СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.07                                                                                 Справа № 2/45

Суддя Седляр О.О., розглянувши матеріали справи за позовом

Колективного підприємства фірми «АВК», м. Первомайськ Луганської області

до Відкритого акціонерного товариства «Авіакомпанія Луганські авіалінії», м. Луганськ

про стягнення  246934 грн. 18 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Шаповалов А.В., дов. від 12.02.07 № 12/2 ЛГС,

від відповідача –не прибув ( явка обов’язкова),

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги, щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 141680 грн. 57 коп., пеню – 12963 грн. 72 коп., інфляційні нарахування –74193 грн. 28 коп., 3% річних –18096 грн. 61 коп.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 13.02.07 № 177 позовні вимоги відхилив, посилаючись пропуск позивачем строку позовної давності з врахуванням ст. 514 Цивільного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги, що:

Між ДП МТЗЗТУ «Укржелдорснаб»та КП фірмою «АВК»25.03.04 було укладений договір про заміну кредитора у зобов’язанні (уступка права вимоги) № ЦХП-11-00804-14,  за умовами якого „Первинний кредитор” (ДП МТЗЗТУ «Укржелдорснаб») передає, а «Новий кредитор»(позивач у справі) приймає на себе право щодо вимоги боргу за договором від 09.07.02 № 58/2002, який укладений між «Первинним кредитором»(ДП МТЗЗТУ «Укржелдорснаб») та «Боржником»(відповідач у справі) на загальну суму 270393 грн. 16 коп.

Відповідно до п. 6 договору відповідач зобов’язаний перерахувати позивачеві заборгованість протягом 5 днів з моменту підписання договору , що останнім не було виконано у повному обсязі.

Наявність заборгованості позивача перед первісним кредитором на час укладання договору уступки підтверджується також належними доказами –актом приймання-передачі первинних документів від 25.03.04, рахунками–фактурами та податковими накладними на суму заборгованості, договором від 09.07.02 № 58/2002 та складеними сторонами актами звірення розрахунків від 12.02.07, підписаним повноважними представниками сторін без доповнень та зауважень.

ДП МТЗЗТУ «Укржелдорснаб», 31.03.04, надіслано на адресу відповідача повідомлення №№ ЦХП з-1-1759 та повідомленням від 06.11.06 № 374/11, які останній залишив без відповіді, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з останнього суму заборгованості.

Згідно п. 9.1 договору від 09.07.02 № 58/2002 та відповідно до вимог ст. 258 Цивільного кодексу України позивачем нарахована відповідачеві пеня за прострочення виконання зобов’язання на суму 141680 грн. 57 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань  позивачем нараховані інфляційні нарахування у сумі 74193 грн. 28 коп. та річні у сумі 18096 грн. 61 коп. за весь час прострочення, які позивач просить теж стягнути з відповідача.

Відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення частково з огляду на наступне:

У відповідності до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набув чинності з 01.01.04, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов"язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, зобов’язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності судом не приймається до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 71 Цивільного кодексу УРСР (1963 року),  ст. 257 Цивільного кодексу України (2003 року) загальний строк позовної давності встановлено тривалістю у три роки. Відповідно до вимог п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяв раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 264 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.  Час що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України).

В обґрунтування переривання строку позовної давності позивач посилається на те, що відповідачем у погашення заборгованості перерахував підприємству протягом 2004-2005 року згідно платіжних доручень суму 81000 грн., з посиланням на договори від 09.07.02 № 58/2002 та від 25.03.04 № ЦХП-11-00804-14. Крім того, протягом 2004-2007 року підприємствами підписувались акти звірення розрахунків з посиланням на наявність заборгованості за відповідачем згідно договору від 25.03.04 № ЦХП-11-00804-14, що заслуговує на увагу.

У зв’язку з цим суд вважає що сума заборгованості 141680 грн. 57 коп. обґрунтована та підтверджена матеріалами справи.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені у сумі 12963 грн. 72 коп., тобто за 183 дні  прострочення (з дати подачі позову), то вони судом теж підлягають до задоволення, оскільки строк позовної давності за основним зобов’язанням не сплинув, а тому і по вимогах щодо стягнення додаткових зобов’язань слід керуватися положеннями цивільного законодавства щодо загального строку для стягнення заявлених вимог не більш ніж за три роки, що передували заявленому позову. Така ж думка викладена і у постанові ВГСУ від 22.02.07 по справі № 1/304.

Щодо стягнення сум інфляційних нарахувань -  74193 грн. 28 коп.  та 3% річних - 18096 грн. 61 коп., то вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з врахуванням вимоги відповідача щодо застосування строку позовної давності. оскільки нарахування позивачем були зроблені з 08.10.02 по рахунках 121-АК (який оплачений відповідачем частково), 122-АК, 124-АК та з 08.11.02. по рахунках 162-АК, 163-АК, 164-АК, 165-АК, а мають бути зроблені за період з 29.01.04 по 29.01.07, тому що позивач звернувся до суду лише 29.01.07. У зв’язку з цим сума інфляційних нарахувань, яка підлягає задоволенню складає 23355 грн. 23 коп., а сума річних - 13042 грн. 35 коп., у решті у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача  заборгованість у сумі 141680 грн. 57 коп., пеню у сумі 12963 грн. 72 коп., інфляційні нарахування у сумі 23355 грн. 23 коп. та річні у сумі 13042 грн. 35 коп. з віднесенням судових витрат  з цієї суми на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись  ст. ст.  44, 49, 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в:

1.    Позов задовольнити частково.

2.   Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Авіакомпанія Луганські авіалінії», м. Луганськ, Аеропорт, код 01131520 на користь Колективного підприємства фірми «АВК», м. Первомайськ Луганської області, вул. Макаренко, буд. 8а, код 25359819  заборгованість у сумі  141680 грн. 57 коп., пеню у сумі 12963 грн. 72 коп., інфляційні нарахування у сумі 23355 грн. 23 коп., річні у сумі 13042 грн. 35 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 1910 грн. 42 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 91 грн. 30 коп., видати наказ.

3. У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –26.03.07

Суддя                                                                                          О.О. Седляр