КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2007                                                                                           № 35/336

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової  С.О.

суддів:                                          Борисенко  І.В.

Шипка  В.В.

при секретарі:                              Спичаку О.М.

За участю представників:

від позивача – Потапенко І.О. дов. № 003 від 09.01.07р.;

від відповідача  -  Чугайнова Т.О. дов. б/н від 19.12.06р.;

розглянувши  апеляційну скаргу Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам"яток історії, культури і заповідних територій

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.12.2006

у справі № 35/336 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника

до                                                   Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам"яток історії, культури і заповідних територій

про                                                  зобов"язання повернути музейний предмет

ВСТАНОВИВ:

Національний Києво-Печерський історико-культурний заповідник (далі-позивач) звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Київського науково-методичного  центру по охороні, реставрації та використанню пам’яток історії, культури і заповідних територій (далі – відповідач) про повернення позивачу гробниці - раку (КПЛ -М-1167, Україна, XVIII ст., срібло 875°, 600°, нкм, карбування, часткова позолота, вага загальна 21880 гр., вага лігатурна 9692, 2 гр.), яка знаходиться в експозиції Музею історії Михайлівського Золотоверхого монастиря.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2006р. у справі № 35/336 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, прийняти нове рішення яким в позові відмовити.

Відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не з’ясував всіх обставин справи, невірно застосував норми матеріального та процесуального права, безпідставно не взяв до уваги доводи відповідача щодо приналежності музейного експонату та строків позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав заявлену апеляційну скаргу.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки він вважає, що оскаржуване рішення винесене у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав відзив на апеляційну скаргу.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників  сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

06 листопада 2002 року між Національним Києво-Печерським історико - культурним заповідником та Київським науково - методичним центром по охороні, реставрації та використанню пам'яток історії, культури і заповідних територій укладено Угоду № 155ф (надалі Угода).

Відповідно до умов вищевказаної Угоди позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове зберігання гробницю - раку (КПЛ -М-1167, Україна, XVIII ст., срібло 875°, 600°, нкм, карбування, часткова позолота, вага загальна 21880 гр., вага лігатурна 9692,2 гр.), для експонування в Музеї історії Михайлівського Золотоверхого монастиря.

Відповідно до умов Угоди та Наказу №76-05 по Національному Києво-Печерському історико - культурному заповіднику від 05.06.2003 р., термін тимчасового зберігання встановлено до 20 листопада 2003р.

Однак, незважаючи на це та неодноразові звернення позивача, що підтверджується листами  №0286 від 16.04.2004р., №0573 від 10.08.2005р., №127 від 03.03.2006р., №321 від 14.06.2006р., порушуючи умови Угоди відповідач музейний предмет не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберегти річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого в договорі зберігання (ч.1 ст. 938 Цивільного кодексу України).

Зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості (ч. 1 ст. 949 Цивільного кодексу України).

Обов'язок зберігача повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, випливає із суті зобов'язання зберігання.

Зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився (ст. 953 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.2.3 Угоди   передбачено,   що   відповідач   гарантує  цілісне збереження експонату та його своєчасне повернення до Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника.

Як вбачається з матеріалів справи на момент пред'явлення позову та розгляду справи відповідач свої зобов'язання не виконав гробницю - раку (КПЛ -М-1167, Україна, XVIII ст., срібло 875°, 600°, нкм, карбування, часткова позолота, вага загальна 21880 гр., вага лігатурна 9692,2 гр.), яка знаходиться в експозиції Музею історії Михайлівського Золотоверхого монастиря, позивачеві не повернув.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 цивільного кодексу України).

Доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі, що термін тимчасової передачі музейного предмету закінчився 20.05.2003р. і відповідно позивач пропустив строк позовної давності на звернення з даним позовом, не приймаються апеляційним судом до уваги з огляду на таке.

Відповідач, звертався до позивача з письмовим проханням № 218 від 15.05.2003р. про продовження терміну тимчасового зберігання срібної гробниці - раку (КГІЛ -М-1167, Україна, XVIII ст., срібло 875°, 600°, нкм, карбування, часткова позолота, вага загальна 21880 гр., вага лігатурна 9692,2 гр.), з метою експонування в Музеї історії Михайлівського Золотоверхого монастиря, строком на 6 (шість) місяців з 20 травня по 20 листопада 2003 року (копія в справі).

У зв'язку з таким проханням, позивачем було видано наказ №76-05 від 05.06.2003р. про продовження терміну експонування музейних предметів НКГІІКЗ в Музеї Золотоверхого монастиря.

Тобто, сторонами за взаємною згодою було внесено зміни до Угоди №155ф від 06.11.2002р. у формі яка допускається чинним законодавством та продовжено термін зберігання вищевказаного музейного експонату строком на шість місяців до 20 листопада 2003р.

Таким чином, позивач звернувся з даним позовом в межах строків позовної давності.

Доводи відповідача про відсутність у позивача права власності на музейний експонат, не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки встановлення даного факту лежить по за межами предмету даного спору.

Отже, зважаючи на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача повернути гробницю - раку (КПЛ-М-1167, Україна, XVIII ст., срібло 875°, 600°, нкм, карбування, часткова позолота, вага загальна 21880 гр., вага лігатурна 9692, 2 гр.), яка знаходиться в експозиції Музею історії Михайлівського Золотоверхого монастиря, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в порушення зазначеної норми належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не надав.

Тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2006 у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам’яток історії, культури і заповідних територій залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2006 у справі № 35/336  – без змін.

Матеріали справи  повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Алданова  С.О.

Судді                                                                                          Борисенко  І.В.

Шипко  В.В.