СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.07                                                                                 Справа № 13/707.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання” в особі Краснодонської філії, м. Краснодон Луганська область

до Підприємства Суходільської виправної колонії № 36, м. Суходільськ Луганська область

про стягнення 758 грн. 74 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

Секретар с.з.

За участю:

Савенко В.Ю.

Від позивача

Піганова Н.А, довіреність № 181 від 23.02.07

Від відповідача

Єрохіна Є.В., довіреність № 31/485 від 29.01.07

У судовому засіданні 19.11.07р. оголошено перерву до 29.11.07.

До початку слухання справи від представників сторін вимоги про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не надійшло, в зв’язку з чим технічна фіксація не здійснювалась.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за активну електричну енергію 755 грн. 33 коп., трьох відсотків річних у сумі 3 грн. 41 коп.

Позивач позов підтримав.

Відповідач проти позову не заперечив.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що між позивачем на підставі довіреності від 05.03.02р. № 6 та відповідачем був укладений договір № 26 к від 01.04.02р. на користування електричною енергією.

Згідно з п. 4.1 названого договору, плата за електричну енергію повинна здійснюватися щомісяця у формі планових платежів. За період з 01.08.07 р. по 31.08.07р. станом на 31.10.07р. має заборгованість за активну електроенергію у сумі 755 грн. 33 коп.

Відповідач платіжним дорученням від 28.09.07р. № 431 перерахував на розрахунковий рахунок позивача 3 597 грн. 65 коп. зазначивши при цьому в графі «призначення платежу» як «оплата за електроенергію згідно договору 26К від 01.12.2003р.»при цьому чітко не визначивши за який саме період. На момент перерахування коштів у відповідача перед позивачем була заборгованість за інші періоди.

Листом № 31/1774, що був отриманий позивачем 20.11.07 вхідний № 6983, відповідач визначив призначення суми, що була перерахована за платіжним дорученням від 28.09.07р. № 431, з яких окрім іншого просив позивача 755 грн. 33 коп. з зазначених коштів зарахувати, як сплату заборгованості за серпень 2006 року.

Позивач прийняв 755 грн. 33 коп. в рахунок погашення боргу за серпень 2006р., що підтверджується актом взаємних розрахунків від 20.11.07 складеного та підписаного уповноваженими представниками сторін, який крім цього встановлено, що станом на 20.11.07 за період серпня 2006р. заборгованість відсутня.

За таких обставив, предмет спору в частині стягнення заборгованості за активну електричну енергію в сумі 755 грн. 33 коп. по справі відсутній,

у зв’язку з цим провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення трьох відсотків річних що складає –3грн.41 коп.

Дана вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин вимоги позивача підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства Суходільської виправної колонії № 36, м. Суходільськ Луганська область, ідентифікаційний номер 08680388 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання” в особі Краснодонської філії, вул.. Лобачевского, 44, м. Краснодон Луганська область три відсотки річних у сумі 3 грн. 41 коп., державне мито у сумі –102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

3. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості за активну електричну енергію в сумі 755 грн. 33 коп. припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                  Б.В. Яресько

Рішення складено у повному обсязі

та підписано 03.12.2007 р.