ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.07                                                                              Справа №  7/283/07-25/226/07-7/380/07

Суддя   Кутищева Н.С.

Позивач           Приватне підприємство фірма “Ілона”, м. Запоріжжя

Відповідач 1   Управління житлового господарства Запорізької міської ради, м. Запоріжжя.

Відповідач 2  Комунальне підприємство “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання  № 13”, м. Запоріжжя.

Суддя  Н.С. Кутіщева

Представники:

від позивача:  Івахненко Л.М., наказ № 1 від 21.02.2005р.

від відповідача  1:    Фролов В.В.,  дов. № 15-01/648 від 05.07.2007р.

від відповідача 2 :    Фролов В.В., дов. № 1704 від 03.07.2007р.

Заявлені вимоги про визнання дійсним договору оренди нежитлового приміщення від01.02.2002р № 505/12, укладеного між ПП фірма “Ілона” та  Управлінням житлового господарства  Запорізької міської ради і КП “ВРЕЖО № 13”.

Позивач обґрунтував позовні вимоги обставинами, викладеними в  позовній заяві, як на нормативне та документальне обґрунтування позовних вимог, посилається на  ст. 220 ЦК України.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області  від 15.10.2007р. справа № 7/283/07-25/226/07 була передана  судді Кутіщевій Н.С. Ухвалою суду від 15.10.2007р. справа № 7/283/07-25/226/07 прийнята до провадження, справі присвоєно №7/283/07-25/226/07-7/380/07, розгляд призначено на 15.10.2007р. в 12:00г., тобто на тіж даті і час, що вказані в ухвалі суду від 19.09.2007р.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав  і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного  та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2002 року був укладений договір оренди нежитлового приміщення №505/12 між Комунальним підприємством “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання №12”, правонаступником якого є КП “ВРЕЖО №13” та приватним підприємством “Ілона”.

Предметом даного договору оренди  є приміщення, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.. Новицького, 8.   Зазначене нежитлове приміщення було передано ПП “Ілона” на підставі акту прийому - передачі від 01.02.2002р.

Строк дії  договору з 01.02.2002 до 01.02.2004р. (п. 10.1). В разі  відсутності заяви однієї із про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були   передбачені цим договором.

Згідно з рішенням Запорізької міської ради № 497/5 від 22.12.2004р. додатковою угодою від 10.01.2005р. продовжено строк дії договору на 5 років.

Як зазначив позивач,  договір оренди та додаткові угоди до нього укладені у письмовій формі, скріплені підписами посадових осіб та печатками установ і відповідають змісту рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради. Таким чином, зазначений договір оренди № 505/12 від 01.02.2002р. та додаткові угоди до цього договору - відповідають вимогам ст.42, 44 ЦК України (1963 року), який діяв на момент укладання, стосовно форми укладення, тобто вони відповідають вимогам чинного законодавства України.

Також позивачем зазначено, що на момент укладення договору оренди №505/12 від 01.02.2002р. ні рішенням органу місцевого самоврядування ні діючим законодавством не передбачалося його нотаріальне посвідчення. Відповідно до ст.153 ЦК України (1963 р.) договір вважається укладеним якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору у належній формі. Моментом укладення договору є дата договору, а саме - 01.02.2002року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 220 ЦК України.

Суд може застосувати норми закону (ст. 220ЦК України) про визнання договору дійсним при одночасній наявності наступних умов: якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України), оскільки при відсутності цих умов договір вважається неукладеним,  а не нікчемним; повне або часткове виконання договору; ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення такого договору.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства,  установи,  організації, інші юридичні особи (у  тому  числі  іноземні),  громадяни,  які здійснюють підприємницьку  діяльність без створення юридичної особи і, в установленому порядку,  набули   статусу   суб'єкта  підприємницької  діяльності  (далі  -  підприємства  та   організації),   мають   право   звертатися   до  господарського    суду,   згідно   з   встановленою   підвідомчістю  господарських справ, за захистом своїх  порушених  або  оспорюваних  прав   і  охоронюваних  законом  інтересів,  а  також  для  вжиття  передбачених  цим  Кодексом  заходів,  спрямованих  на запобігання  правопорушенням.

Позивачем не було  надана суду  доказів,  які б підтверджували ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення. Позивач не надав суду хоч один з передбачених ст. 220  ЦК України підстав для визнання угоди дійсною і не посилався та необгрунтував ні один із них, доказів про те, що відповідач викликався чи повідомлявся про час та місце розгляду проведення нотаріального посвідчення. Позивач також не надав доказів, що він в установленому порядку звертався до  суду  про захист свого порушеного права шляхом спонукання відповідача вчинити певні дії: спонукання  здійснити  дії за нотаріальним посвідченням договору (правова позиція суду співпадає з правовою позицією ВСУ України Постанова  № 15/96-05 від 26.09.2006р.).

Позивач не зазначає в позовній заяві, що саме відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору, а лише цитує норми ст. 220 ЦК України.

Судом не встановлений факт (відсутні будь-які документальні докази), що підтверджує факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Позивачем не вказано, які саме його інтереси порушив відповідач і в чому полягає ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Згідно зі ст. 118 Закону України “Про державний бюджет на 2007р.”, з моменту набрання чинності даного нормативного акту (01.01.2007р.), всі об’єкти права комунальної власності повинні передаватись в оренду на  конкурсних засадах. Враховуючи той факт, що згідно  з чинним законодавством, договір оренди, на строк більш  3-х  років є укладеним з моменту державної реєстрації даного договору, неправомірним буде пізніше 01.01.2007р. його нотаріальне посвідчення без  додержання обов’язкової умови щодо визначення орендарем особи –переможця конкурсу на право оренди об’єктів права комунальної власності.

Таким чином, сторони при укладенні договорів оренди об’єктів комунальної власності повинні діяти в порядку, передбаченому діючим законодавством. Крім того, позивач не надав доказів, що на  відповідачу лежить обов’язок щодо ініціювання нотаріального посвідчення договору і   оплати  нотаріальних послуг, такого ініціювання не позбавлений він сам..

Управління житлового господарства   міської ради є виконавчим органом Запорізької міської ради та фінансується за рахунок бюджету м. Запоріжжя. Управління здійснює видатки  лише  в межах кошторису установи на відповідний бюджетний рік, а  згідно з Декретом  КМУ від 21 січня 1993р. № 7-93 “про державне мито” встановлено, що за вчинення нотаріальних дій сплачується державне мито і ці витрати позивач міг взяти на себе, але доказів звернення до відповідача не надав. Вищезазначене є способом фінансування  державної  (комерційної) установи і не може розцінитись судом, як факт ухилення відповідача від вчинення нотаріальних дій.

Виходячи з вищевикладеного, не вбачається порушення інтересів позивача з боку відповідача і не встановлено факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.  В суду відсутні правові підстави для задоволення позову згідно ст. 220 ЦК України, на яку посилається позивач.

В позові слід відмовити.

Судові витрати, згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України,  покладаються на  позивача

Керуючись   ст.ст. 3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України,

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити

Рішення вступає в силу по закінченню 10 денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення суду “18” жовтня 2007р.

Суддя                                                                                                 Н.С. Кутіщева