СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

06 червня 2007 року

Справа № 2-31/919-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Умєрова Сєрвєра Усєіновича, довіреність № б/н від 03.01.07;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Привалова А.В.) від 13.03.2007 у справі № 2-31/919-2007

за позовом           колективного підприємства профспілок "Ялтинське бюро подорожей та екскурсій" (вул. Єкатерининська, 3,Ялта,98600)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим" (вул. Гоголя, 68-40,Сімферополь,95051)

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.03.2007 у справі № 2-31/919-2007 позов задоволено.

Розірвано попередні договори номер за реєстром № 1994 від 14 березня 2006 року, номер за реєстром №1995 від 14 березня 2006 року укладені між Колективним підприємством профспілок Ялтинське бюро подорожей та екскурсій та товариством з обмеженою відповідальністю „Будівельно-інвестиційна компанія „Полісся-Крим”.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельно-інвестиційна компанія „Полісся-Крим” на користь Колективного підприємства профспілок Ялтинське бюро подорожей та екскурсій 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В основу рішення покладено головний висновок суду про те, що відповідач зобов’язання в частині попередньої плати за договорами не виконав, доказів неможливості такого виконання суду не навів, а тому місцевий суд дійшов до висновку про необхідність застосування до даних спірних правовідношень сторін норм передбачених статтями 611 та 651 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, справу направити до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з’ясував обставини справи, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Так, товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим" посилається на відсутність взагалі такого попереднього договору –як договір під № 1995. Тобто, на думку заявника апеляційної скарги, місцевий суд прийняв рішення щодо неіснуючого договору.

Крім того, відповідач посилається на те, що господарський суд необґрунтовано не відклав слухання справи до розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим" прокуратурою Автономної Республіки Крим та прокуратурою міста Ялта, про що відповідач клопотав у письмовому вигляді наданому суду 14.02.2007.

Також, відповідач зазначає, що частково ним вже були виконані умови спірних попередніх договорів, а саме виконаний п. п. 3.2.1., по якому відповідач здійснив юридичні дії на користь колективного підприємства профспілок "Ялтинське бюро подорожей та екскурсій".

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованим залишенням поза увагою господарським судом фактичних даних, а саме звернення Товариства 13 квітня 2006 року, вих. № 48; 03 травня 2006 року, вих. № 21 та 23 травня 2006 року, вих. № 7 до колективного підприємства профспілок "Ялтинське бюро подорожей та екскурсій" і відповіді на них Бюро: від 11 травня 2006 року, вих. № 56; 30 травня 2006 року, вих. № 61, 05 червня 2006 року, вих. № 63. Відповідач вважає, що позивач своїми відповідями надав згоду на продовження строку попередньої сплати і такий факт свідчить про відсутність порушень договорів з боку товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим".

Представник позивача надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає рішення господарського суду Автономної Республіки Крим законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає.

Відповідач у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними документами в матеріалах справи.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2006 року колективне підприємство профспілок Ялтинське бюро подорожей та екскурсій і товариство з обмеженою відповідальністю „Будівельно-інвестиційна компанія „Полісся-Крим” уклали попередній договір за реєстром № 1995, згідно якого сторони зобов'язуються укласти у майбутньому договір купівлі-продажу нерухомого майна - домоволодіння № 26 по вул. Кірова в м. Ялта літер „А”, але у всякому разі не пізніше ніж 7 днів з моменту отримання свідоцтва про право власності продавця .

При цьому, апеляційною інстанцією не приймаються до уваги посилання відповідача на відсутність взагалі такого договору під номером 1995, оскільки матеріали справи містять належно завірену копію цього договору (а. с. 99 –100), інших договорів, заявником апеляційної скарги суду не надано.

Згідно пункту 2.1 договору сторони досягли угоди, що продавець згодний продати, а покупець згодний купити вказане нерухоме майно за ціною 400000,00 грн.

Пунктом 4.1 попереднього договору передбачено, що після підписання цього договору на підтвердження обов'язків і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів відносно купівлі-продажу домоволодіння і своєї платіжної можливості, покупець в продовж 30 днів з моменту підписання цього договору перераховує продавцю передоплату в розмірі 100000,00 грн.

Також 14 березня 2006 року позивач і відповідач уклали ще один попередній договір за реєстром № 1994, згідно якого сторони зобов'язуються укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна у майбутньому, але у всякому разі не пізніше ніж 7 днів з моменту отримання свідоцтва про право власності продавця на нерухоме майно, продавець зобов'язується продати покупцю нерухоме майно житловий будинок, що розташований за адресою: АРК. м. Ялта, вул. Кірова, буд. 24 літер „Е”, а покупець зобов’язується купити це домоволодіння.

Пунктом 2.1 попереднього договору передбачено, що продавець згодний продати, а покупець згодний купити вказане домоволодіння за ціною 100000,00 грн.

Відповідно до пункту 4.1 зазначеного договору сторони досягли угоди, що на підтвердження обов’язків і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів відносно купівлі-продажу домоволодіння і своєї платіжної можливості, покупець впродовж 30 днів з моменту підписання цього договору перераховує продавцю передоплату в розмірі 50000,00 грн.

Думка відповідача про те, що позивач своїми листами-відповідями від 30 травня 2006 року, вих. № 61 та від 05 червня 2006 року, вих. № 63 (а. с. 66-67) надав згоду на продовження строку попередньої сплати по договорам і таке продовження має місце, судовою колегією не приймається до уваги, оскільки пунктом 6.2. спірних попередніх договорів сторонами було чітко передбачено, що зміни, доповнення та розірвання договору допускається лише за згодою сторін, та підлягають нотаріальному посвідченню.

