СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

17 грудня 2007 року

Справа № 2-10/10625-2005

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Войкова на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Тітков С.Я.) від 26 серпня 2005 року у справі №2-10/10625-2005

за позовом           Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а,Сімферополь,95017)

до           Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Войкова (вул. Мира, 48,Геройське, Сакський р-н,96564)

про стягнення 7488,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2005 року відділення Фонду звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення з СВК ім. Войкова штрафних санкцій в сумі 7 488 грн. за невиконання у 2004 році нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів та звернення стягнення на майно боржника.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.08.2005 (суддя Тітков С.Я.) позов задоволено частково: з СВК ім. Войкова на користь відділення Фонду стягнуто штрафні санкції в сумі 7 488 грн.; в іншій частині позову відмовлено. Судове рішення мотивовано невиконанням відповідачем вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі –Закон) щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.11.2005 (колегія суддів у складі: суддя Лисенко В.А. –головуючий, судді Сотула В.В., Латинін О.А.) рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позову скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено. Судове рішення мотивовано тим, що СВК ім. Войкова у 2004 році виконано вимоги Закону стосовно створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та повідомлення відповідних органів про наявність робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відділення Фонду звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального права, зокрема, Закону.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.01.2006 касаційну скаргу відділення Фонду разом з матеріалами даної справи передано для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.09.2007 касаційне провадження у справі закрито, а касаційну скаргу відділення Фонду повернуто до Вищого господарського суду України з посиланням на відсутність у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду в касаційному порядку рішень, прийнятих не за Кодексом адміністративного судочинства України.

Вищий господарський суд України касаційну скаргу задовольнив частково, з огляду на наступне.

У зв’язку з набранням чинності КАС України з 01.09.2005 до компетенції адміністративних судів віднесено усі публічно-правові спори, позивачами в яких є особи, на захист прав, свобод та інтересів яких подано адміністративний позов до суб’єкта владних повноважень (статті 2, 3, 17, 50 і 104 названого Кодексу).

Відповідно до приписів статті 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пункт 4 статті 17 КАС України визначає, що до компетенції адміністративних судів відносяться спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб’єкта владних повноважень наведено в пункті 7 статті 3 КАС України: це –орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.11.2007 касаційна скарга Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів задоволено частково. Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.11.2005 скасовано. Справа передана до Севастопольського апеляційного господарського суду для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги. Оскільки їх явка не визнана обов’язковою, судова колегія розглянула справу за відсутністю представників позивача та відповідача.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" для підприємств, установ і організації незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі звітом форми № 10-ПI середньооблікова чисельність працівників за 2004 рік на Сільськогосподарському виробничому кооперативі ім. Войкова складає 65 чоловік (а.с.5). Серед них із звичайними умовами праці, на яких може бути використано працю інвалідів –54 чоловіка. Роботи трактористів і водіїв пов’язані з надзвичайними умовами праці. Кількість водіїв та трактористів складає 13 чоловік, тому ця категорія повинна бути виключеною із кількості середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу осіб.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" норматив числа інвалідів, яких необхідно було працевлаштувати, складає 2 чоловіка.

Фактично підприємством було створено 2 робочих місця для працевлаштування інвалідів, яки були працевлаштовані на підприємстві, про що є список працюючих інвалідів –Костильов О.О., Гусаченко В.М..

З матеріалів справи вбачається, що про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Войкова направило інформацію до центру зайнятості населення про вакантні робочі місця для працевлаштування інвалідів, про що свідчить довідка Управління праці та соціального захисту інвалідів. Органи соціального захисту населення також направляли інвалідів на підприємство, але вони відмовлялись працювати у зв’язку з відсутністю коштів у підприємства. Тому підприємство не повинно нести відповідальність за те, що окремі інваліди відмовились від працевлаштування. Відповідно до статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів.

Отже, колегія суддів наголошує, що відповідальність за порушення вищевказаного Закону настає, якщо підприємство не створило робочі місця для працевлаштування інвалідів взагалі і не виконало зобов’язань про повідомлення органів працевлаштування про наявність робочих місць.

Колегія суддів, вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.08.2005 підлягає скасуванню, оскільки висновки суду про стягнення штрафних санкцій не відповідають обставинам справи.

При прийнятті нової постанови по справі, судова колегія відмовляє позивачу в задоволенні вимог позовної заяви, оскільки відсутні правові підстави для притягнення Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Войкова до відповідальності за не створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2004 році.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Войкова задовольнити.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 26 серпня 2005 року у справі № 2-10/10625-2005 скасувати.

Прийняти по справі нову постанову.

В задоволенні позову Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовити.

Постанова набиарає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді