КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2007                                                                                           № 23/638б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Гарник Л.Л.

Зубець Л.П.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора - Гончаров Ю.А. (довіреність № 68 від 18.07.2007 року)

від кредиторів:

Державного комітету України з державного матеріального резерву – Берладін В.В. (довіреність № 2/6670 від 05.12.2006 року);

від боржника  -  Шестаков В.Ю. (довіреність б/н від23.01.2007 року)

від Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” – Громніцький Ю.П. (довіреність № 14-76 від 06.03.2006 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, м. Київ

на ухвалу попереднього засідання  Господарського суду м.Києва від 05.06.2007

у справі № 23/638б (Демидова А.М.)

за заявою                               Холдингової компанії “АвтоКрАЗ” у формі відкритого акціонерного товариства, м. Кременчук

до боржника                                                   закритого акціонерного товариства “Барі”, м. Київ

про                                                  визнання банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою попереднього засідання господарськогосуду м. Києва від 05 червня 2007 року, яка прийнята у справі № 23/638-б (суддя – А.М. Демидова), за заявою Холдингової компанії “АвтоКрАЗ” у формі відкритого акціонерного товариства (надалі – Ініціюючий кредитор) до закритого акціонерного товариства “Барі” (надалі – Боржник, Товариство) про визнання останнього банкрутом, затверджено реєстр кредиторів Боржника з відповідними сумами вимог, відмовлено Державному комітету України з державного матеріального резерву у визнанні кредитором на суму 93 068 308,46 грн., відмовлено Національній акціонерній компанії “Нафтогаз України” у визнанні кредитором на суму 20 264 859,08 грн. (т. 2 а.с. 144-147).

Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (надалі – Кредитор, Компанія), не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу господарського суду м. Києва в частині відмови Компанії у визнанні кредитором на суму 20 264 859,08 грн. та прийняти постанову, якою визнати Компанію конкурсним кредитором Боржника на дану суму (т. 2 а.с. 156-158).

Представники ініціюючого кредитора - Холдингової компанії “АвтоКрАЗ” у формі відкритого акціонерного товариства, боржника - закритого акціонерного товариства “Барі”, у судовому засіданні не погоджуються з вимогами, що викладені Кредитором в апеляційній скарзі, а тому просять залишити ухвалу господарського суду м. Києва від 05 червня 2007 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених у наданих поясненнях (т. 2 а.с. 189-190).

Представник кредитора Боржника - Державного комітету України з державного матеріального резерву, у судовому засіданні погоджується з вимогами, що викладені Компанією в апеляційній скарзі, а тому просить скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 05 червня 2007 року, а апеляційну скаргу – задовольнити з підстав, викладених у наданих поясненнях (т. 2 а.с. 189-190).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення всіх інших визнаних кредиторів Боржника про день і час судового засідання по розгляду апеляційної скарги Компанії, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (копій ухвали від 16.07.2007 року у даній справі) (т. 2 а.с. 177, 178, 182, 183), апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Кредитора без участі представників інших визнаних кредиторів Боржника.

Заслухавши усні пояснення представників Ініціюючого кредитора, Кредитора, Боржника та іншого кредитора Боржника в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29 грудня 2006 року було порушено провадження у справі № 23/638-б про банкрутство закритого акціонерного товариства “Барі”за заявою Холдингової компанії “АвтоКрАЗ” у формі відкритого акціонерного товариства відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т. 1 а.с. 1-2).

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду м. Києва від 08.02.2007 року визнаний розмір вимог Ініціюючого кредитора до Боржника на суму 1 237 970, 28, Ініціюючого кредитора зобов’язано у десятиденний строк подати до офіційного друкованого органу оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Боржника, призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Нєвєрова А.І., якого зобов’язано надати суду на затвердження реєстр вимог кредиторів Товариства. Також, була визначена дата попереднього засідання, перших загальних зборів кредиторів та судового засідання, на якому Боржник буде визнаний банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура, або припинено провадження у справі (т. 1 а.с. 71-72).

Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” звернулась до господарського суду м. Києва із заявою № 14/2-34 від 28.02.2007 року, в якій просить визнати Компанію конкурсним кредитором Боржника на суму 20 264 859,08 грн. та стягнути з Боржника судові витрати, а також, вжити заходи щодо забезпечення грошових вимог Компанії (т. 1 а.с. 135-138). Свої вимоги Компанія обґрунтувала заборгованістю Товариства, що виникла у зв’язку з неналежним виконанням останнім зобов’язання по оплаті поставленого йому, згідно договору № 263/2000-П від 20.04.2000 року, природного газу. Компанія вважає, що її вимоги до Товариства мають бути визнані у сумі 20 264 859,08 грн. згідно ст.ст. 1, 6, 7, 11, 12, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 2, 12, 35, 67 Господарського процесуального кодексу України (т. 1 а.с. 135-138).

Ухвалою попереднього засідання господарського суду м. Києва від 05 червня 2007 року затверджено реєстр кредиторів Боржника з відповідними сумами вимог, а Національній акціонерній компанії “Нафтогаз України” відмовлено у визнанні кредитором на суму 20 264 859,08 грн. (т. 2 а.с. 144-147).

