КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2007                                                                                           № 13/898

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Корсака В.А.

суддів:             Коршун Н.М.

Авдєєва  П.В.

при секретарі:            Орлові О.В.

За участю представників:

від позивача - Аврамець О.М. - за довіреністю,

від відповідача 1 - Скорих В.В. - за довіреністю,

від відповідача2 - Вінник А.М. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та ВАТ "Акціонерна страхова компанія "Енергополіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 21.05.2007

у справі № 13/898 (Трофименко Т.Ю.)

за позовом                               ВАТ "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант"

до                                                   ВАТ "Акціонерна страхова компанія "Енергополіс"

Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 56173,28 грн. матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2006 року ВАТ “Українська страхова компанія “ Гарант-Авто” ” звернулось з позовом до ВАТ “ Акціонерна страхова компанія “ Енергополіс “ та до ЗАТ комерційний банк “ Приват Банк “ про стягнення з ВАТ «Акціонерна страхова компанія «Енергополіс» 24 990,00 грн., про стягнення з Філії розрахункового центру ЗАТ «Приват Банка» 31183 грн. 28 коп. матеріальної шкоди.

Відповідно до Статуту ВАТ “ Українська страхова компанія “ Дженералі Гарант “ , зареєстрованого  в Печерській районній державній адміністрації 13.12.2006 року,  ВАТ “ Українська страхова компанія “ Гарант- Авто “ переіменована на ВАТ “ Українська страхова компанія “ Дженералі Гарант “ ( а.с.106-115).

Рішенням Господарського суду  м.Києва  від 21.05.2007 р. у справі № 13/898  позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ВАТ “ Акціонерна страхова компанія “ Енергополіс “ на користь ВАТ “ Українська страхова компанія “ Дженералі Гарант “ матеріальну шкоду в сумі 24990 грн., 249 грн. 90 коп. державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; стягнуто з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк»  на користь ВАТ  «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»  матеріальну шкоду в сумі 31 183 грн. 28 коп., 311 грн. 83 коп. державного мита та 59 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням суду, ВАТ “ Акціонерна страхова компанія “ Енергополіс “ та ЗАТ комерційний банк “ Приват Банк “ в особі філії “ Розрахунковий центр Приват Банку   звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять рішення від 21.05.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити,  посилаючись  на  порушення  господарським  судом  норм матеріального та процесуального права, неповне  встановлення  обставин, що мають  значення  для  справи.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач1 посилається на  те, що  позивач – ВАТ “ Українська страхова компанія “Дженералі Гарант ” безпідставно звернувся  до суду за захистом  своїх законних інтересів, оскільки його інтерес не порушено, так як Товариство не отримало право вимоги.

Крім того,  відповідач1  зазначав, що причиною дорожньо-транспортної пригоди було саме невиконання учасником ДТП - водієм автомобіля  Ford Focus, реєстраційний номер 387-93 КА, Чернишовим О.Г. Правил дорожнього руху, а саме, пункту 3.2, відповідно до якого у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та ( або ) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов”язані дати йому  дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів ).

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач2 посилається  на те, що в діях учасника ДТП - водія  автомобіля ГАЗ 2752 реєстраційний номер АА4726 АМ Сопрунець Л.М. відсутні ознаки його вини, тому позов до відповідача1 та відповідача2 є  безпідставним.

Крім того, відповідач2 наголошував в апеляційній скарзі  на тому, що місцевим судом неправильно застосовано норми матеріального права щодо даних правовідносин.  Відповідач2 вважає, що оскільки учасник ДТП – водій Сопрунець Л.М. користувався автомобілем на підставі  шляхового листа від 02.11.2005 року, тому суд повинен був застосувати ч.2 ст.1187 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. На момент скоєння ДТП транспортним засобом володів та користувався водій Сопрунець Л.М., внаслідок чого матеріальна шкода повинна відшкодовуватись саме ним, а не юридичною особою.

Позивачем  надано відзиви на апеляційні скарги, в яких він просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши  пояснення представників  сторін , колегія встановила наступне.

02.11.2005 року в м. Києві по проспекту Глушкова сталася ДТП за участю автомобіля марки „Газ 2752" (державний номерний знак АА 47 26 АМ) під керуванням водія Сопрунець Леоніда Миколайовича, що належить ЗАТ комерційний банк «Приват Банк» (далі-відповідач-2) та автомобіля марки „Форд Фокус" (державний номерний знак 387 93 КА) під керуванням водія Чернишова О.Г., що належить підприємству «Ін тел Юкрейн Майкроелектронікс Лтд».

Згідно з Наказом  від 07.04.2005 року  ЗАТ “ Приватбанку “ та даних трудової книжки  Сопрунець Л.М. з 07.04.2005 року працює водієм-інкасатором відділу перевезень цінностей і інкасації.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2005 року № 3-23728/14 за порушення пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано Сопрунець Леоніда Миколайовича, який керував автомобілем марки „Газ 2752" (державний номерний знак АА 47 26 АМ), що належить ЗАТ комерційний банк «Приват Банк» та притягнуто Сопрунець Леоніда Миколайовича до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дана Постанова набрала законної сили.

Внаслідок зазначеної ДТП автомобілю марки „Форд Фокус" (державний номерний знак 387-93 КА) були завдані збитки.

Як вбачається зі Страхового акту № 18162 від 12.12.2005 року 02.11.2005 р.  дана подія визнана страховою.

28.03.2005 року між позивачем та Підприємством „Інтел Юкрейн Майкроелектронікс" укладений страховий поліс № 19-3264803-к, згідно з яким застрахований автомобіль марки „Форд Фокус" (державний номерний знак 387-93 КА).

Зі  змісту зазначеного страхового полісу випливає, що  до страхових випадків відносяться наступні : пошкодження чи знищення ТЗ або його частин внаслідок ДТП; незаконне заволодіння ТЗ, крадіжка, а також пошкодження або знищення його частин, деталей, приладів і приладдя, що викликані протиправними діями третіх осіб; пошкодження або знищення ТЗ внаслідок стихійного лиха.

Зі Звіту № 65 про оцінку автомобіля „Форд Фокус" (державний номерний знак 387-93 КА) вбачається, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля складає 63 647 грн. 24 коп.

Оскільки автомобіль марки „Форд Фокус" був застрахований на підставі страхового полісу № 19-3264803-к від 28.03.2005року, тому позивачем на користь Підприємства „Інтел Юкрейн Майкроелектронікс" було виплачене страхове відшкодування у розмірі 55669 грн. 28 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 6540 від 22.12.2005 року.

Платіжним дорученням  № 1070 від 20.02.2006 року позивач оплатив товарознавчу експертизу, проведену ЗАТ Український центр після аварійного захисту «Експерт-Сервіс» в розмірі 504 грн.

Як вбачається з вищевикладеного, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком, складають 56 173, 28 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що 17.12.2004 року між відповідачем-1 та відповідачем -2 укладений поліс № Б/0180275, згідно з яким застрахований автомобіль марки „Газ 2752" (державний номерний знак АА 47 26 АМ). Страхова сума за даним полісом за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить  25500 грн.

Відповідно до положень  ст. 1 Закону України „Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 статті 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 27 Закону України „Про страхування"  зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи,  відповідальної за заподіяний збиток.

Зміст зазначеної статті кореспондується зі ст. 993 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України  особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Тобто, аналіз зазначених норм  діючого законодавства України щодо правовідносин, що виникли між сторонами у справі, свідчить про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги в межах фактичних затрат до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч. 2 п. З Положення про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1175 від 28.09.1996 року, відшкодуванню страховиком (страховою організацією) підлягає пряма шкода, заподіяна третій особі під час руху транспортного засобу, якщо має місце причинний зв'язок між рухом транспортного засобу і заподіяною шкодою.

Таким чином, з урахуванням  встановлених та вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що  позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо доводів апеляційних скарг відповідача1 та відповідача2 колегія суддів зазначає наступне.

Посилання відповідача1 на те, що позивач не має права регресного позову до особи, винної у заподіянні шкоди, є безпідставними, оскільки  відповідно до положень ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника ( його правонаступника ) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта ( аварійного сертифіката ).

