КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2007                                                                                           № 22/62-26/407

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:                                          Куровського  С.В.

Михальської  Ю.Б.

при секретарі:                     Василів О.В.

За участю представників:

від позивача - не з"явився

від відповідача - не з"явився

від державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кременчуцького колективного підприємства "Житлобуд"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 22.01.2007

у справі № 22/62-26/407 (Шкурат А.М.)

за позовом                               Кременчуцького колективного підприємства "Житлобуд"

до                                    Акціонерного товариства закритого типу "Інтер-Контакт"

на дії                                                   Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м.Києва

про                                                  визнання бездіяльності неправомірною

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.01.2007 у справі № 22/62-26/407 в задоволені скарги Кременчуцького колективного підприємства (ККП)  „Житлобуд” про визнання бездіяльності державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва неправомірною відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, скаржник звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить ухвалу від 22.01.2007 у справі № 22/62-26/407 скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду встановленим ним обставинам.

Зокрема, скаржник стверджує, що відмова судом в задоволенні скарги на підставі пропуску десятиденного строку на її подання є помилковим та таким, що не відповідає чинному законодавству. Статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня , коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Встановлений вказаною нормою строк є процесуальним, і, якщо він пропущений без поважних причин та (або) без заявлення відповідного клопотання, то ця обставина є підставою для повернення скарги та (або) відмови у задоволенні такого клопотання.

Таким чином, прийняття судом скарги стягувача до розгляду вказує на те, що судом першої інстанції не встановлено підстав для її повернення, в тому числі, у зв’язку із пропущенням процесуального строку звернення до суду.

На вимогу Київського апеляційного господарського суду державною виконавчою службою у Голосіївському районі м. Києва матеріали виконавчого провадження про стягнення з АТЗТ „Інтер-Контакт” на користь Кременчуцького КП „Житлобуд” коштів надано не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2006 Департамент державної виконавчої служби було ліквідовано та правонаступником визнано Міністерство юстиції України, в складі якого були створені відповідні обласні, міські, районні, районні у містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Враховуючи цей факт, правонаступником Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва, бездіяльність якої оскаржується у цій справі, є Відділ державної виконавчої служби у Голосііївському районному управлінні юстиції у м. Києві (далі - Державна виконавча служба).

Відповідно до частини 2 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила наступне:

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 листопада 2005 року по справі № 22/62-26/407 з акціонерного товариства закритого типу „Інтер-Контакт” на користь Кременчуцького комунального підприємства „Житлобуд” стягнуто 46543,44 грн.

На виконання даної постанови Київського апеляційного господарського суду 04 січня 2006 року було видано два накази.

09 лютого 2006 року Державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження по стягненню з АТЗТ „Інтер-Контакт” на користь ККП „Житлобуд” коштів на загальну суму 46543,44 грн.

Ухвалою Вищого господарського суду  України від 14.02.2006 у справі № 22/62-26/407 виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2005 зупинено до закінчення перегляду справи в порядку касації.

20 лютого 2006 року виконавче провадження про стягнення з АТЗТ „Інтер-Контакт” на користь ККП „Житлобуд” коштів на загальну суму 46543,44 грн.  було зупинено до закінчення перегляду справи в порядку касації.

Постановою Вищого господарського суду України від 02 березня 2006 року у справі № 22/62-26/407 постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2005 у справі № 22/62-26/407 залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Листом від 15 березня 2006 року № 6661 ККП „Житлобуд” повідомило Державну виконавчу службу про закінчення розгляду справи № 22/62-26/407 в порядку касації та просило поновити виконавче провадження по стягненню з АТЗТ „Інтер-Контакт” на користь ККП „Житлобуд” коштів на загальну суму 46543,44 грн. Факт отримання зазначеної заяви Державною виконавчою службою підтверджується повідомленням про вручення від 22 березня 2006 року поштового відправлення № 4808-0 (а.с. 77, т. 2).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що виконавче провадження по стягненню з АТЗТ „Інтер-Контакт” на користь ККП „Житлобуд” коштів на загальну суму 46543,44 грн. не поновлено, через що Державною виконавчою службою не вживається заходів на виконання рішення суду. Постанову про поновлення виконавчого провадження не було надано і під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 2 Закону України „Про виконавче провадження” примусове виконання  рішень суду покладається на Державну виконавчу службу.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про державну виконавчу службу” завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Частиною 5 статті 36 Закону України „Про виконавче провадження” передбачено, що після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або заявою стягувача, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам.