В обґрунтування своєї позиції в частині відмови Компанії у визнанні конкурсним кредитором Товариства суд першої інстанції посилається на те, що зазначені вимоги не підлягають включенню до реєстру вимог конкурсних кредиторів, оскільки рішенням господарського суду м. Києва у справі № 7/602, предметом розгляду в якій були дані вимоги, Компанії у позові відмовлено, дане рішення було скасовано Вищим господарським судом України з направленням справи на новий розгляд лише 05.04.2007 року, тобто після спливу передбаченого законодавством тридцяти денного строку для подання заяв з вимогами до боржника з моменту публікації оголошення про порушення у справі про банкрутство Товариства, При цьому, місцевий господарський суд керувався нормами ст.ст. 14, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (т. 2 а.с. 144-147).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Ініціюючого кредитора, Кредитора, Боржника та іншого кредитора Боржника у відкритому судовому засіданні, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду м. Києва від 05 червня 2007 року, яка прийнята у даній справі, в частині відмови Компанії у визнанні кредитором Боржника на суму 20 264 859,08 грн. є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Компанії без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Кредитор, в порушення вимог статті 33 ГПК України, не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, як у суді першої інстанції, так і при апеляційному провадженні.

Так, в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що кредиторські вимоги Компанії були заявлені 28.02.2007 року, тобто в межах тридцяти денного строку, встановленого чинним законодавством для подання заяв кредиторами з вимогами до Боржника з моменту публікації оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство товариства (14.02.2007 року). При цьому, на момент розгляду кредиторських вимог рішення господарського суду м. Києва від 26.10.2006 року у справі № 7/602 було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2007 року, яка була чинною на момент розгляду кредиторських вимог Компанії у межах провадження у даній справі про банкрутство. За таких обставин, на думку скаржника, місцевий господарський суд, необґрунтовано відмовив Компанії у визнанні кредитором до Боржника не з’ясувавши всі обставини, які мають значення для розгляду справи, без надання оцінки доказам заборгованості Товариства перед Компанією.

Вищенаведені доводи апеляційної скарги є неналежними, у зв’язку з їх викладенням з невірним застосуванням положень чинного законодавства. До даного висновку апеляційний господарський суд дійшов, враховуючи наступне.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі – Закон) визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні  кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна  боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Згідно цієї ж статті Закону грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах,  передбачених цивільним законодавством України. Відповідно до частини 1 ст. 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Із заяви Компанії № 14/2-34 від 28.02.2007 року про визнання кредиторських вимог до Товариства вбачається, що її вимоги до Боржника виникли на підставі договору № 263/2000-П від 20.04.2000 року (т. 1 а.с. 145-147) на постачання природного газу, а саме: з неналежним виконанням Товариством зобов’язання за вищевказаним договором в частині повної оплати вартості поставленого природного газу, у зв’язку з чим у Товариства виникла заборгованість, на яку йому було нараховано пеню та штрафні санкції.

При цьому, у матеріалах справи є рішення господарського суду м. Києва від 26.10.2006 року у справі № 7/602 (т.2 а.с. 44-46), яким компанії було відмовлено в позові до Товариства про стягнення суми заборгованості з останнього за договором № 263/2000-П від 20.04.2000 року. Дане рішення було скасовано постановою Вищого господарського суду м. Києва від 05.04.2007 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду (т. 2 а.с. 105-106).

З вищевикладеного випливає, що на момент подання Компанією заяви про визнання конкурсним кредитором до Боржника 28.02.2007 року з вимогами у сумі 20 264 859,08 грн., у Боржника було відсутнє грошове зобов’язання перед Кредитором на суму заявлених вимог за договором № 263/2000-П від 20.04.2000 року, оскільки, як вже було зазначено вище, рішенням від 26.10.2006 року Компанії в позові було відмовлено і це рішення набрало законної сили. Крім того, на час прийняття оскаржуваної у даній справі ухвали, справа № 7/602 не була розглянута господарським судом м. Києва по суті, що підтверджується ухвалою господарського суду м. Києва від 03.05.2007 року у справі № 7/602-42/246 від 03.05.2007 року про призначення справи до розгляду (т. 2 а.с. 123), тобто наявність чи відсутність у Товариства грошового зобов’язання перед Кредитором у судовому порядку ще не встановлена.

За таких обставин, враховуючи, що Товариство на час прийняття оскаржуваної ухвали не мало зобов'язання заплатити Кредитору грошову суму відповідно до цивільно-правового договору чи з інших підстав, а статтею 1 Закону встановлено таку обов’язкову умову визнання певної особи кредитором до боржника, як наявність у неї в установленому порядку підтверджених документами вимог щодо грошових зобов'язань до боржника, апеляційний господарський суд констатує, що Компанія не могла бути визнана конкурсним кредитором Боржника на заявлену нею суму, а отже місцевий господарський суд правомірно відмовив Кредитору у визнанні його вимог до Боржника.

Таким чином, Компанією не доведена неправомірність відмови у визнанні її кредитором Боржника на суму 20 264 859,08 грн. та прийняття в цій частині оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 1, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 4-1, 32, 33, 34, 36, 43, 91, 94, 99, 101 – 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Ухвалу попереднього засідання господарського суду м. Києва від 05 червня 2007 року у справі № 23/638-б залишити без змін, а апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” без задоволення.

2.Справу №  23/638-б  повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Зубець Л.П.