КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.09.2007
№ 17/397

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:           Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -          ГальченкоВ.Я.

від
відповідачів -          ОСОБА_2,
ОСОБА_3., ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Завод КІНАП”

на рішення Господарського суду міста Києва від
19.06.2007

у справі № 17/397

за позовом                               Відкритого
акціонерного товариства “Завод КІНАП”

до                                                   Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

про
визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з
позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1про
визнання недійсним договору № 28/2 (додатковий) від 02.08.1999 про оренду
нежилих приміщень та земельної ділянки з правом викупу.

У
процесі розгляду справи позивачем було подано заява про уточнення позовних
вимог згідно з яким позивач на підставі ст. 48 ЦК УРСР просить суд визнати
недійсним договір № 28/2 (додатковий) про оренду нежилих приміщень та земельної
ділянки з правом викупу від 02.08.1999, укладеного між ВАТ “Завод “КІНАП” та
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, та виселити
відповідача з будівлі столярного цеху загальною площею 340 кв.м. та прилеглої
земельної ділянки загальною площею 3000 кв.м. з розташованими на ній
допоміжними будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та передати
зазначені нежитлові приміщення та земельну ділянку ВАТ “Завод “КІНАП”.

Рішенням
Господарського суду міста Києва від 19.06.2007 позов задоволено частково.
Визнано недійсним частково договір № 28/2 (додатковий) від 02.08.1999 про
оренду нежилих приміщень та земельної ділянки з правом викупу, укладений між
Відкритим акціонерним товариством “Завод КІНАП” та Приватним підприємцем
ОСОБА_1в частині передачі в оренду прилеглої земельної ділянки загальною площею
3000 кв.м. по АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись
із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу до Київського
апеляційного господарського суду, в який просить його скасувати позов
задовольнити повністю. Визнати недійсним Договір № 28/2 (додатковий) про оренду
нежилих приміщень з земельної ділянки з правом викупу від 02.08.1999 в частині
передачі в оренду будівлі столярного цеху загальною площею 340 кв.м та
деревообробного обладнання. Виселити приватного підприємця ОСОБА_1з будівлі
столярного цеху загальною площею 340 кв.м та прилеглої земельної ділянки
загальною площею 3000 кв.м з розташованими на ній допоміжними будівлями, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1та передати зазначені нежитлові приміщення та
земельну ділянку відкритому акціонерному товариству “Завод “КІНАП”. В іншій
частині рішення Господарського суду міста Києва
від 19.06.2007 залишити без змін. Також позивач в апеляційній скарзі
посилається на те, що судом першої інстанції не належним чином та не повно
з'ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального та
процесуального права.

Відповідач
у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржувальне рішення від 19.06.2006
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна
інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський
суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний
з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний
господарський суд дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали
справи, заслухавши пояснення представників сторін та проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства, прийшов до наступного.

Між
Відкритим акціонерним товариством “Завод “КІНАП” як орендодавець та Приватним
підприємцем ОСОБА_1як орендар був укладений договір оренди № 28/2 (додатковий)
від 02.08.1999 про оренду нежилих приміщень та земельної ділянки з правом
викупу.

Відповідно
до п. 1.1. договору оренди № 28/2 позивач передав, а відповідач прийняв в
користування будівлю столярного цеху загальною площею 340 кв.м., деревообробне
обладнання та прилеглу земельну ділянку загальною площею 3000 кв.м. з
розташованими на ній допоміжними будівлями для використання під складські,
виробничі, офісні приміщення та для інших цілей, що не суперечать чинному
законодавству України та направлені на забезпечення господарчої діяльності
орендаря. Будівля та земельна ділянка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно
до Статуту 4.1 Відкритого акціонерного товариства “Завод Кінап”, засновником
якого є регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києва.

Як
вбачається з реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ “Завод КІНАП”,
Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву належить
частка до статутного фонду ВАТ “Завод КІНАП” 26,237670%.

Дані
правовідносини про оренду регулюються положеннями Закону України “Про оренду
державного та комунального майна”.

Статтею
10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” визначається
істотні умови договору оренди. Істотними умовами договору оренди є: об'єкт
оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який
укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок
використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та
умови його повернення; виконання зобов'язань; відповідальність сторін;
страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо
забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Частина
наведених вказаною нормою умов договору оренди детально регламентуються
зазначеним Законом, тому є звичайними, тобто такими, що не потребують
спеціального включення ю тексту договору, оскільки вважається, що вони є
обов'язковими для сторін в силу самого факту укладення договору. Отже, якщо
сторони не обумовили у договорі оренди спеціальні умови, діють правила, визначені
вказаними нормами Закону.

