СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

04 червня 2007 року

Справа № 2-11/12786-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача:не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Цикуренко А.С.) від 03.04.2007 по справі № 2-11/12786-2006А

за позовом           Закритого акціонерного товариства "Кримвзуття" (вул. Кубанська, 14, місто Сімферополь,95022)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9, місто Сімферополь,95053)

про визнання недійсною податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання недійсною податкової вимоги від 03.03.2006 №1/106 на суму 2 061,33 грн., а також про стягнення судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивує тім, що нарахування ДПІ у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим податкового боргу є незаконним, так як ЗАТ „Кримвзуття" були сплачені податкові зобов'язання через установу банку „Україна", однак, перераховані податкові збори (обов'язкові платежі ) в дохід держбюджету зараховані не були, внаслідок чого позивач вважає, що свої зобов'язання по сплаті обов'язкових платежів в бюджет виконав своєчасно та у повному обсязі, вказані обставини підтверджуються витягами банку „Україна" про зписання з рахунку позивача перерахованих сумм.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 03 квітня 2007 року у справі №2-11/12786-2006А (суддя Цикуренко А.С.) за позовом Закритого акціонерного товариства "Кримвзуття" до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим про визнання недійсною податкової вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системі і переказ грошей в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок одержувача. В даному випадку сума переказу на рахунок одержувача- Управління держказначейства в АР Крим не була зарахована. Отже, переказ грошей не був проведений. Відповідно до абз.4 п.32.2 ст.32 вищеназваного закону, платник має право на відшкодування банком, його обслуговуючим, тільки збитку заподіяного порушенням банком термінів виконання документа на переказ.

В судове засідання представники сторін не з'явились, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином. Судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутність представників сторін, що не з'явились.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши справу у порядку, передбаченому статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.03.3006 Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі була направлена Закритому акціонерному товариству „Кримвзуття" перша податкова вимога №1/1006, відповідно до якої сума узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість складає 2061, 33 грн.

Судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутни, виходячи з наступного.

Платіжними дорученнями №806 від 22.06.2001, №793 від 18.06.2001, №792 від 19.06.2001, №782 від 14.06.2001, №781 від 14.06.2001 з відмітками банку про зписання коштів з розрахункового рахунку ЗАТ „Кримвзуття" підтверджуються обставини погашення податкового боргу (а.с.18-22).

Згідно витягу банка „Україна" про списання вищевказаних сум з рахунку позивача, листами банка "Україна" від 05.07.2001 №12-04/171 підтверджується факт своєчасного перерахування грошових коштів позивачем (а.с.10).

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено, що податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів в порядку і в терміни, визначені цим Законом.

Положеннями частини 3 та частини 4 статті 9 Закону України „Про систему оподаткування" визначено, що зобов'язання юридичної та фізичної особи по сплаті податків та зборів (обов'язкових платежів) припиняється у зв'язку зі сплатою податку, збору (обов'язкового платежу).

У розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок одержувача або видачі йому в наявній формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування і подачі відповідного документа на переклад або використання спеціального платіжного засобу.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошей в Україні» при використанні розрахункового документа ініціація переказу вважається завершеною з моменту ухвалення банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк повинен забезпечити фіксацію дати ухвалення розрахункового документа на виконання. Проведення самого переказу грошей є обов'язковою функцією, яку повинна виконувати платіжна система (п.1.29 ст.1 Закону).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошей в Україні», якій зокрема передбачається право одержувача на відшкодування банком, який обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому унаслідок порушення цим банком термінів виконання документа на переказ.

Положення пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошей в Україні» не суперечать положення п.п.16.5.2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», згідно якому день подачі до установ банків платіжного доручення по всіх видах податкових платежів вважається день його реєстрації.

Згідно підпункту 16.6.1 пункту 16.5 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за порушення термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів до державних цільових фондів з вини банку такий банк сплачує пеню за кожен день прострочення, а також несе іншу відповідальність, встановлену Законом, за порушення порядку своєчасного і повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державний цільовий фонд.

При цьому, платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів і державні цільові фонди, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за наявності провини банку, платник податків звільняється від будь-якої відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування платежів до бюджету.

Відповідно до листа банку «Україна» Кримської дирекції від 15.03.2002 №11/2-041293, ДПІ у місті Сімферополі пред'явила грошові вимоги на суму 16548,78 грн., перераховану вказаними вище платіжними дорученнями, і, відповідно, включена в реєстр кредиторів банку «Україна».

Крім того, положеннями частини 5 статті 50 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету вважаються зарахованими до доходу бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Цім кодексом регулюються бюджетні відносини, тоді як платник податків не є безпосередньо суб'єктом бюджетних відносин і несе відповідні зобов'язання щодо платежів до бюджету і до державних цільових фондів на підставі норм законодавства про оподаткування.

За наведених обставин постанова господарського суду Автономної Республіки Крим від 03 квітня 2007 року у справі №2-11/12786-2006А прийнята при повному з’ясуванні обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 03 квітня 2007 року у справі №2-11/12786-2006А залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого Адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя

Судді