КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2007                                                                                           № 24/919

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової  С.О.

суддів:                                          Моторного О.А.

Зубець Л.П.

при секретарі:                              О.В.Вінницька

За участю представників:

від позивача – Лозицький О.В. дов. б/н від 21.03.05р.;

від відповідача 1 - Овчиннікова В.В. дов. № 74/06 від 25.12.06р.;від відповідача 2 -  Овчиннікова В.В. дов. б/н від 02.01.07р.;

розглянувши  апеляційну скаргу Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "ЧАРРІНГТОН ЮК ЛІМІТЕД"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.12.2006

у справі № 24/919 (Смілянець В.В.)

за позовом                               Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "ЧАРРІНГТОН ЮК ЛІМІТЕД"

до                                                   Акціонерного товариства закритого типу з іноземною інвестицією "Софія-цінні папери"

Закритого акціонерного товариства "Гефес Інтернейшнл"

про                                                  визнання недійсним договору та відшкодування збитків

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства закритого типу з іноземною інвестицією “СОФІЯ-ЦІННІ ПАПЕРИ” та Закритого акціонерного товариства “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ” про визнання недійсним Договору №002/06-2В купівлі-продажу від 31.01.2006 та відшкодування збитків у розмірі 1200 доларів США у зв`язку із вчиненням недійсного правочину.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.12.2006 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що зміст правочину, який оформлено Договором №002/06-2В купівлі-продажу від 31.01.2006, суперечить цивільному законодавству, так як продавець не був власником пакету простих іменних акцій, що ним продавались, отже зазначений правочин містить ознаки недійсності.

Також, на думку позивача правочин є недійсним за вини відповідачів, оскільки вони не попередили його про права третіх осіб на акції, тому вони зобов’язані відшкодувати йому збитки у вигляді упущеної вигоди.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав заявлену апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Відповідач 2 надав відзив в якому проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач 1 відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що оспорюваний Договір укладений з додержанням всіх необхідних вимог чинного законодавства і тому похідні вимоги позивача щодо відшкодування збитків є безпідставними з огляду на відсутність в діях відповідача вини при укладенні оспорюваного Договору.

Розглянувши апеляційну скаргу, вислухавши пояснення представників  сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

31.01.2006 року між Приватною компанією з обмеженою відповідальністю “ЧАРРІНГТОН ЮК ЛІМІТЕД” та відповідачами було укладено Договір №002/06-2В купівлі-продажу (надалі Договір) простих іменних акцій ЗАТ “Лисичанська нафтова інвестиційна компанія” у кількості 90 983 077 шт.  31.01.2006 сторони підписали Акт прийому-передачі цінних паперів від продавця ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ” до покупця - Приватної компанії з обмеженою відповідальністю “ЧАРРІНГТОН ЮК ЛІМІТЕД”.

Внаслідок укладання Договору, 01.02.2006 знерухомлені цінні папери було списано уповноваженим зберігачем – ТОВ “Ренесанс Капітал Україна” з рахунку в цінних паперах відповідача та зараховано на рахунок в цінних паперах позивача, що підтверджується Випискою про залишки на рахунку в цінних паперах №003353 від 01.02.2006.

Оплату цінних паперів було здійснено шляхом передачі позивачем на користь відповідача ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ” векселя, виданого позивачем, що підтверджується Додатком №3 від 17.03.2006 до оспорюваного Договору.

Оспорюваний Договір було виконано сторонами належним чином.

Згідно з матеріалами справи, ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ” набуло право власності на прості іменні акції ЗАТ “Лисичанська нафтова інвестиційна компанія” у кількості 90 983 077 шт. на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2005 у справі №22/188, а також ухвал Господарського суду міста Києва від 22.08.2005 та 23.12.2005 про заміну способу виконання рішення, які є його невід`ємними частинами. 27.12.2005, на підставі вищевказаного рішення, ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ” набуло у власність прості іменні акції ЗАТ “Лисичанська нафтова інвестиційна компанія” у кількості 90 983 077 шт., що підтверджується Сертифікатом акцій Серії А №00000032, який є підтвердженням права власності на цінні папери, згідно зі ст. 5 Закону України “Про національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні”. В подальшому цінні папери було знерухомлено та зараховано на особовий рахунок в цінних паперах ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ”, відкритий у зберігача ТОВ “Ренесанс Капітал Україна”. Зазначене підтверджується Випискою з рахунку в цінних паперах  від 30.12.2005, виданою на користь ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ”, яка є підтвердженням права власності на знерухомлені цінні папери, згідно зі ст. 5 Закону України “Про національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні”.

22.02.2006, постановою старшого слідчого прокуратури м. Києва було накладено арешт на прості іменні акції ЗАТ “Лисичанська нафтова інвестиційна компанія” у кількості 90 983 077 шт. Із тексту постанови позивач дізнався, що прокуратурою проводиться досудове слідство у кримінальній справі №49-1814 за фактами вчинення шахрайських дій та зловживання службовим становищем службовими особами ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ” та державної виконавчої служби у Голосіївському р-ні м. Києва за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.4, 364 ч.2 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що станом на момент укладання оспорюваного Договору саме відповідачу ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ” належали на праві власності цінні папери, яки були предметом правочину купівлі-продажу. Відповідач не мав судових або інших заборон на відчуження цінних паперів.

Згідно зі ст. 35 ГПК України, тільки вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов`язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні події та ким вони вчинені, отже  постанова прокурора про накладення арешту на цінні папери не є доказом відсутності у ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ” права власності на цінні папери станом на момент укладання оспорюваного Договору. Таким чином, твердження позивача, що зміст оспорюваного Договору суперечить  вимогам ст. 658 ЦК України, спростовується наявними у справі доказами.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що хоча рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2005 та ухвали від 22.08.2005 та 23.12.2005 у справі №22/188, на підставі яких відповідач ЗАТ “ГЕФЕС ІНТЕРНЕЙШНЛ” набув право власності на прості іменні акції ЗАТ “Лисичанська нафтова інвестиційна компанія” у кількості 90 983 077 шт., були в подальшому скасовані постановою апеляційної інстанції від 18.04.2006, але на момент укладення оспорюваного Договору, 31.01.2006, вони були такими, що набрали законної сили. Скасування рішення господарського суду, що набрало законної сили у встановленому процесуальним законом порядку, відбувається в момент проголошення постанови суду апеляційної або касаційної інстанції, і саме з цього моменту скасоване рішення господарського суду втрачає законну силу.

Також, зважаючи на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для стягнення з  відповідачів солідарно збитків у вигляді упущеної вигоди відсутні, так як обставин, які необхідні в силу закону для їх стягнення апеляційним судом не встановлені.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не довів обставин з якими закон пов’язує недійсність правочину, тому колегія суддів вважає, що позивач належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2006 у даній справі та задоволення апеляційної скарги не навів.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватної компанії з обмеженою відповідальністю “ЧАРРІНГТОН ЮК ЛІМІТЕД” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2006 у справі № 24/919  – без змін.

Матеріали справи  повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Алданова  С.О.

Судді                                                                                          Моторний О.А.

Зубець Л.П.