Відповідачем
не надано господарському суду доказів страхування взятого ним в оренду майна,
доказів щодо взятих на себе обов'язків із забезпечення пожежної безпеки
орендованого майна - у загальному вигляді визначені п. 2 ст. 18 Закону,
відповідно до якого орендар зобов'язаний використовувати та зберігати майно за
умовами договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

Відповідно
до ст. 48 ЦК УРСР, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в
тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній
угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за
угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його
вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

За
таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що законні підстави
визнати недійсним договір №28/2 (додатковий) від 02.08.1999 року, на підставі
ст. 48 ЦК УРСР, який не відповідає вимогам Закону, іншим актам органів державної
влади, та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім
того, судом першої інстанції вірно зроблений висновок про те, що відповідач у
справі користується майном на підставі спірного договору, але судом дана хибна
оцінка правовій природі зазначеного договору. Як вбачається з спірного
договору, копія якого є у матеріалах справи, в розділі 1 “Предмет договору” (п.
1.4.) та в розділі 2 “Порядок передачі майна в оренду” (п. 2.2.) визначено, що
даний договір є договором лізингу. Даний висновок підтверджується тим, що п.
7.1. спірного договору передбачає умови переходу права власності на об'єкт
лізингу до відповідача. На час укладання спірного договору норми Цивільного
кодексу УРСР не передбачали можливості викупу орендованого майна, проте на час
укладання спірного договору діяв Закон України “Про лізинг”.

Статтею
7 Закону України “Про лізинг” передбачені істотні умови договору лізингу, а
саме: найменування сторін, об'єкт лізингу (склад і вартість майна), умови та
строки його поставки, строк, на який укладається договір лізингу, розмір, склад
та графік сплати лізингових платежів, умови їх перегляду, умови переоцінки
вартості об'єкта лізингу згідно з законодавством України, умови повернення
об'єкта лізингу в разі банкрутства лізингоодержувача, умови страхування об'єкта
лізингу, умови експлуатації та технічного обслуговування, модернізації об'єкта
лізингу та надання інформації щодо його технічного стану, умови реєстрації
об'єкта лізингу, умови повернення об'єкта лізингу чи його викупу після
закінчення дії договору, умови дострокового розірвання договору лізингу, умови
надання відомостей про фінансовий стан лізингоодержувача, відповідальність
сторін, дата і місце укладення договору.

Як
вбачається із спірного договору, в ньому не міститься всіх необхідних умов, передбачених
Законом, отже зазначений договір не відповідає вимогам Закону України “Про
лізинг”.

Апеляційний
господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що
невідповідність спірного договору оренди № 28/2 (додатковий) від 02.08.1999 про
оренду нежилих приміщень та земельної ділянки з правом викупу вимогам
законодавства, що регулює питання оренди землі, в частині передачі в оренду
земельної ділянки площею 3000 кв.м. за таких обставин, що відповідно до ст. 8
Земельного кодексу України (чинний на час підписання договору), орендодавцями
землі є сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів і власники
землі.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач не є власником спірної земельної
ділянки, а лише здійснює оформлення права користування земельною ділянкою, в
зв'язку з цим позивач не має права щодо розпорядження цією земельною ділянкою,
в тому числі щодо її передачі в користування на умовах оренди будь-яким
суб'єктам господарювання, в тому числі відповідачу.

Враховуючи
викладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 04.05.2007 прийнято з не повним з'ясуванням обставин по справі
тому підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Відкритого
акціонерного товариства “Завод КІНАП” задоволенню.

Керуючись
ст. 101, п. 2 ст. 103, ч. 1 п. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства “Завод КІНАП” задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва
від 19.05.2007 скасувати частково. Визнати недійсним договір № 28/2
(додатковий) від 02.08.1999 про оренду нежилих приміщень та земельної ділянки з
правом викупу, укладений між Відкритим акціонерним товариством “Завод КІНАП” та
Приватним підприємцем ОСОБА_1в частині передачі в оренду нежилих
приміщень-будівлі столярного цеху площею 340,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.
Висилити Приватного підприємця ОСОБА_1(код НОМЕР_1) з нежилих приміщень-будівлі
столярного цеху площею 340,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. В іншій частині
залишити без змін.

Доручити
господарському суду міста Києва витати наказ.

Матеріали
справи № 17/397 повернути Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді