ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

24.09.07р.

Справа № А36/431-07

За позовом  Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

до  Приватного підприємства "Дайм Транс", м.Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача: Виконавчий комітет Дніпропетровської міської Ради, м.Дніпропетровськ

про визнання недійсними реєстраційних документів та припинення юридичної особи.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання Тесля М.М.

Представники сторін:

від позивача: Колот В.В., довіреність №845/10/10-039 від 15.01.2007р.

від відповідача: представник не з’явився

від третьої особи: Федик О.В., довіреність №4/11-84 від 01.02.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати недійсним статут відповідача з моменту реєстрації, а саме з 13.12.2004р., припинити юридичну особу відповідача, визначити склад ліквідаційної комісії, визнати недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість №04207734 з моменту видачі, а саме з 27.12.2004р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що засновник підприємства Семенченко Віктор Володимирович ніякого відношення до нього не має. Крім того, відповідач за місцем реєстрації не знаходиться.

На адресу суду повернувся поштовий конверт, направлений на адресу відповідача, з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, так як останній був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання за адресою, зазначеною у статуті відповідача та реєстраційних документах, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Виконавчим   комітетом   Дніпропетровської   міської   ради   13.12.2004р.   зареєстровано Приватне підприємство «Дайм Транс», про що зроблено запис про державну реєстрацію за №0005556. До Єдиного державного реєстру підприємств та   організацій Украйїни підприємство внесено 14.12.2004р. Згідно установчих документів засновником ПП «Дайм Транс»є громадянин України Семенченко Віктор Володимирович ід.№ (Паспорт ВВ №724471 виданий Єнакієвським МВ УМВС України в Донецькій області).

ПП "Дайм Транс" знаходиться на податковому обліку в ДПЇ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська.   Підприємство   зареєстровано  у  якості  платника  податку  на додану вартість згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 042071 27.12.2004р.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на наступні обставини.

У ході перевірки, проведеної відділом податкової міліції ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська було встановлено що згідно пояснень засновника Семенченко В.В., які він надав оперуповноваженому Марченко С.Л., ним було надано свій паспорт весною 2005р. двоюрідному брату який його загубив, ПП "Дайм Транс” він не реєстрував та мети займатися фінансово-господарською діяльністю він не мав.

На підтвердження  вказаних обставин позивачем надано копію вказаного пояснення.

В силу ст. 62 Конституції України та ст. 71 Кодексу адміністративного  судочинства  України суд не приймає зазначені пояснення, як неналежні докази підтвердження обставин незаконної реєстрації  відповідача, приймаючи до уваги також ту обставину, що підпис  громадянина  Семенченко В.В.не підтверджено.

Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація юридичної особи  ПП "Дайм Транс” здійснена у відповідності з вимогами Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" на підставі документів, перелічених в ст.24 цього Закону, з дотриманням вимог ст.8 цього ж Закону. Це підтверджується  копією  зареєстрованого статуту підприємства, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на   власний   ризик   господарська  діяльність,  що  здійснюється суб'єктами  господарювання  (підприємцями)  з   метою   досягнення  економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає, що факт порушення порядку державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності, визначеного Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", а саме - державної реєстрації юридичної особи  ПП "Дайм Транс” за ініціативою особи, яка не мала наміру займатися підприємницькою діяльністю, позивачем не доведений.

Свідоцтво про державну реєстрацію згідно ст.1 цього Закону  - документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи –підприємця.

Порядок та підстави видачі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи визначені ст.25 зазначеного Закону, відповідно до якої державний реєстратор вносить до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації юридичної особи на підставі відомостей реєстраційної картки. Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації юридичної особи є датою державної реєстрації юридичної особи.

Не пізніше наступного робочого дня з дати державної реєстрації юридичної особи державним реєстратором повинно бути оформлено і видано (надіслано рекомендованим листом за описом вкладення) засновнику або уповноваженій ним особі свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.

Відповідно до ст. 33 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних  осіб та фізичних осіб-підприємців", юридична  особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або  за  рішенням органу   державної   влади,  прийнятим  у  випадках,  передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Згідно з п.2 ст.38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" підставами для постановлення судового  рішення  щодо припинення  юридичної  особи,  що  не  пов'язано  з   банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні  юридичної  особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;  неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій,  документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Наданий позивачем акт від 15.09.2006р. не є відповідним документом, передбаченим ч.2 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», що підтверджує наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

На час розгляду справи визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи чинним законодавством України не передбачено.

Статут суб’єкта господарювання за своєю правовою суттю це є індивідуальний акт ненормативного характеру. Однією з підстав для визнання його недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства.

Факт порушення закону при створенні  юридичної  особи –відповідача матеріалами справи не підтверджений.

На момент здійснення державної реєстрації  ПП «Дайм Транс» вимоги щодо установчих документів (Статуту) юридичної особи визначені ст.8  Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", ст.57 Господарського кодексу України, виходячи з аналізу яких під установчими документами розуміються рішення суб’єкту господарювання по його утворенню, тобто волевиявлення особи стати учасником господарських відносин.

Установчі   документи  повинні  містити  положення, зокрема, щодо мети та предмету діяльності, викладаються письмово, прошиваються, пронумеровуються та підписуються засновниками (учасниками) або уповноваженими особами, якщо законом не встановлено інший порядок їх затвердження. Підписи засновників (учасників) або уповноважених осіб на установчих документах повинні бути нотаріально посвідчені. У випадках, які передбачені законом, установчі документи повинні бути погоджені з відповідними органами державної влади.

Приймаючи до уваги, що Статут  ПП «Дайм Транс», рішення засновника про створення юридичної особи з метою отримання прибутку свідчить про волевиявлення з боку засновника підприємства-відповідача, їх обізнаність при здійсненні дій по створенню юридичної особи, дані акти в установленому порядку не спростовані, суд вважає, що відповідачем, положення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" не порушені.

Також, позивачем  не надано доказів наявності в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням, що саме і є підставою для припинення юридичної особи, згідно з вимогами ч.2 ст.38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Наданий позивачем акт від 15.09.2006р. не є відповідним документом, передбаченим ч.2 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», що підтверджує наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

За викладених обставин позивачем не доведено наявність обставин, у зв’язку з якими заявлено позов.

Крім того, щодо відповідності діючому законодавству позовних вимог, викладених у позовній заяві, що розглядається слід зазначити наступне.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

Обґрунтовуючи своє право на звернення до суду із позовом, що розглядається, позивач посилається на ст.ст. 10, 11 Закону України «Прро державну податкову службу в Україні», ст. 38 Закону України  Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», п.6 п.3.3 „Положення про державну реєстрацію суб”єктів підприємницької діяльності” затвердженого Постановою КМУ від 25.05.98р., ч.1 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, вказані норми не передбачають права органів державної податкової служби на звернення до суду із позовом про визнання недійсними установчих документів, зокрема свідоцтва про державну реєстрацію, статут підприємства з моменту реєстрації, припинити державну реєстрацію юридичної особи.

На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи усе вищевикладене, суд не знаходить достатніх правових підстав для визнання недійсним установчих документів  відповідача.

З цих же підстав не підлягають задоволенню і вимоги позивача про визнання недійсними з моменту включення до реєстру свідоцтва платника податку на додану вартість.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову  відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                         М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі  25.10.2007р.