Таким чином, при здійснені виконавчого провадження про стягнення з АТЗТ „Інтер-Контакт” на користь ККП „Житлобуд” коштів вбачається бездіяльність Державної виконавчої служби, що полягає у непоновленні виконавчого провадження у строк, встановлений частиною 5 статті 36 Закону України „Про виконавче провадження”.

Також, судова колегія дійшла висновку, що в задоволені вимог скаржника про бездіяльність Державної виконавчої служби щодо невинесення постанови про стягнення виконавчого збору та ненадіслання цієї постанови скаржнику, невжиття заходів до примусового виконання рішення суду, слід відмовити з наступних підстав. Постановою державного виконавця Державної виконавчої служби від 20.02.2006 виконавче провадження про стягнення з АТЗТ „Інтер-Контакт” на користь ККП „Житлобуд” коштів зупинено. Частина 4 статті 36 Закону України „Про виконавче провадження” передбачає, що впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Таким чином, вимоги ККП „Житлобуд” щодо визнання бездіяльності Державної виконавчої служби в цій частині є безпідставними.

Стосовно ненадсилання постанови про стягнення виконавчого збору на адресу стягувача, слід зазначити, що відповідно до частини 5 статті 46  Закону України "Про виконавче провадження", така постанова надсилається боржнику. Тому, відсутні підстави для направлення такої постанови на адресу стягувача (скаржника).

Щодо вимоги скаржника про визнання бездіяльності Державної виконавчої служби щодо порушення передбаченого частиною 2 статті 25 Закону України „Про виконавче провадження” шестимісячного строку здійснення виконавчих дій по виконанню рішення, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволені зазначеної вимоги з наступних підстав.

Другим реченням частини другої статті 25 Закону України „Про виконавче провадження” встановлено, що строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника.

Таким чином, час, на який було зупинено виконавче провадження, не зараховується до шестимісячного строку здійснення виконавчих дій по виконанню рішення.

Щодо вимоги скаржника про визнання бездіяльності Державної виконавчої служби щодо ненадання йому відповідей, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягувач (скаржник), як сторона виконавчого провадження, має право знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії (частина 1 статті 11-1 Закону України „Про виконавче провадження”) та не потребує дотримання процедури направлення запиту про надання доступу до матеріалів виконавчого провадження та розгляду цього запиту у порядку статей 31 – 33 Закону України „Про інформацію”. Щодо посилання скаржника на положення Закону України „Про звернення громадян”, слід зазначити, що його положення не розповсюджуються на юридичних осіб.

Судова колегія вважає помилковим посилання суду першої інстанції на пропуск апелянтом десятиденного стоку на оскарження бездіяльності Державної виконавчого служби, як на підставу для відмови у задоволені скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Встановлений у частині 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску.

Прийняття судом першої інстанції скарги ККП „Житлобуд” до розгляду вказує на те, що судом не встановлено підстав для її повернення, в тому числі, у зв’язку із пропуском процесуального строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції мав розглядати скаргу ККП „Житлобуд” по суті викладених в ній обставин.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала  місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині відмови визнання бездіяльності Державної виконавчої служби при здійснені виконавчого провадження про стягнення з АТЗТ "Інтер-Контакт" на користь ККП "Житлобуд" коштів на загальну суму 46543,44 грн., а саме непоновленні виконавчого провадження у строк, встановлений частиною 5 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 22.01.2007 у справі № 22/62-26/407 в частині відмови про визнання бездіяльності Відділу державної виконавчої служби у Голосіївському районному управлінні юстиції у м. Києві, що полягає у непоновлені виконавчого провадження про стягнення з акціонерного товариства закритого типу "Інтер-Контакт" на користь Кременчуцького колективного підприємства "Житлобуд" коштів на загальну суму 46543,44 грн. у строк, встановлений частиною 5 статті 36 Закону України „Про виконавче провадження”, скасувати.

3. В іншій частині ухвалу Господарського суду м. Києва від 22.01.2006 у справі № 22/62-26/407 залишити без змін.

3. Визнати незаконою бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у Голосіївському районному управлінні юстиції у м. Києві, що полягає у непоновленні виконавчого провадження про стягнення з акціонерного товариства закритого типу "Інтер-Контакт" на користь Кременчуцького колективного підприємства "Житлобуд" коштів на загальну суму 46543,44 грн. у строк, встановлений частиною 5 статті 36 Закону України „Про виконавче провадження”.

4. Матеріали справи № 22/62-26/407  повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Кондес  Л.О.

Судді                                                                                          Куровський  С.В

Михальська  Ю.Б.