Таким чином, вважається обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач повинен був перерахувати позивачу грошові кошти в сумі 100000,00 грн. та 50000,00 грн. в строк - саме до 14 квітня 2006 року.

Крім того, згідно п. п. 3.2.1 попередніх договорів відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечити рішення всіх питань про право власності продавця на домоволодіння № 26 літер „А” та № 24 літер „Е”, розташовані по вул. Кірова у м. Ялта в господарських судах України на користь продавця.

При цьому, колегія суддів вважає, що ці умови попередніх договорів спростовують посилання товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим" на порушення позивачем пункту 1.2. попередніх договорів та на невідомість відповідача про права третіх осіб на нерухоме майно. Більш того, апеляційна інстанція вбачає умови пункту 1.2., згідно з якими –Продавець гарантує, що домоволодіння не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, воно не заставлено, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса воно не використовується та треті особи не мають прав на нього, такими, що суперечать іншим умовам договорів, його змісту та обставинам справи. Таким чином, судова колегія дійшла до висновку про суперечність пункту 3.2.1 –пункту 1.2. попередніх договорів, що дає підстави вважати неспроможними посилання заявника апеляційної скарги на порушення позивачем умов договору.

Крім того, апеляційна інстанція зазначає, що всі намагання відповідача довести порушення умов попередніх договорів тільки колективним підприємством профспілок "Ялтинське бюро подорожей та екскурсій" можуть свідчити лише про необхідність розірвання цих попередніх договорів, що, відповідно, буде додатково свідчить про обґрунтованість прийнятого рішення.

Відповідно до статті 635 Цивільного кодексу України та статті 182 Господарського кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку укласти основний договір у майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання попередніх договорів, перерахування грошових коштів до дня спливу строку, встановленого пунктом 4.1 попередніх договорів у виконання та підтвердження своїх намірів, відповідачем суду не надано, матеріали справи не містять.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені          певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання відповідача на те, що господарський суд необґрунтовано не відклав слухання справи до розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим" прокуратурою Автономної Республіки Крим та прокуратурою міста Ялта, про що відповідач клопотав у письмовому вигляді наданому суду 14.02.2007, судовою колегією не може бути прийнято до уваги, оскільки термін розгляду справи обмежений двохмісячним строком, який може бути продовжений лише за згодою обох сторін, яка у матеріалах справи відсутня. Більш того, відкладення слухання справи є правом господарського суду, а не його обов’язком. Тому вважається вірним висновок суду про те, що „тривалий” судовий розгляд про питання щодо права власності покупця на нерухоме майно, що є предметом договорів, не перешкоджали відповідачу виконати умови договору щодо здійснення передоплати за договорами. Перерахування грошових коштів згідно пункту 4.1 договорів не ставилось сторонами у залежність від судового вирішення питання щодо права власності покупця на предмети договорів. Останнє зобов'язання відповідач взяв на себе окрім перерахування передоплати у встановлених договорами розмірах як гарантії виконання своїх обов'язків.

Зазначення відповідачем того, що ним частково вже були виконані умови спірних попередніх договорів, а саме виконаний п. п. 3.2.1., по якому він здійснив юридичні дії на користь колективного підприємства профспілок "Ялтинське бюро подорожей та екскурсій", не може бути обґрунтованою підставою вважати всі обов’язки товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим" виконаними повністю і добросовісно. Апеляційна інстанція вважає необхідним зазначити, що належне виконання обов’язків з боку відповідача, у даному випадку, може вбачатися лише при наявності виконання усіх передбачених умов в належний строк.

Невиконання відповідачем умов попередніх договорів є порушенням зобов'язань і надає позивачу право вимагати розірвання договору у судовому порядку відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При цьому, стаття 611 Цивільного кодексу України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема розірвання договору.

В силу частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судова колегія погоджується із зазначенням господарського суду Автономної Республіки Крим, що - істотними порушеннями стаття визначає такі порушення стороною договору, коли внаслідок заданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання, передбачені попередніми договорами від 14.03.2006 реєстр № 1994 та № 1995 щодо перерахування позивачу передоплати у загальної суми 150000,00 грн., не підтвердив продавцю свій намір та платіжну можливість щодо купівлі нерухомого майна, тому у суду були достатні підстави вважати, що позивач позбавився того, на що розраховував при укладені договорів.

Згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Більш того, відповідно до пункту 6.2 зазначених договорів, розірвання договору допускається лише за згодою сторін та підлягає нотаріальному посвідченню, а у разі недосягнення згоди спір вирішується у судовому порядку.

Відповідно до частини 5 статті 188 Господарського кодексу України договір вважається розірваним зі дня набрання чинності судовим рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Думка відповідача про те, що суд фактично прийняв рішення 30.03.2007, а не 13.03.2007 і тому було прийнято рішення про розірвання договорів, строк дії яких закінчився, судовою колегією вважається неспроможною, оскільки десятиденний строк вступу рішення в законну силу, враховується від дати постановлення рішення (13.03.2004), а не з дати його підписання. Цією ж датою рішення вважається прийнятим.

Мотивація апеляційної скарги та заперечення відповідача з посиланням на неправомірний або недобросовісний відклик довіреності, якою товариство було уповноважено позивачем представляти інтереси колективного підприємства профспілок "Ялтинське бюро подорожей та екскурсій" в судах України, не має значення для правомірного вирішення спору у даній справі і тому колегією суддів не приймається до уваги.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Полісся-Крим" залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.03.2007 у справі № 2-31/919-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді