ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"19" грудня 2007 р.                               м.Чернівці                         Справа № 4/96

Господарський суд Чернівецької області в складі головуючого судді Проскурняка О.Г., при секретарі Тинок О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов, де:

позивач       Закрите акціонерне товариство “Чернівецька птахофабрика”

відповідач   Державна податкова інспекція в Глибоцькому районі

про визнання нечинним податкового повідомлення рішення № /0-4369 від 24.04.2007 р. та зобов’язання щодо виконання не вчинених дій

Представники:

Від позивача –не з’явився

Від відповідача –Чикановська Н.Д., Остафійчук О.Ю.

В засіданні приймав участь

СУТЬ СПОРУ: Закрите акціонерне товариство “Чернівецька птахофабрика”     звернулося з позовом до Державної податкової інспекції в Глибоцькому районі про визнання нечинним податкового повідомлення рішення № /0-4369 від 24.04.2007 р. та зобов’язання щодо виконання не вчинених дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що з 16.04 по 18.04.2007 року ДПІ в Глибоцькому районі проведено виїзну позапланову перевірку ЗАТ “Чернівецька птахофабрика” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за період з 01.12.2006р. по 31.01.2007р. за результатами якої 19.04.2007р. складено акт перевірки за №12/23/31462059 і як наслідок, винесено податкове повідомлення-рішення №/0-4369 від 24.04.2007р. В акті зроблено висновок, що позивачем зайво включено в загальну декларацію по ПДВ попередню оплату за будівельні роботи згідно договору №109 від 30.11.2006р. між ТОВ “МонолітТрансБуд” та ЗАТ “Чернівецька птахофабрика” у зв’язку з чим завищено суму бюджетного відшкодування в розмірі 1750000,00 грн. за січень 2007р., яка повинна відображатися в податковій декларації з податку на додану вартість (скорочена). Позивач не погоджується з із висновками, викладеними в акті перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням і вважає рішення неправомірним.

Позивач стверджує, що податковим органом встановлено факт порушення позивачем п.п.7.4.1, 7.4.4 п.7.4. п.1.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість п. 11.29 ст. 11 Закону України  “Про податок на додану вартість” яким встановлено, що суми податку на додану вартість повністю залишаються у розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників для цільового використання та відповідно подають податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену). Висновок відповідача зроблено з посиланням на п.4. “Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками платниками податку на додану вартість, щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах з власної сільськогосподарської сировини”, затвердженого Постановою КМУ № 271 від 26.02.1999 року. Однак на думку позивача дані норми носять спеціальний характер і застосовуються виключно щодо операцій по поставці товарів власного виробництва та в жодному випадку не регулюють і прямо не вказують на їх застосування, при здійсненні операцій пов'язаних з тим чи іншим придбанням сільськогосподарським товаровиробником основних засобів та матеріально-технічних ресурсів. А також дані норми не встановлюють порядок віднесення до податкового кредиту сум ПДВ.

Позивач зазначає, що в ремонтно-будівельні роботи придбавались не за кошти отримані від операцій з поставки сільськогосподарських товарів (робіт, послуг) власного виробництва, а тому на операції з придбання робіт, послуг не регулюються  п. 11.29. ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”. Зробивши висновок, що сума ПДВ має бути включена до податкового кредиту спеціальної декларації перевіркою не враховано, що наказом ДПА України від 30.05.97 N166 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 09.07.97 за N 250/2054 передбачені спеціальні режими оподаткування переробного підприємства (пункт 11.21 Закону), сільськогосподарського підприємства (пункт 11.21 Закону), сільськогосподарського товаровиробника (пункт 11.29 Закону) та не вказано до якого саме спецрежиму і в якій частині слід відносити кредит. Крім того, даний наказ відсилає до відповідних статей Закону про ПДВ (пункт 11.21, пункт 11.29), які стосуються виключно операцій з продажу.

Далі позивач вказує, що згідно частини 2 п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.  Однак, податковим органом не подано висновок до органу державного казначейства.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та вказує, що податкове повідомлення-рішення №/0-4369 від 24.04.07р. прийняте на підставі акту перевірки № 12/23/31462059 відповідає вимогам чинного законодавства і підстави для визнання його нечинним відсутні. ЗАТ “Чернівецька птахофабрика” є платником фіксованого с/г податку, у зв'язку з чим подає податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену). Відповідно до п.11.29 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість” №168/97-ВР (зі змінами і доповненнями) - до 1 січня 2008 року зупинено дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком, операцій з поставки переробним підприємствам молока і м'яса живою вагою, що здійснюються сільської сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми, та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства. Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Відповідно до п. 4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками –платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини залишок податкових зобов'язань відповідно до декларації з ПДВ з реалізованої продукції, товарів власного виробництва включаючи продукцію виготовлену на давальницьких умовах із власної сільгоспсировини, тобто різниця між сумою ПДВ, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою ПДВ, одержаною ними постачальникам, перераховується с/г товаровиробниками з поточного рахунка на окремий рахунок.

За таких обставин на думку відповідача, с/г товаровиробник, який набув права використовувати спеціальний режим, передбачений п. 11.29 ст.11 Закону України №168/97-ВР, має вести окремий податковий облік податкових зобов'язань і податкового кредиту щодо операцій, по яких застосовуються загальний та спеціальний режими обкладення ПДВ, на підставі якого складати і у встановлені терміни подавати до податкового органу за місцем реєстрації окрему податкову декларацію щодо зазначеної діяльності ( скорочену та загальну декларації ).  У тому випадку, якщо с/г товаровиробники, паралельно з властивою для їх галузі діяльністю, здійснюють операції з поставки підакцизних товарів або товарів, придбаних зі сторони, то за такими операціями складається декларація з ПДВ загальна. Аналогічному розподілу між скороченою та загальною декларацією піддягають і придбані товари (роботи, послуги), якщо вони використовуються в операціях, за якими проводиться відокремлений податковий облік. Суми ПДВ, сплачені у складі ціни придбаних товарів (послуг), мають, у даному випадку, включатися до тієї декларації, у якій відображаються податкові зобов'язання за операціями з поставки товарів (робіт, послуг), на виробництво яких використано придбані матеріальні ресурси. Оскільки позивач придбав послуги по ремонтно-будівельних роботах з метою використання їх для виготовлення та реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, сума ПДВ сплачена (нарахована) у складі ціни придбання, відноситься до складу податкового кредиту та повинна відображатись у спеціальній декларації.

Ухвалами від 19 листопада, 5 грудня 2007 року суд за клопотаннями позивача у зв’язку з необхідністю подання товариством запитань, які необхідно внести на розгляд експерту зупиняв провадження у справі до терміну встановленого судом.

Так, позивач без поважних причин не подав суду питання на які потрібна відповідь експерта. При цьому у судове засідання не з’явився та звернувся до суду з клопотанням відкласти розгляд справи у зв’язку із хворобою його представника. Хоча представляють інтереси позивача двоє представників.

Відповідно до частини 2 статті 49 КАС України, особи які беруть участь у справі, зобов’язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що суд неодноразово надавав позивачу можливість подати  суду питання на які потрібна відповідь експерта, суд дійшов висновку у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити.

Одночасно, суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи до розгляду Верховним судом України справи № 9/197, оскільки вирішення справи  9/197 не є пов’язаною зі справою 4/96.

Як вбачається при вирішенні спору виникли обставини, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, а тому суд дійшов висновку призначити судово-бухгалтерську експертизу та зупинити провадження у справі до одержання її результатів.

Керуючись статтями 81 –82, 156, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд —

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

2.          Відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи 9/197.

3.          Призначити судово-бухгалтерську експертизу.

4.          Доручити проведення судово-бухгалтерської експертизи, спільному підприємству “Західноукраїнський експертно-консультативний центр”             ( місто Чернівці, вул. Головна,119 ).

5.          Експерту поставити наступні питання:

—          чи підтверджується документально зазначене в акті перевірки № 12/23/31462059 від 19.042007 року;

—          чи були порушення бухгалтерського та податкового обліку при оформленні декларації з податку на додану вартість за дванадцятий місяць четвертого кварталу 2006 року ( відмітка про одержання № 16760 від 22.01.2007 року);

—          правильність оформлення декларації з податку на додану вартість за дванадцятий місяць четвертого кварталу 2006 року ( відмітка про одержання № 16760 від 22.01.2007 року).

6.          Сторонам надати експерту всі необхідні документи та матеріали для проведення експертизи.

7.          Попередити експерта про кримінальну відповідальність відповідно до статей 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов’язків.

8.          Позивачу провести оплату вартості експертизи.

9.          Зупинити провадження у справі до одержання її результатів.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Порядок і строки апеляційного оскарження.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
О. Г. Проскурняк