ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2007 р.

10:29

Справа № 6/83/07

29.11.2007 р. 10 год. 29 хв. м. Миколаїв, Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко О.О.

за позовом

Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 41.

до відповідача

Підприємства комунальної власності області “Фармація”, м. Миколаїв, вул. Спаська, 35.

про

стягнення необґрунтовано отриманої виручки в сумі 346,00 та штрафу у розмірі 692,00 грн.

Суддя Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача

Одноор В.М., довіреність від 19.11.07. № 10/15-2102

Від відповідача

Каменецька О.Ю.

Предмет спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача необґрунтовано отриманої виручки в сумі 346,00 та штрафу у розмірі 692,00 грн. на підставі рішення від 21.12.2006 року № 116.

Ухвалою від 21.03.2007 року провадження у справі було зупинено до вирішення пов’язаної по суті справи про визнання недійсним та скасування рішення № 116 від 21.12.2006 року.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 21.05.2007 року у справі № 7/206/07, за позовом ПКВО “Фармація” до Державної інспекції з контролю за цінами про скасування рішення № 116 від 21.12.2006 року, в задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

встановив

Як свідчать матеріали справи, на підставі проведеної працівниками позивача перевірки з питань виконання вимог розпорядження облдержадміністрації від 09.06.2006 року № 191-р Центральної районної аптеки № 81 - філії ПКВО “Фармація” був складений акт перевірки від 20.12.2006 року, відповідно до якого встановлено, що ЦРА №81 завищила граничний рівень торгівельної надбавки на лікарські засоби і вироби медичного призначення, зазначені у Переліку вітчизняних та імпортних лікарських засобів і виробів медичного призначення, ціни на які підлягають державному регулюванню, затвердженому спільним наказом Міністерства охорони здоров”я України та Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 03.12.2001 року № 480/294, від 36,2% до 52,4 % замість гранично встановленої 35,0 % розпорядженням Миколаївської облдержадміністрації від 20.02.2002 року № 83-р “Про встановлення граничних торговельних надбавок на лікарські засоби і вироби медичного призначення. Ціни, на які підлягають державному регулюванню” (зі змінами). В результаті вказаного порушення відповідачем необґрунтовано отримано виручку за серпень –листопад в сумі 346,51 грн.

За результатами перевірки позивачем згідно зі ст. 14 Закону України “Про ціни і ціноутворення”, п. 1.3, 1.4, 1.6 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за цінами від 03.12.2001 року № 298/519, прийнято рішення від 21.12.2006 року № 116 про застосування економічних санкцій в загальному розмірі 1038,00 грн.

Враховуючи, що застосовані згідно до вказаного рішення штрафні санкції відповідачем сплачені не були, позивач звернувся до суду з позовом.

Встановивши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 21.05.2007 року у справі № 7/206/07, за позовом ПКВО “Фармація” до Державної інспекції з контролю за цінами про скасування рішення № 116 від 21.12.2006 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ст. 14 Закону України “Про ціни і ціноутворення” вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи штрафні санкції в загальному розмірі 1038,00 грн. залишились відповідачем не сплаченими, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 161-163 КАС України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.           Позовні вимоги задовольнити.

2.          Стягнути з Підприємства комунальної власності області “Фармація”, м. Миколаїв, вул. Спаська, 35, ід. код 25380558 в доход державного бюджету Центрального району, код 23030300; 101, р/р 0006 УДК в Миколаївській області, МФО 82,60,13, необгрунтовано отриману виручку в сумі 346,00 грн. та штраф в розмірі 692,00 грн.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала

Суддя

О.В.Ткаченко