КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2007                                                                                           № 22/212

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Капацин  Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

Позивача – Малиновський В.І. (довір. №902-07/135 від 29.03.07);

Від відповідача  –  Форсюк В.Л. ( довір. №50 від 09.07.07);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Серго"

на рішення Господарського суду м.Києва від 13.08.2007

у справі № 22/212

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Енергополіс"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Серго"

про                                                  стягнення 17770,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2007р. у справі №22/212 позов  Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія „Енергополіс” задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю  „Серго”  на користь Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія „Енергополіс” 17 700,95 грн., з яких 15502,25 грн. – основна заборгованість, 311,60 інфляційні нарахування, 163,09 грн. 3% річних, 924,19 грн. пені, 869,82 грн. збитків, 177,71 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що між позивачем та відповідачем  укладено договір страхування майна юридичних осіб №201-06/084. Страхова сума за даним договором встановлюється в розмірі 17550000 грн.  Страхувальнику була надана розстрочка у сплаті страхового платежу. Відповідач  23 жовтня 2006р.  листом №102 повідомив позивача про те, що  страхові платежі 25.10.2006р. та 25.01.2007р. не заплановані та відповідно не будуть здійснені  у зв’язку з чим дія зазначеного договору припиняється.  Позивач у відповідь на лист повідомив відповідача про те, що  договір страхування буде достроково припинений з 22.11.2006р. за ініціативою страхувальника, при цьому відповідач має сплатити  позивачу несплачену частку страхового платежу за час до дати дострокового припинення дії договору та витрати на ведення справи в розмірі 15 502,25 грн. Оскільки відповідач належних доказів відсутності заборгованості по договору №201-06/084 страхування майна юридичних осіб від 05.04.2006р. суду не надав, тому вимоги про стягнення 15 502,25грн. документально підтверджені та обґрунтовані.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду  відповідач звернувся з апеляційною  скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд  скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2007р. по даній справі, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач вказує про те, що пунктом 2.4 договору страхування майна юридичних осіб №201-06/084 передбачено розмір та порядок сплати страхового платежу. Договір страхування не містить положень про окрему оплату витрат за ведення  справи, тобто вони включаються до самої суми страхового платежу. Відповідно до п.4 ст.997 Цивільного кодексу України, якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому  страхові платежі за період, що залишився до закінчення договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат. Пунктами  5.5.-5.6 договору страхування передбачено,  що страховик повертає страхувальнику відповідні страхові платежі з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, які складають 30% від суми страхового платежу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

05 квітня 2006р. між Відкритим акціонерним товариством  „Акціонерна страхова компанія ”Енергополіс” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Серго” було укладено договір страхування майна юридичних осіб №201-06/084.

Предметом договору є страхування нежилої будівлі (стіни та каркас нежилої будівлі, перекриття, перегородки) без оздоблювальних матеріалів, що на праві власності належить страхувальнику та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лєбєдєва Кумача,7.

Пунктом 2.1 договору визначено, що страхова сума (ліміт відповідальності страховика) за даним договором встановлюється в розмірі 15550000,00 грн. згідно заяви страхувальника.

Відповідно до п.2.4 договору страхування майна юридичних осіб страховий платіж, з урахуванням 2% знижки за беззбитковість під час попереднього періоду страхування становить  49017,15 грн. Страхувальнику надається розстрочка у сплаті страхового платежу, частини якого страхувальник зобов’язується сплатити в наступні терміни: 1-а частина – 17000,00 грн. до 25 квітня 2006р.; 2-а частина – 10672,38 грн. до 25 липня 2006р.; 3-а частина – 10672,38 грн. до 25 жовтня 2006р., 4-а частина – 10672,38 грн. до 25 січня 2007р.

Відповідач листом №102 від 23.10.2006р. повідомив позивача про те, що страхові платежі 25.10.2006р. та 25.01.2007р. за договором страхування майна юридичних осіб №201-06/084 в бюджеті ТОВ  „Серго” не заплановані та не будуть здійснені у зв’язку з чим дія зазначено договору припиняється на підставі п.5.2 договору.

11.01.2007р. позивач надіслав відповідачу претензію про сплату заборгованості в сумі 15 502,25 грн. протягом десяти днів від дати отримання претензії. Заборгованість, відповідно до розрахунку, складалась з частини несплаченого страхового платежу до дати припинення дії договору в сумі 797грн.10коп. та 30% витрат на ведення справи від страхового платежу в сумі 14705грн.15коп.

Сторони при укладенні договору страхування домовилися про розстрочку сплати страхового платежу, який становить 49017грн.15коп. До моменту припинення дії договору страхування відповідач сплатив на користь позивача 27672грн.38коп.

Відповідно до п.п.5.3-5.4. договору сторони передбачили, що про намір дострокового припинення дії договору будь-яка сторона зобов’язана письмово повідомити іншу не пізніше як за тридцять днів до бажаної дати припинення його дії. Відповідач повідомив позивача про припинення дії договору листом №102 від 23.10.2006р., тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що договір страхування між сторонами діяв з 25 квітня 2006р. по 22 листопада 2006р. тобто 212днів, і несплачена частина страхового платежу до припинення договору страхування, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 797грн.10коп.

Відповідно до ст.28 Закону України „Про страхування” у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

У разі дострокового припинення договору страхування, крім страхування життя, за вимогою страховика страхувальнику повертаються повністю сплачені ним страхові платежі. Якщо вимога страховика обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, то страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування.

Відповідно до п.4ст.997 Цивільного кодексу України якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Пунктом 5.5 договору сторони погодили, що у разі дострокового припинення дії договору страхування за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, які складають 30% від суми страхового платежу та фактичних виплат страхового відшкодування, що були здійснені по цьому договору страхування. Якщо вимога  страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Згідно п.7 Листа Державної податкової адміністрації України від 14.07.2006р. № 7763/6/15-0516 „Щодо податкового обліку нормативних витрат на ведення справи у страховика” розмір витрат  на ведення справи визначається при розрахунку  страхового тарифу і є складовою частиною страхового платежу.

Відповідно наданих доказів відповідач сплатив на користь позивача суму частини страхового платежу, складовою якого є розмір витрат на ведення справи. Сума сплачених витрат на ведення справи становить        8540 грн.84 коп. Оскільки іншу частину страхового платежу відповідач на користь позивача не сплатив, то стягненню з відповідача підлягає 30% від несплаченої частини, що становить 6164грн.31коп. Ця сума і підлягає стягненню на користь позивача.

Господарським судом м. Києва на користь позивача стягнуто 924грн.19коп пені  відповідно до п.4.1.за порушення грошового зобов’язання  за договором, 3% річних в сумі 163грн.09коп. та 311грн.60коп. встановленого індексу інфляції  за порушення грошового зобов’язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України та 869грн.82коп. збитків які завдані позивачеві несплатою відповідачем суми заборгованості.

Колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що вказані суми не підлягають стягненню на користь позивача, оскільки відповідно до умов договору на відповідача не було покладено обов’язку сплати в установлений термін 30% витрат на ведення справи.

Відповідно до діючого законодавства та п.5.5. договору страхування від 05.04.2006р. у разі  дострокового припинення дії договору страхування за вимогою страхувальника(відповідача по справі) страховик(позивач по справі) повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, які складають 30% від суми страхового платежу. Отже передбачено право позивача вирахувати з суми страхового платежу нормативні витрати, а не обов’язок відповідача в установлений  термін сплатити суму нормативних витрат на користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2007р. по даній справі винесено з неповним з’ясуванням обставин справи, а тому підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Серго” задовольнити частково.

2.   Рішення  Господарського суду міста Києва від 13.08.2007р. у справі    № 22/212 змінити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ”Серго” ( 03058, м.Київ, вул..Лєбєдєва-Кумача,7; м.Київ, вул..В.Гетьмана,6; ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія „Енергополіс” (01033, м.Київ, вул..Шота Руставелі, буд..39-41, ) заборгованість в сумі 6961грн.41коп, 69грн.61коп. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

3.Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи № 22/212 повернути до Господарського суду

м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

23.10.07 (відправлено)