інструкції).

Однак,
в матеріалах справи відсутні докази того, що Шевченківський районний суд м.
Києва повідомляв належним чином, в установленому законом порядку, як позивачів,
так і їх представника про виклик в судове засідання на 08.02.2007, а тому,
висновок місцевого загального суду про повідомлення належним чином позивачів та
їх представника про судовий розгляд даної справи 08.02.2007 є хибним та
спростовується матеріалами справи.

Як
вбачається з наявних в матеріалах справи повідомлень (а.с. 135, 136), позивач 2
та представник позивачів повідомлялися Шевченківським районним судом м. Києва
про призначення на 13.03.2007 судового засідання у даній справі; відомостей про
направлення Шевченківським районним судом м. Києва позивачу 1 і, відповідно,
отримання останнім судової повістки про призначення розгляду даної справи на
13.03.2007 в матеріалах справи немає. Виходячи із наведеного, колегія суддів не
вбачає підстав погодитися із висновком місцевого загального суду про належне
повідомлення останнім позивача 1 про розгляд 13.03.2007 даної справи.

Так,
узагальнюючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне ще раз зазначити:
позивач 1 взагалі не викликався Шевченківським районним судом м. Києва у судові
засідання, які відбувалися 16.01.2007, 08.02.2007, 13.03.2007 та не
повідомлявся про їх проведення; позивач 2 був повідомлений Шевченківським
районним судом м. Києва про проведення судового засідання 13.03.2007, у судові
засідання, призначені на 16.01.2007 та 08.02.2007 місцевим загальним судом не
викликався, про їх проведення повідомлений не був; представник позивачів
повідомлявся Шевченківським районним судом м. Києва про судові засідання, які
мали місце 16.01.2007 та 13.03.2007, про засідання, призначене на 08.02.2007
повідомлений не був.

Згідно
з ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд судом
цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням
осіб, які беруть участь у справі, якими, згідно з ч. 1 ст. 26 цього ж Кодексу є
сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб, однак, як вбачається
із вищевикладеного, Шевченківським районним судом м. Києва не дотримано вимог
вищенаведеної норми.

Частиною
3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України, на
які послався місцевий загальний суд в обґрунтування залишення позову позивачів
без розгляду, передбачено, що підставою для залишення позовної заяви без
розгляду є повторне нез'явлення в судове засідання без поважних причин належним
чином повідомленого позивача або повторне не повідомлення останнім про причини
неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справ за його відсутності.

Однак,
як встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, позивач 1
взагалі не був повідомлений Шевченківським районним судом м. Києва про
проведення останнім судових засідань 16.01.2007, 08.02.2007, 13.03.2007;
позивач 2 повідомлявся лише про судове засідання, призначене на 13.03.2007, про
судові засідання, які мали місце 16.01.2007 та 08.02.2007 повідомлений не був,
а тому, відсутні підстави вважати, що нез'явлення позивачів у судове засідання
13.03.2007 є повторним.

Стосовно
висновку Шевченківського районного м. Києва щодо повторної неявки 13.03.2007 у
судове засідання належним чином повідомленого представника позивачів, то, як
вбачається із приписів ч. 3 ст. 169 та п. 3 ст. 207 Цивільного процесуального
кодексу України, це не є підставою для залишення позову без розгляду.

Відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України порушення
або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права є
підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Згідно
з п. 2 ч. 3 цієї ж статті порушення норм процесуального права є в будь-якому
випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду якщо
справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не
повідомленої належним чином про місце засідання суду.

За
таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 13.03.2007 у справі №2-1378/07 слід скасувати.

Згідно
із ст. 106 ГПК України у випадку скасування апеляційною інстанцією, ухвали про
залишення позову без розгляду справа передається на розгляд господарського суду
першої інстанції.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2007, винесену  у справі №2-1378/07 скасувати.

2.
Справу №2-1378/07 передати на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.