КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2007                                                                                           № 3/202

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:                     Дегтярюк Л.О.

За участю представників:

від позивача - Геніш К.Б. – юрисконсульт (дор. № 10-1130 від 23.05.2007);

від відповідача - Загура В.П. – представник (дов. № 1 від 18.06.2007);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азуріт"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.04.2007

у справі № 3/202 (Хілінська В.В.)

за позовом                               Комунального підприємства "Ватутінськінвестбуд"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Азуріт"

про                                                  виселення та повернення приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від26.04.2007 у справі №3/202 позов задоволено повністю. Виселено ТОВ ”Азуріт” з нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 12, загальною площею 134,50 кв. м., з поверненням вказаного приміщення КП ”Ватутінськінвестбуд”. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що договір оренди укладений між позивачем та відповідачем № 1038 від 01.01.2006 закінчив свою дію 30.12.2006; позивач, відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, листом № 10-2598 від 27.11.2006 повідомив відповідача про те, що договір оренди № 1038 від 01.01.2006 припиняється у зв’язку із закінченням строку його дії, на новий термін укладатися не буде. Нового договору оренди на спірне приміщення укладено не було. Таким чином, відповідач безпідставно займає спірне приміщення, чим заважає позивачу здійснювати господарську діяльність у спірному приміщенні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи. При цьому відповідач вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 285 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендар має переважне право перед іншими суб’єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди. Також це право передбачено п. 5.1.4 договору оренди № 1038 від 01.01.2006.

Також відповідач зазначає, що отримавши лист позивача № 10 2598 від 27.11.2006, ним 15.12.2006 та повторно 17.04.2007, були направлені листи до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, в яких просив вирішити питання про продовження терміну дії договору оренди на 2007 рік. Однак, на день прийняття рішення вказані заяви Деснянською районною в м. Києві радою не розглянуті, приміщення за спірним договором оренди іншому орендарю не передані.

Скаржник стверджує, що у зв’язку із тим, що господарський суд першої інстанції не залучив Деснянську районну у м. Києві державну адміністрацію в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі, як наслідок, неповно з’ясував обставини справи та невірно застосував норми ч. 1 ст. 285 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, ст. ст. 27, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідач посилається на те, що він продовжує користуватися орендованим майном та продовжує оплачувати рахунки за оренду, які виставляє йому позивач.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення, зважаючи на те, що згідно із п. п. 3, 6 договору оренди, п. 3 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та ст. 526 Цивільного кодексу України, орендар зобов’язаний, незалежно від наслідків господарської діяльності, своєчасно (згідно із договором до 20 числа поточного місяця) і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі на рахунок орендодавця по день здачі приміщення. Відповідач систематично порушував умови договору протягом строку його дії, а саме: не своєчасно та не в повному обсязі вносив плату за користування приміщенням та за надані комунальні послуги.

Відповідно до ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” позивач надіслав на адресу відповідача заяву № 10-2598 від 27.11.2006 про закінчення дії договору оренди № 1038 від 01.01.2006 та з вимогою звільнити орендоване приміщення.

Відповідно до Положення про порядок передачі в оренду будівель, споруд приміщень комунальної власності Деснянського району м. Києва, яке затверджене рішенням сесії Деснянської районної в м. Києві ради, рішення про надання в оренду нерухомого майна приймається головою Деснянської районної державної адміністрації, шляхом видання розпорядження, яке є підставою для КП „Ватутінськінвестбуд” (позивача) для укладення договору оренди. На даний час розпорядження не існує, тому немає підстав для укладення договору оренди.

При розгляді апеляційної скарги апеляційним господарським судом були заслухані пояснення представників сторін, досліджені наявні матеріали справи та встановлено наступне.

01.01.2006 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 1038 оренди комунальної власності (будівель, споруд, приміщень) та надання комунальних послуг (далі договір оренди), відповідно до умов якого, позивач, як орендодавець, передав, а відповідач, як орендар, прийняв в оренду приміщення за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 12, загальною площею 134,50 кв. м. (п.1.1.).

Відповідно до п. 9.1 строк дії договору оренди встановлений сторонами з 01.01.2006 по 30.12.2006.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Матеріали справи свідчать, що позивач листом № 10-2598 від 27.11.2006 повідомив відповідача про припинення дії договору оренди у зв’язку із закінченням строку його дії, та зазначив, що на новий строк договір оренди укладатися не буде і запропонував у 10-денний термін звільнити орендоване приміщення і передати позивачу за актом.

