ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.07
Справа №  20/88/07

Суддя

За
позовом Відкритого
акціонерного товариства “Запорізький абразивний комбінат”, м.Запоріжжя

до
Приватного
підприємства “Індустріал ДОМ”, м. Запоріжжя

Третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
ОСОБА_1, м.Запоріжжя

про стягнення суми 1 069 726,56  грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники
сторін:

Від
позивача -       Різніченко І.А. (довіреність №14/910 від
21.03.2006р.);

Мартиновська
Л.В. (довіреність №14/911 від 21.03.2006р.);

Від
відповідача -  Шереметьєва З.В. (довіреність б/н від
01.03.2007р.);

Від
третьої особи
-ОСОБА_1 (паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення  пені за несвоєчасну оплату майна по договору
№19 від 16.07.2004р. у сумі 119 616,56 грн., штрафу за необґрунтовану
односторонню відмову від виконання обов'язків по договору у сумі 950 110,00 грн.

Ухвалою господарського суду від
14.02.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/88/07,  судове засідання  призначено на 14.03.2007р. На підставі ст.77
ГПК України розгляд справи відкладено на 27.03.2007р. У судовому засіданні
27.03.2007р. оголошено перерву до 10.04.2007р. Ухвалою голови господарського
суду Запорізької області від 10.04.2007р. в порядку ст.69 ГПК України строк
вирішення спору у справі №20/88/07 продовжений на один місяць -до 10.05.2007р.
Ухвалою суду від 10.04.2007р. в порядку ст.27 ГПК України до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача -ОСОБА_1, м.Запоріжжя, цією ж ухвалою розгляд справи
відкладено на 24.04.2007р., потім на -10.05.2007р. У судовому засіданні
10.05.2007р. за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Позивач
підтримує  позовні вимоги, викладені у
позовній заяві, та на підставі договору,
ст.ст.12,61,64 ГПК України просить позов задовольнити. У судовому
засіданні надав доповнення до позовної заяви, яке згідно з ст.22 ГПК України
прийнято судом до розгляду, відповідно до якого просить позов задовольнити на
підставі ст.ст.193, 224,230,231,232 ГК України, п.1.1 роз'яснень  ВГСУ від 30.03.1995р. №02-5/218 “Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням збитків,
завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань за договором
поставки”. Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем зобов'язання щодо
сплати вартості майна згідно з графіком у строк до грудня 2005р. Враховуючи, що
до теперішнього часу вартість майна за договором купівлі-продажу не сплачена,
позивач вважає, що відповідач односторонньо, необґрунтовано відмовився від
виконання взятих на себе обов'язків, порушуючи вимоги п.2.5 договору, на
підставі чого згідно з п.5.4 договору нараховано штраф у розмірі 50% вартості
майна.

Відповідач
проти задоволення позову заперечив на таких підставах. Згідно з  договором купівлі-продажу майна № 19 від
16.07.2004 р., зобов'язання повинно було виконано у термін 10 тижнів від
моменту підписання договору, тобто 25.09.2004р. 31.03.2005р. до договору було
укладено додаткову угоду про затвердження графіку сплати вартості майна у
термін до грудня 2005р., тобто до 01.01.2006р. Таким чином, нарахування штрафних
санкцій припинилося 01.06.2006р. При розрахунку
пені необхідно брати облікову ставку НБУ у розмірі 8,5% річних, тобто
подвійна ставка -17% річних. Розмір пені не може перевищувати 0,0465% за кожен
день прострочення. Крім того, пеня може бути нарахована не більш ніж за 180
днів. Отже, розрахунок пені повинен бути наступним: 1300170 грн. x 0,0465%
х  180 днів = 108824,23 грн. Також,
згідно з п.5.1. договору сплата пені передбачається тільки у випадку “наявності
вини” покупця.  31.03.2005р. одночасно з
підписанням додаткової угоди була також підписана трьохстороння угода між
позивачем, відповідачем та фізичною особою ОСОБА_1 Ця угода стосується порядку
та умов виконання договору  № 19 від
16.07.2004 р., що є предметом спору. А саме, угода прямо вказує на те, що
майно, яке є об'єктом продажу за цим договором, буде використано в
господарській діяльності відповідача -ПП “Індустріал ДОМ” та фізичної особи
ОСОБА_1 ВАТ “Запорізький абразивний комбінат” зобов'язувалося не чинити
перешкод  по здійсненню господарської
діяльності ПП “Індустріал ДОМ” та ОСОБА_1 У березні-квітні 2005р. відповідачем
було перераховано позивачу 260000 грн. Але у травні 2005р. позивач знеструмив
цех, де знаходилося майно і таким чином став перешкоджати господарській
діяльності ПП “Індустріал ДОМ”  та
ОСОБА_1. До цього часу електропостачання цеху не відновлено. Пізніше позивач
здійснив демонтаж залізничної колії, що вела до цеху. Тобто, дії позивача, що
створюють перешкоди в господарській діяльності відповідача та ОСОБА_1, є
винними. Ці дії знімають вину з відповідача та роблять неможливим застосування
штрафних санкцій до нього у зв'язку з порушенням графіку сплати вартості майна
згідно п.5.1 договору. Також Приватне підприємство “Індустріал ДОМ” ніколи не
відмовлялося від виконання договору. В судовому порядку договір № 19 від
16.07.2004 р. не розривався та недійсним чи незаконним не визнавався. Згідно
договору право на розірвання договору в односторонньому порядку є тільки у ВАТ
“Запорізький абразивний комбінат”, яке з пропозицією розірвати договір до ПП
“Індустріал ДОМ” не звертався. Таким чином, договір № 19 від 16.07.2004 р. є
дійсним та діючим, тобто мало місце лише порушення графіку сплати за майно.
Крім того, договір не передбачає такої відповідальності як  сплату штрафу у розмірі 50% вартості майна за
односторонню відмову від виконання взятих на себе зобов'язань. Просить у позові
відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши
пояснення сторін та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

16.07.2004р. між Відкритим акціонерним
товариством “Запорізький абразивний комбінат”(продавець, позивач) та Приватним
підприємством “Індустріал ДОМ” (покупець, відповідач) був укладений договір №
19, за яким продавець зобов'язався передати у власність покупця майно перелік
якого приведений в додатку №1 до договору, а покупець - прийняти і оплатити
товар. Майно знаходиться за адресою: м.Пологи,
вул.Червоногвардійська,33-Б.   Відповідно
до п.2.3 договору  вартість вказаного майна
становить 1 900 220 грн.

Згідно з п. 2.5. позивач перераховує на
розрахунковий рахунок відповідача всю вартість майна повністю або частками у
термін 10 тижнів від моменту підписання договору.  Відповідно до п.5.1 у разі порушення терміну
оплати за майно, передбачене п.2.5 договору, покупець при наявності своєї вини
сплачує пеню в розмірі 0,05 відсотка від несплаченої суми за кожен день
прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент
нарахування пені.

Відповідно до п.5.4 договору  за односторонню необгрунтовану відмову від
виконання взятих на себе зобов'язаннь, впродовж дії договору, винна сторона
відшкодовує штраф у розмірі 50% від вартості “майна”.

31.03.2005р. між ВАТ “Запорізький абразивний
комбінат” та ПП “Індустріал ДОМ” укладено додаткову угоду до договору
купівлі-продажу майна №19 від 16.07.2004р., відповідно до якої викладено в
новій редакції п.1.1: продавець зобов'язався
передати у власність покупцю майно, перелік якого приведений в додатку
№1, що  є невід'ємною  частиною договору, а покупець зобов'язався
сплатити вартість майна згідно графіка (додаток №2), що є невід'ємною частиною
договору, та прийняти вказане майно. Пункт 2.5 викладено в наступній редакції:”
За домовленістю сторін розрахунки за майно здійснюються згідно з графіком
(додаток №2), який є невід'ємною частиною договору. Покупець має право
достроково сплатити вартість майна продавцю”. Крім того, згідно з п.4.2.1 в
установлений даним договором термін сплатити вартість майна згідно з графіком.

Як слідує із графіка (додаток №2),  останнім терміном сплати вартості майна
вказаний грудень 2005р.

Одночасно з укладенням договору, який
вказаний позивачем у підставі позову, між ВАТ “Запорізький абразивний комбінат”
та фізичною особою ОСОБА_1  було укладено
19.07.2004р. договір купівлі-продажу
нерухомого майна -майнового комплексу нестандартного обладнання,
розташованого в м.Пологи, вул. Червоногвардійська,33-б, в якому розташоване
обладнання, яке було предметом  договору
купівлі-продажу  №19 від 16.07.2004р.,
укладеного між позивачем та ПП “Індустріал ДОМ”.  При цьому відповідно до статуту  власником ПП “Індустріал ДОМ” є ОСОБА_1

31.03.2005р. між ВАТ “Запорізький
абразивний комбінат” (позивач), ПП “Індустріал Дом” (відповідач) та фізичною
особою ОСОБА_1 (третя особа) укладено угоду про наступне. 1)ВАТ “Запорізький
абразивний комбінат” передає у власність фізичній особі ОСОБА_1 будівлю цеху
нестандартного обладнання, ОСОБА_1 сплачує ціну за цю будівлю згідно з
договором купівлі-продажу нерухомого майна б/н від 19.07.2004р. у розмірі 819
780 грн. разом з ПДВ.  2) ВАТ
“Запорізький абразивний комбінат” передає у власність ПП “Індустріал Дом”
обладнання цеху нестандартного обладнання, а ПП “Індустріал Дом” сплачує ВАТ
“Запорізький абразивний комбінат” ціну за це обладнання згідно з договором
купівлі-продажу майна №19 від 16 липня 2004р. у розмірі  1900220,00 грн. разом з ПДВ. У випадку, якщо
ПП “Індустріал Дом” не сплатить ВАТ “Запорізький абразивний комбінат” в
обумовлений договором купівлі-продажу майна №19 від 16 липня 2004р. у розмірі
1900220,00 грн., то нерухоме майно, передане у власність фізичній особі ОСОБА_1
згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна б/н від 19.07.2004р. ,
переходить у власність ВАТ “Запорізький абразивний комбінат”. При цьому ВАТ
“Запорізький абразивний комбінат” повертає ОСОБА_1 сплачену ним за це нерухоме
майно ціну у розмірі 737 802,00 грн., за винятком 10% штрафних санкцій. У
випадку, якщо ПП “Індустріал -Дом” буде виконувати графік розрахунків (додаток
№2 до додаткової угоди б/н від 31.03.2005р. до договору купівлі-продажу майна
№19 від 16 липня 2004р.), ВАТ “Запорізький абразивний комбінат” зобов'язується
не чинити перешкоди ні ПП “Індустріал Дом”, ні фізичній особі ОСОБА_1. по
здійсненню господарської діяльності у будівлі цеху нестандартного обладнання,
розташованого в м.Пологи за адресою: АДРЕСА_1.

Платіжними дорученнями №1 від
29.12.2004р. на суму 30050,00 грн., №2 від 01.02.2005р. на суму 10000,00 грн.
№3 від 31.03.2005р. на суму 38000,00 грн.,№4 від 31.03.2005р. на суму 112000,00
грн., №8 від 01.04.2005р. на суму 88900,00 грн., №9 від 07.04.2005р. на суму
21100,00 грн., №64 від 14.10.2005р. на суму 240000,00 грн., №69 від
31.10.2005р. на сум 60000,00 грн. відповідач сплатив за майно загальну суму
600050 грн.,  на час звернення позивача
до суду борг складає  1300170 грн.

Проаналізувавши
норми чинного законодавства, оцінивши докази, пояснення сторін, суд  прийшов до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають на наступних підставах.

Правовідносини
сторін врегульовано договором купівлі-продажу, який передбачає взаємні
зобов'язання сторін. Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань).

Відповідно
до ст.ст. 525, 526 ЦК України , ст. 193 ГК України,  зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею
530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На
час вирішення спору позивач (продавець) передав майно за договором, а
відповідач (покупець) прийняв це майно, що підтверджується актом
прийому-передачі, та частково сплатив вартість майна, доказом чого є платіжні
доручення. Таким чином, відповідач неналежно виконав свої  зобов'язання в частині сплати вартості майна.

Із матеріалів справи та пояснень в
судовому засіданні представників сторін слідує, що порушення умов договору в
частині сплати вартості майна мало місце 25 вересня 2004р., оскільки п.2.5
договору було встановлено, що  покупець
сплачує вартість у термін 10 тижнів від моменту підписання  договору 16.07.2004р.

Вже після порушення відповідачем
своїх грошових зобов'язань 25.09.2004р. сторони уклали додаткову угоду, якою
фактично змінили строк виконання зобов'язання
в частині сплати вартості майна, передбачивши сплату частинами
відповідно до графіка. Порушення графіка мало місце в травні 2005р., оскільки
грошові кошти, які відповідач повинен був сплатити в травні 2005р., сплачені
лише в жовтні 2005р.

Відповідно до ст.ст.610,611ЦК
України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання, у разі якого  настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або
законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата
неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Предметом спору є стягнення з
відповідача пені та штрафу.

Згідно
з ст.549 ЦК України штраф та пеня є різновидами неустойки, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.  Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.  Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.230 ГК України, на
яку посилається позивач, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.
Статтею 231 цього Кодексу передбачено розмір штрафних санкцій, ст. 232 -  порядок їх застосування.

Із матеріалів справи слідує, що
останній платіж, вчинений відповідачем - жовтень 2005р. Як вбачається із
графіка,  повна сплата за майно повинна
була здійснена ПП “Індустріал ДОМ” у грудні 2005р. У зв'язку  з цим, як визнає у письмовому поясненні  від 23.04.2007р.і сам позивач, починаючи  з січня 2006р. (з 01.01.2006р.) у ВАТ
“Запорізький абразивний комбінат” настало право на застосування до ПП
“Індустріал ДОМ” санкцій у вигляді сплати неустойки, встановленої договором,
зокрема, пені. Суд також  звертає увагу,
що фактично грошове зобов'язання  було
порушено відповідачем 25.09.2004р., оскільки договором встановлено термін
сплати вартості майна -10 тижнів від дати підписання договору, і з цього
моменту у позивача виникло право на стягнення пені, оскільки саме цієї дати він
дізнався про порушення свого права.

Як вбачається із розрахунку позивача,
він нараховує пеню на суму 1300170 грн. за період з 27.07.2006р. по
26.01.2007р. (184 дні) у сумі 119 616,56 грн. у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ (8,5% х 2).

Однак, відповідно до ч. 6 ст.232 ГК
України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання  зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. Оскільки зобов'язання  ПП “Індустріал ДОМ “ мало бути виконано  у термін 10 тижнів від моменту підписання
договору (16.07.2004р.), тобто до 25.09.2004р., то прострочення виконання
зобов'язання  і право позивача
нараховувати і стягувати пеню настало саме з цієї дати. Враховуючи, що сторони
внесли зміни до договору і встановили інші терміни, останній - грудень 2005р.,
тобто  31.12.2005р. (останній день грудня
2005р.), то порушення  зобов'язання  настало 01.01.2006р., і з цього моменту
позивач мав право нараховувати пеню шість місяців -до 30.06.2006р. При цьому
інший порядок нарахування пені не встановлений ні законом, ні договором.

Приписами ст.258 ЦК України
встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується
спеціальна позовна давність в один рік. Згідно з ст.261 цього Кодексу перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається
вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Позивач звернувся до суду у лютому
2007р., тобто строк пропустив.

Стосовно вимоги щодо сплати штрафу у
розмірі 50% вартості майна, яка нарахована позивачем у сумі  950 110,00 грн., то суд вважає, що всупереч
вимог ст.ст.33,34 ГПК України позивачем також не доведено підстав для
застосування даного виду відповідальності, наявності факту односторонньої
відмови від виконання взятих на себе зобов'язань.

У судовому засіданні відповідач заявив
що ніколи не відмовлявся і не відмовляється на цей час від виконання своїх
зобов'язань  за договором, частково
виконав зобов'язання, прийнявши товар і частково сплативши його вартість.  На цей час договір є дійсним.

31.03.2005р. між ВАТ “Запорізький
абразивний комбінат”, ПП “Індустріал ДОМ”
та фізичною особою ОСОБА_1 укладено угоду, якою врегульовано
взаємовідносини сторін  у разі
невиконання зобов'язань.

Відповідач
посилається на перешкоди, які вчиняє позивач і ці перешкоди є триваючими. У судовому
засіданні позивач визнав, що перешкоди дійсно були здійснені, однак пізніше,
коли відповідачем вже був порушений графік платежів.

Одностороння
відмова від виконання зобов'язання фактично є розірванням договору і припинення
зобов'язань. Між тим, судом встановлено, що жодна із сторін не відмовилась від
виконання зобов'язань. Ніяких дій, які б свідчили про відмову в односторонньому
порядку від договору відповідач не здійснив, жодного листа не направив.
Таким  чином, суд вважає, що у
правовідносинах сторін мало місце порушення відповідачем своїх зобов'язань  щодо сплати вартості майна у встановлений
договором термін, а саме -відповідно до графіка, тобто має місце неналежне
виконання зобов'язання. Відсутня одностороння відмова від виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст.224 ГК України, на
яку посилається позивач,  учасник
господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені
вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані
цим  збитки суб'єкту, права або законні
інтереси якого порушено. Суд вважає необгрунтованим посилання позивача у
доповненні до позовної заяви на дану норму, а також на Роз'яснення Вищого
господарського суду України від 30.03.1995р. №02-5/218,  оскільки предметом спору є стягнення
неустойки (штрафу, пені), а не збитків, тобто заявлена до стягнення сума має
іншу правову природу.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і в задоволенні позовних вимог
відмовляється у повному обсязі.

Згідно з ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49,82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення господарського
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня
підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі  05.06. 2007 р.