ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/97

31.03.07

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “В.А.Л”

До

Севастопольської міської ради

Третя особа

Товариство з обмеженою відповідальністю “Оксі”

Про

скасування рішення від 12.12.2007 № 3507

Суддя Хрипун О.О.

Представники сторін:

Від позивача                              Мартиновський Р.Ю. –предст.

Від відповідача                     не з’явились;

у судовому засіданні 12.03.2008 - Сирський С.В. –гол.фах.

Від третьої особи                    Южанінова Т.В. –предст.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про скасування рішення VIII сесії Севастопольської міської ради V скликання від 12.12.2007 № 3507 “Про передачу в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю “Оксі” земельної ділянки по вул. Катерна з розширенням меж та площі земельної ділянки в порядку упорядкування діючого землекористування без права капітального будівництва для розміщення рекреаційної зони”.

Позов мотивовано тим, що спірне рішення прийняте відповідачем всупереч ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.12.2007 у справі № 32/632, якою введена заборона щодо вчинення будь-яких дій Севастопольською міською радою на передачу земельної ділянки площею 1,4 га, розташованої по вул. Катерній у м. Севастополі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та стверджував, що оскаржуване рішення прийнято в межах діючого законодавства України.

Третя особа проти позову заперечує, посилаючись на те, що спірне рішення не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки стосується земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні третьої особи.

Третьою особою заявлено клопотання про виключення її зі складу третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору та залучення до участі у справі третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору.

Клопотання задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2008 позов, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю “Оксі” до Товариства з обмеженою відповідальністю “В.А.Л.” та Севастопольської міської ради про визнання недійсним пункту договору оренди земельної ділянки, як третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору, повернуто заявникові з огляду на недотримання ним вимог ст. 26 Господарського процесуального кодексу України.

Також третьою особою заявлено клопотання про припинення провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмету спору. Як стверджує третя особа, відсутність предмету спору у справі обумовлюється відсутністю у позивача права на земельну ділянку площею 1,4 га, розташовану по вул. Катерній у м. Севастополі, орендарем якої є третя особа.

Зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки встановлення викладених у клопотанні обставин потребує вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно з частиною 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

24.10.2001 між Товариством з обмеженою відповідальністю „В.А.Л” та Севастопольською міською державною адміністрацією було укладено договір № 609, яким встановлено порядок та умови розробки позивачем проекту відводу земельної ділянки загальною площею 0,4 га по вул. Катерна в м. Севастополі для будівництва та обслуговування готельного комплексу.

Рішенням Севастопольської міської ради № 995 від 18.12.2001 земельна ділянка загальною площею 0,4 га в районі вул. Катерної в м. Севастополі передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „В.А.Л.” для будівництва та обслуговування готельного комплексу.

11.04.2002 на виконання зазначеного рішення між Товариством з обмеженою відповідальністю „В.А.Л.” та Севастопольською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 25 років.

Пунктом 4.2 зазначеного договору на позивача покладено обов’язок з проведення за власні кошти благоустрою прибережної території, що прилягає до орендованої земельної ділянки. Цей обов’язок кореспондується з п. 2.2.5 раніше укладеного між позивачем та Севастопольською міською державною адміністрацією договору № 609 від 24.10.2001. Відповідно до зазначених договорів кошти, вкладені позивачем у благоустрій території та будівництво дороги, підлягають зарахуванню в рахунок 10,89% вартості кошторисної документації, що має бути внесена позивачем у розвиток інженерних комунікацій міста (п. 4.1 договору оренди від 11.04.2002 та п. 2.2.4 договору № 609 від 24.10.2001). Зокрема, частина коштів, витрачених позивачем на „реставрацію дороги довжиною 150 м.п.” та на „зведення безпечного спуску до берегової лінії та благоустрій суспільного пляжу для мешканців міста” підлягають заліку в зазначений вище платіж (ч. ч. а), б) п. 2.2.5 договору № 609 від 24.10.2001).

Рішенням Севастопольської міської ради № 2247 від 12.06.2007 надано Товариству з обмеженою відповідальністю „Оксі” згоду на розробку проекту землевпорядження по відводу земельної ділянки орієнтовною площею 1,4 га по вул. Катерна з розширенням меж та площі земельної ділянки в порядку упорядкування діючого землекористування без права капітального будівництва для розміщення рекреаційної зони.

Товариство з обмеженою відповідальністю “В.А.Л.”, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Севастопольської міської Ради про визнання неправомірним та відміну рішення від 12.07.2007 № 2247 про надання згоди третій особі –Товариству з обмеженою відповідальністю “Оксі” на розробку проекту землевпорядження з відведення земельної ділянки площею 1,4 га по вул. Катерна у місті Севастополі, обґрунтовуючи позов тим, що до складу земельної ділянки площею 1,4 га увійшла прибережна територія та дорога, обов’язок з благоустрою яких, відповідно до договору № 609 від 24.10.2001, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “В.А.Л.” та Севастопольською міською державною адміністрацією, а також проекту комплексного благоустрою покладено на позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2007 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 32/632.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2007 у справі № 32/632 задоволено клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, з метою забезпечення позову до вирішення спору по суті заборонено Севастопольській міській раді вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у будь-який спосіб Товариству з обмеженою відповідальністю “Оксі” земельної ділянки площею 1,4 га, розташованої по вул. Катерній у місті Севастополі.

Позивач на виконання зазначеної ухвали суду неодноразово звертався до Севастопольської міської ради з листами, якими було проінформовано відповідача щодо заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у будь-який спосіб Товариству з обмеженою відповідальністю “Оксі” земельної ділянки площею 1,4 га, розташованої по вул. Катерній у місті Севастополі.

Незважаючи на вищезазначену заборону, відповідачем 12.12.2007 прийнято рішення № 3507, яким затверджено проект землевпорядження з відведення земельної ділянки площею 1,4 га по вул. Катерна у місті Севастополі в порядку упорядкування діючого землекористування без права капітального будівництва для розміщення рекреаційної зони та передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Оксі»в оренду строком на 25 років земельну ділянку площею 1,4 га по вул. Катерна у місті Севастополі з розширенням меж та площі земельної ділянки в порядку упорядкування діючого землекористування без права капітального будівництва для розміщення рекреаційної зони.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, судом встановлено, що винесення спірного рішення відповідачем було здійснено всупереч винесеній ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.12.2007 у справі № 32/632, якою заборонено Севастопольській міській раді вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у будь-який спосіб Товариству з обмеженою відповідальністю “Оксі” земельної ділянки площею 1,4 га, розташованої по вул. Катерній у місті Севастополі, оскільки відповідачу було відомо про вказану заборону, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними належними доказами, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Державне мито, судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення VIII сесії Севастопольської міської ради V скликання від 12.12.2007 № 3507 “Про передачу в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю “Оксі” земельної ділянки по вул. Катерна з розширенням меж та площі земельної ділянки в порядку упорядкування діючого землекористування без права капітального будівництва для розміщення рекреаційної зони”.

Стягнути з Севастопольської міської ради (99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “В.А.Л” (99055, м. Севастополь, просп. Генерала Острякова, 158-а; код 31331406) 85 (вісімдесят п’ять) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення, оформленого у відповідності до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                 О.О.Хрипун