ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.12.07 р.                     Справа № 20/318

Колегія суддів господарського суду Донецької області у складі: Донець О.Є. (головуючий), Мєзєнцев Є.І., Підченко Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Орендного підприємства “КВАНТ”, м.Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Науково-дослідний інститут гірничої механіки імені М.М.Федорова”, м.Донецьк

про стягнення 199951,40 грн.

За участю представників:

від позивача: Кольчик І.К. – директор, Кольчик Д.І. – дов.

від відповідача: Рижих В.І., Овруцький В.Є. – дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Орендне підприємство “КВАНТ”, м.Донецьк, із позовом до Відкритого акціонерного товариства “Науково-дослідний інститут гірничої механіки імені М.М.Федорова”, м.Донецьк, у якому позивач просить суд зобов’язати відповідача відшкодувати на користь позивача збитки в сумі 199951,40 грн., завдані внаслідок руйнування складу металів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на факти руйнування співробітниками відповідача 30.07.04 р. стіни складу по всій довжині, розкрадання матеріальних цінностей, заподіяння позивачеві збитків, пов’язаних із відновленням будівлі складу металу та його охороною, на надані суду документи, що наявні в матеріалах справи, та на приписи Господарського та Цивільного кодексів України.

Під час розгляду справи позивачем були заявлені клопотання про витребування від відповідача додаткових доказів по справі, яке судом частково задоволено, про ознайомлення з матеріалами справи, про залучення до матеріалів справи додаткових документів, які судом задоволені, про призначення судової експертизи про причини руйнування складу та визначення суми збитків, про виїзне судове засідання на місце подій, які відбулися 30.07.04 р., про залучення до розгляду справи посадових осіб Бюро технічної інвентаризації м.Донецька та Донецького управління земельних ресурсів, які судом залишені без задоволення.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на його необґрунтованість та на недоведеність позовних вимог належними доказами.

Відповідачем надані суду документи, що долучені до матеріалів справи, заявлені клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, які судом задоволено, про витребування від позивача додаткових доказів, яке судом частково задоволено, про призначення аудиторської перевірки або ревізії, яке судом залишено без задоволення.

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області розгляд справи призначено колегіальним складом суду.

Строк вирішення спору було продовжено в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошувались перерви з 30.08.07 р. до 03.09.07 р., з 25.10.07 р. до 01.11.07 р., з 27.11.07 р. до 13.12.07 р., з 13.12.07 р. до 27.12.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Відповідно до договору купівлі-продажу державного майна Орендного підприємства “Квант” м.Донецьк № 1324 від 12.12.95 р., акту прийому-передачі державного майна від 23.02.96 р., свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.02.03 р., позивач є власником будівлі складу металу площею 142,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Донецьк, пр.Гурова, 2.

На підставі договору оренди земельної ділянки № 4907 № Ю-14919/2003 позивач користується земельною ділянкою, на якій, зокрема, знаходиться вищезазначений об’єкт.

Позивач, стверджуючи, що 30.07.04 р. о 19 годині робітниками Приватного підприємства “Ключ” за наказом директора Відкритого акціонерного товариства “Науково-дослідний інститут гірничої механіки імені М.М.Федорова”, м.Донецьк, зруйновано стіну складу металів, внаслідок чого частину матеріальних коштовностей, що зберігалися на складі, було викрадено, металообробні станки – демонтовані, вивезені та зламані, звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд зобов’язати відповідача відшкодувати на користь позивача завдані збитки в сумі 199951,40 грн.

В обґрунтування фактів руйнування складу, розкрадання та псування майна позивачем надані суду листи позивача, листи відповідача, листи Ворошиловського РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, постанову зазначеного відділу про відмову в порушені кримінальної справи, договір на дольову участь, протокол про наміри.

До складу збитків позивачем включено:

1) Витрати на відновлення будівлі складу металу в сумі 101152,95 грн., розмір яких позивач обґрунтовує кошторисом на відновлювальний ремонт, виконаним Товариством з обмеженою відповідальністю “Ялтан” – підрядником за договором підряду від 27.07.07 р., укладеним з позивачем.

2) Збитки, завдані крадіжкою матеріальних коштовностей, в сумі 15955,56 грн., що позивач обґрунтовує, зокрема, протоколами засідання інвентаризаційної комісії, актами, рахунками, інвентаризаційними описами, відомостями та актами переоцінки товарно-матеріальних коштовностей, накладними.

3) Збитки, завданні псуванням основних засобів, в сумі 19089,00 грн., які позивач також обґрунтовує вищезазначеними документами.

