КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2007                                                                                           № 8/425-4/140

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Отрюха  Б.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача : Брень О.П. - юрист

від відповідача1: Баланчук С.О.  – юрист

від відповідача2:  не з»явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікор Індастрі"

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.06.2007

у справі № 8/425-4/140

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікор Індастрі"

до                                                   ВАТ "Завод "Артемполізварювання"

Товариство з обмеженою відповідальністю "Передові технології"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  витребування майна з чужого незаконного володіння.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 15.06.2007 р. по справі

№ 8/425-4/140 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач,  не   погоджуючись  з   прийнятим  рішенням,   звернувся  з апеляційною скаргою, просить його скасувати, оскільки вважає, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не з’ясовано в  повному обсязі обставини справи.

В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на те, що відповідно до п.1.1.  додаткової угоди № 1 від 25.03.2003р. право власності на обладнання переходить від виконавця ( відповідача-2) до замовника ( позивача) в момент оплати вартості робіт згідно п.2.1. договору № 10/К від 20.12.2002р.

Виготовлене відповідачем-2 обладнання було повністю оплачене позивачем та підписано акт від 25.03.03р. про здачу обладнання по комплектності. Факт передачі обладнання відповідачем-2 позивачу засвідчений видатковою накладною.

Зазначене обладнання було доставлене відповідачем-2 до прохідної відповідача1, одержане останнім та змонтоване на його площах без будь-яких правових підстав. Жодного правочину між позивачем та відповідачем -1 стосовно передачі прав володіння або користування обладнанням не існує. Вищезазначені обставини на думку позивача свідчать про те, що відповідач1 безпідставно володіє обладнанням, яке належить позивачу.

В судове засідання представник відповідача-2 не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників позивача та відповідача-1, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача-2, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи по суті.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1 колегія встановила наступне.

20.12.2002р. між Товариством  з обмеженою відповідальністю «Нікор Індастрі» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Передові технології» укладено договір № 10/к на виготовлення та поставку певного обладнання у відповідності до технічного завдання (додаток № 1 до договору).

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору відповідач2 взяв на себе зобов»язання по виконанню поставки обладнання, монтажу обладнання на площах позивача та виконання пусконалагоджувальних робіт обладнання.

Вартість робіт відповідно до п.2.1. договору складає 33000 грн.

25.03.03р. між позивачем та відповідачем-2 було підписано додаткову угоду, якою п.3.3 договору № 10/к від 20.12.2002р. викладено в наступній редакції: «Право власності на обладнання переходить від виконавця до замовника в момент оплати вартості повного об»єму робіт згідно п.2.1.Договору.Сторони підписують «Акт здачі обладнання по комплектності». Після монтажу обладнання, здійснюють перевірку працездатності обладнання, а також перевірку на відповідність умовам «Технічного завдання» (додаток №1) та нормативним документам, згідно діючого законодавства України, про що складається Акт здачі-приймання обладнання в експлуатацію», який підписується представниками обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач-2 виготовив обладнання, яке було повністю оплачене позивачем.

25.03.2005р. між позивачем та відповідачем-2 було підписано акт здачі обладнання по комплектності до договору №10/к від 20.12.2002р.

Позивач стверджує, що в березні 2003 року відповідач-2 поставив обладнання, яке було ним виготовлено відповідно до умов договору № 10/к від 20.12.02р. до прохідної Відкритого акціонерного товариства «Завод «Артемполізварювання» ( відпводач-1). Зазначене обладнання відповідач-1 без згоди позивача завіз на свою територію, розібрав та змонтував його на своїй площі та почав його експлуатацію.

Позивач зазначає, що факт перебування обладнання на території відповідача-1 підтверджується листами Територіального управління Держкомнаглядохоронпраці України по Київській області та м.Києву від 02.07.04р. № 04/575; Державної податкової адміністрації України від 01.03.2005р.№ 57/4/26-2110, Міністерства внутрішніх справ від 26.02.05р. № 1830, Прокуратури м.Києва від 25.03.05р. №  2181 вих05.

Доводи позивача колегією до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень ЦК України, що набрав чинності 01.01.2004р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо  цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.44 ЦК УРСР ( ст.208 Цивільного кодексу України) угоди між юридичними особами повинні укладатися у письмовій формі. Згідно ст. 46 ЦК УРСР (ст.218 Цивільного кодексу України), недодержання сторонами письмової форми угоди має наслідком недійсність такої угоди лише у випадках, якщо такий наслідок прямо передбачений у законі. Проте недодержання простої письмової форми позбавляє сторони права у випадку спору посилатися для підтвердження угоди на покази свідків.

Позивач не надав належних доказів, які підтверджують ідентичність обладнання, яке було предметом договору № 10/к від 20.12.2002р. та обладнання, яке знаходиться на території відповідача-1. Листи державних органів на які посилається позивач як на підтвердження своїх вимог жодних чином не встановлюють ідентичність обладнання.

Господарським судом м.Києва від 25.04.2006р. було призначено судову товарознавчу експертизу для ідентифікації спірного обладнання, проведення якої доручено експертам КНДІСЕ.

Листом № 14/58-1557/л від 21.03.07р. КНДІСЕ повернув без проведення експертизи матеріали справи, та пояснив, що технологічні питання виходять за межі компетенції експертів інституту.

В судовому засіданні на запитання суду представник позивача пояснив, що вони не знайшли спеціалістів в інших експертних установах, які можуть дати відповіді на технологічні питання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( ст. 34 ГПК України).

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення  Господарського суду м.Києва відповідає обставинам справи і чинному  законодавству, а отже підстав для  його  скасування або зміни не вбачається, в зв”язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Нікор Індастрі”  залишити без задоволення.

Рішення   Господарського суду м.Києва від 15.06.2007 р. у справі

№ 8/425-4/140 залишити без змін.

Матеріали справи № 8/425-4/140 повернути Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя

Судді

09.10.07 (відправлено)