КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2007                                                                                           № 05-5-42/13828

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха Б.В.

суддів:           Бондар С.В.

Верховця А.А.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -від позивача – Головатенко О.М. - юрист

від відповідача - представник не з‘явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерство юстиції України

на рішення Господарського суду м.Києва від 08.10.2007

у справі № 05-5-42/13828 (Паламар П.І.)

за позовом                               Міністерство юстиції України

до                                                   Міністерство вугільної промисловості України

про                                                  відшкодування збитків, ціна позову 56095,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.10.2007 р. за номером 05-5-42/13828, позовні матеріали були повернуті позивачеві без розгляду.

Не погодившись з даною ухвалою позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, оскільки вважає, що підстави щодо повернення позовних матеріалів без розгляду, викладені в ухвалі Господарського суду м. Києва, помилкові.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія встановила наступне:

25.09.2007 р. до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Міністерства юстиції України в інтересах держави в особі Державного казначейства України про стягнення з Міністерства вугільної промисловості (за регресним позовом) 56095,31 грн. збитків, завданих Державному бюджету України на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 04.04.2006 у справі "Лисянський проти України".

08.10.2007 р. Господарський суд м. Києва ухвалою № 05-5-42/13828 позовну заяву Міністерства юстиції України повернув без розгляду на підставі п. 3, 4, 10 ч.1 ст. 63 ГПК України, посилаючись на те, що позивачем не викладений зміст позовних вимог, оскільки не визначено на чию користь проводиться стягнення, а також на те, що до позовної заяви не додано доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі та не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п.3 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені у заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є стягнення 56095,31 грн. збитків, завданих Державному бюджету України на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 04.04.2006 у справі "Лисянський проти України".

До позовної заяви позивачем були додані: копія рішення Європейського суду з прав людини від 4 квітня 2006 року у справі № 17899/02 "Лисянський проти України"; копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2006р.; копії платіжних доручень від 26.09.2006р. №926, 927; копія постанови про закриття виконавчого провадження від 11.10.2007 р.;

Відповідно до ч.3 п.3.2 Роз‘яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 р. №02-5/289 Суд не вправі повернути позовну заяву також з мотиву недодання документів, що є доказами, оскільки позивач може їх надавати, а суд - вимагати їх надання до закінчення розгляду справ.

Таким чином, суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовних матеріалів позивачеві без розгляду на підставі п.3 ст. 63 ГПК України, оскільки суд при необхідності міг витребувати додаткові документи для розгляду спору.

Згідно зі ст. 45 ГПК України позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до п.4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Позивачем не було надано доказів сплати державного мита.

Відповідно до п.10 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 1993.01.21 №7-93 від сплати державного мита звільняються: державні й громадські органи, підприємства, установи, організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених чинним законодавством, із заявами по суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” позивачем у справах про відшкодування збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виплати відшкодування, виступає Орган представництва, який зобов'язаний протягом трьох місяців з моменту, визначеного в частині четвертій статті 8 цього Закону, звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно до ст. 1 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” органом представництва є орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 № 784 “Про заходи щодо реалізації Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на Міністерство юстиції покладено функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень.

Отже, з огляду на викладене Міністерство юстиції України (як Орган представництва) у справах про відшкодування збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виплати відшкодування за рішенням Європейського суду з прав людини, повинен виступати позивачем.

Таким чином, оскільки Міністерство юстиції України у спірних правовідносинах звертається в суд від імені держави, як уповноважений на це орган, то у Міністерство у даному випадку не звільняється від сплати державного мита відповідно до п. 10 ст. 4 Декрету КМУ "Про державне мито".

Відповідно до п.10 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Як вбачається з позовних матеріалів, до позовної заяви не були додані докази сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що суд першої інстанції правомірно повернув позовну заяву без розгляду з підстав зазначених у п. 4, 10 ст. 63 ГПК України.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105 ГПК України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду від 08.10.2007 р. за номером 05-5-42/13828 без змін.

Матеріали справи повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Отрюх Б.В.

Судді                                                                                          Бондар С.В.

Верховець А.А.