Отже, оскільки позивач у встановленому чинним законодавством порядку попередив відповідача про припинення дії договору оренди, то відповідно до  п. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та п. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, яким встановлено, що договір оренди припиняє свою дію в разі закінчення строку, на який його було укладено, договір оренди припинив свою дію 30.12.2006.

Відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” та п. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі закінчення строку дії договору оренди орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди; у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Умовами договору оренди передбачено, що в разі закінчення строку договору або при його розірванні, орендар зобов’язаний за актом приймання-передачі повернути об’єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об’єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди (п. 7.4.).

Матеріали справи свідчать, що відповідач після закінчення строку дії договору оренди орендоване приміщення не звільнив та не передав його позивачу.

Таким чином, оскільки у зв’язку з припиненням дії договору оренди у відповідача відсутні підстави перебування у спірному приміщенні, а відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” правовою підставою користування майном, що перебуває у комунальній власності є договір оренди, то господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про виселення відповідача із спірного приміщення.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідно до п. 5.1.4 договору оренди він після закінчення терміну дії договору, має переважне право на продовження дії договору оренди, у зв’язку із чим ним були направлені листи від 15.12.2006 та від 17.04.2007 до Деснянської районної в м. Києві ради, в яких він просив вирішити питання про продовження терміну дії договору оренди на 2007 рік, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Пунктом 3 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов’язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

Відповідно до п. 9.4 договору оренди укладання повторного договору оренди на вказане приміщення проводиться на підставі нових розпорядчих документів (розпорядження) після звернення орендаря, поданого не пізніше як за місяць до закінчення строку дії договору.

Відповідно до ст. 287 Господарського кодексу України державні (комунальні) підприємства можуть бути орендодавцями нерухомого майна лише з дозволу органів, уповноважених місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності.

В матеріалах справи відсутнє рішення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про продовження відповідачу терміну оренди приміщення площею 134,50 кв. м. в будинку №12 по вул. Бальзака, не надав відповідач такого рішення і в ході розгляду апеляційної скарги.

Під час розгляду апеляційної скарги, позивачем було надано копію відповіді  Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації на лист відповідача від 17.04.2006 про продовження терміну дії договору оренди на 2007 рік. зазначено, що заява відповідача про продовження договору оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 12 розглянута у Деснянській районній державній адміністрації на засіданні комісії по розгляду питань щодо використання нерухомого майна, але у зв’язку із неналежним виконанням умов договору оренди за попередній період, систематичною несвоєчасною сплатою за оренду, у продовженні договору оренди на наступний термін відповідачу відмовлено (лист № 06/02-1706 від 23.05.2007 Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, якщо відповідач вважає, що його переважне право на продовження договору оренди на новий термін порушено, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про спонукання укласти з ним на новий строк договір оренди на приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 12.

Стосовно твердження відповідача щодо того, що господарським судом першої інстанції не залучено Деснянську районну у м. Києві державну адміністрацію, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі, а тому неповно з’ясовано обставини справи та невірно застосовано норми ч. 1 ст. 285 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, ст. ст. 27, 43 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Статтею 27 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов’язки щодо однієї з сторін. Їх може бити залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено наявність підстав для залучення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та яким чином рішення у даній справі про виселення ТОВ „Аларіс” з орендованого приміщення загальною площею 134,50 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 12, вплине на права та обов’язки Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації; предметом спору даної справі не є спонукання Деснянську районну у м. Києві раду надати нові розпорядчі документи для укладення (продовження) договору оренди.

Посилання відповідача на те, що підстав для виселення його з орендованого приміщення немає, оскільки ним сплачуються рахунки за оренду не приймаються апеляційним господарським судом до уваги, оскільки чинним законодавством не передбачено продовження терміну дії договору оренди у разі здійснення оплати за фактичне користування приміщенням після припинення дії договору оренди, а відповідач сплачує саме плату за фактичне користування спірним приміщенням.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що господарським судом першої інстанції в процесі розгляду справи в достатній мірі з’ясовані та доведені обставини, що мають значення для справи. Рішення прийняте судом у повній відповідності з матеріалами справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м Києва від26.04.2007 у справі №3/202 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу № 3/202 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.