4) Витрати на охорону складу металів співробітниками позивача в сумі 52803,92 грн., які позивач обґрунтовує довідкою-розрахунком, накладними, розрахунками нарахування заробітної плати.

5) Витрати на охорону складу металів Приватним підприємством “Донсервіс” в сумі 10950,00 грн., які позивач обґрунтовує договором із зазначеним підприємством № ОС/11-6 від 15.11.06 р., платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи.

У позовній заяві позивач посилається на приписи ст.ст.16, 22, 321, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 224, 225 Господарського кодексу України як на правові підстави позовних вимог.

У “Поясненнях” від 30.08.07 р. № 01-214 позивач також посилається на ст.174 Господарського процесуального кодексу України як на правову підставу позовних вимог.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

Так, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 16 зазначеного кодексу та ст.20 Господарського кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, прав суб’єктів господарювання та споживачів.

Статтею 22 Цивільного кодексу України, статтями 224, 225 Господарського кодексу України визначені поняття збитків та їх склад.

Статтею 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, внаслідок заподіяння шкоди суб’єкту або суб’єктом господарювання.

Відповідно до ст.175 зазначеного кодексу, майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю юридичною природою зобов’язання з відшкодування шкоди є деліктними, позадоговірними зобов’язаннями.

Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність складу правопорушення, а саме:

1)          протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи;

2)          шкідливого результату такої поведінки (шкоди);

3)          причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою;

4)          вини особи, яка заподіяла шкоду.

Згідно із ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 зазначеного кодексу передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст.43 зазначеного кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Надані позивачем письмові докази не свідчать про те, що 30.07.04 р. о 19 год. саме відповідачем зруйновано по всій довжині стіну складу металу, здійснено розкрадання металопродукції, демонтаж та пошкодження обладнання, що знаходилися на складі.

Наявні в матеріалах справи копії листів, договору про дольову участь, протоколи про наміри зазначеного ствердження позивача не підтверджують.

Не підтверджує фактів, на які посилається у своєму позові позивач, й постанова Ворошиловського РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 27.10.06 р. про відмову в порушенні кримінальної справи.

Даною постановою не встановлені будь-які факти, що мають суттєве значення для вирішення даного спору, навпаки, у постанові зазначено, що відсутні підстави вважати, що в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального злочину.

Документи, якими позивач обґрунтовує розмір збитків, складені в односторонньому порядку, не містять даних про те, яке майно знаходилось на складі безпосередньо до та після зруйнування стіни, яка його кількість, асортимент, ціна тощо.

Витрати, які здійснені позивачем у зв’язку із охороною пошкодженого об’єкту, таким чином не знаходяться у зв’язку із діями відповідача, розмір цих витрат не обґрунтовано у повному обсязі документами первинного бухгалтерського обліку (відомості виплати заробітної плати, расходні касові ордери).

Таким чином, докази заподіяння саме відповідачем шкоди позивачеві, наявності його вини у заподіянні цієї шкоди, протиправності поведінки відповідача, та причинного зв’язку між його діями (бездіяльністю) та завданою шкодою, в матеріалах справи відсутні.

За даних обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Судові витрати – покладаються на позивача.

Судом залишені без задоволення клопотання позивача про призначення судової експертизи на предмет визначення причини руйнування складу та суми заподіяних збитків у зв’язку з тим, що у даному випадку для з’ясування цих питань відсутня потреба у спеціальних знаннях, а надані позивачем документи є достатніми для вирішення цих питань безпосередньо судом.

Клопотання позивача про виїзне засідання суду та про залучення до участі у справі посадових осіб Бюро технічної інвентаризації та Донецького управління земельних ресурсів судом залишені без задоволення у зв’язку із недоцільністю та можливим необґрунтованим затягуванням судового процесу.

Судом не задоволено клопотання позивача про витребування від відповідача додаткових доказів по справі – дозволів на будівництво, виданих Донецької міської радою та Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, тощо у зв’язку з тим, що дані докази не стосуються предмету спору, який полягає у вимогах про відшкодування шкоди.

Клопотання відповідача про проведення аудиторської перевірки або ревізії також залишено судом без задоволення з огляду на вищевикладене та з урахуванням невідповідності приписам процесуального законодавства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову – відмовити повністю.

Повний текст рішення підписано 28.12.07 р.

Головуючий суддя Донець О.Є.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Суддя Підченко Ю.О.

Надруковано 3 примірники:

1- позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 – у справу