Згідно з п. 9.16  Правил добровільного страхування транспортних засобів, відповідно до яких було застраховано автомобіль страхувальника, для одержання страхового відшкодування Страхувальник ( або особа, яка представляє його інтереси ) повинен представити заяву про порядок виплати страхового відшкодування.

Згідно з  п.9.17 даних Правил страхове відшкодування може здійснюватись шляхом оплати страховиком вартості замінюваних частин, деталей на аналогічні пошкодження  ( за якістю і вартістю ) та відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу постачальнику запчастин ( ремонтному підприємству або безпосередньо страхувальнику).

Як вбачається з матеріалів справи, страхувальником “Інтел Юкрейн Майкроелектронікс ЛТД “ 05.12.2005 року було надано заяву до ВАТ “ УСК “ Дженералі Гарант “ про порядок виплати страхового відшкодування, відповідно до якої страхувальник просив перерахувати суму страхового відшкодування на рахунок ТОВ “ Інтер Моторз Україна “.

Викладені обставини свідчать про те, що  ВАТ “ УСК “Дженералі Гарант“, виплативши страхове відшкодування за заявою страхувальника на рахунок СТО ТОВ “ Інтер Моторз Україна”,  діяла в межах чинного законодавства і на виконання взятих договірних зобов”язань.

Щодо посилань відповідач2 в апеляційній скарзі  на те, що в діях учасника ДТП - водія  автомобіля ГАЗ 2752 реєстраційний номер АА4726 АМ Сопрунець Л.М. відсутні ознаки його вини, тому позов до відповідача1 та відповідача2 є  безпідставним, колегія  суддів вважає, що такі посилання є безпідставними з огляду на наступне.

Матеріали справи містять Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2005 року, відповідно до якої  водія Сопрунця Л.М., який  перебуває у трудових відносинах з ЗАТ КБ “ ПриватБанк”, притягнуто до адмінвідповідальності за вчинення  ним правопорушення, передбачене ст.124 КупАП, у вигляді стягнення штрафу в розмірі 17 грн.

Зазначеною Постановою суду встановлено, що  Сопрунець Л.М., керуючи автомобілем “ Газ 2752 “, д.н. АА 4726 АМ, при виїзді з другорядної дороги на головну не виконав вимогу дорожнього знаку “Дати дорогу“, що призвело до зіткнення з автомобілем “Форд“, д.н. 38793 КА та пошкодження транспортних засобів. Ігнорування  Сопрунець Л.М. даного дорожнього знаку підтверджується також довідкою ДАІ № 3534 від 28.11.2005 року.

Встановлені обставини свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода виникла в результаті ігнорування Сопрунець Л.М. вимог дорожнього знаку 2.1 “Дати дорогу”, що призвело до пошкодження автомобіля “ Форд “, д.н. 38793 КА.

Доказів, які б спростовували  встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Відповідно до  положень ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають  значення для правильного вирішення спору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що стаття 289 КупАП надає право оскарження Постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності. Однак, сторонами не надано доказів того, що Сопрунець Л.М. реалізував таке право, та про те, що Постанова суду була скасована.

Щодо тверджень відповідача2 про  те, що має місце порушення п.3.2 ПДР  водієм автомобіля “ Форд”, д.н. 38793 КА Чернишовим О.Г., не заслуговують на увагу, оскільки вони не спростовують вищевикладені докази та  не підтверджуються жодними доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки місцевого суду з огляду на вище викладене.

Згідно зі ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства належать, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК  України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду, яким повністю задоволені позовні вимоги, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Місцевим судом правильно дотримані вимоги ст.49 ГПК України щодо покладення судових витрат на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна страхова компанія “ Енергополіс “ та Закритого акціонерного товариства комерційний банк “ Приват Банк “  на рішення Господарського суду  м.Києва  від 21.05.2007 року  залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду  м.Києва  від 21.05.2007 року у справі № 13/898  залишити без змін.

3.          Матеріали справи  № 13/898 направити до Господарського суду  м.Києва.

Головуючий суддя                                                                      Корсак В.А.

Судді                                                                                          Коршун Н.М.

Авдєєв  П.В.