СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

20 грудня 2007 року

Справа № 2-28/3436-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Черткової І.В.,

Борисової Ю.В.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: Брязгіна Андрія Аркадійовича, довіреність № 15 від 08.06.07;

відповідача: Чурочкіна Андрія Борисовича, довіреність № 2454/9/10-014 від 03.12.07;

відповідача: Лобас Ірини Вікторівни, довіреність № 2543/9/10-014 від 20.12.07;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Альошина С.М.) від 10-24.02.2006 у справі № 2-28/3436-2006

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Кронос" (вул. Леніна, 2,Алушта,98500)

до           Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а,Алушта,98500); (м. Алушта. вул. Радянська, 1, 334270)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою вищого господарського суду України від 27.11.2007 справу № 2-28/3436-2006 передано до Севастопольського апеляційного господарського суду для її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 6 розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 10-24.02.2006 у справі № 2-28/3436-2006 позов задоволено.

Визнано недійсним податкове повідомлення–рішення № /1/1825 від 29.07.2005.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кронос" 3,40 грн. судового збору.

При прийнятті постанови суд першої інстанції визнав безпідставними доводи податкового органу про порушення платником податків вимог підпункту 7.4.1. статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, при віднесенні до податкового кредиту у травні 2005 року сум податку на додану вартість, сплачених за проектні роботи по будівництву кліматолікувального павільону, оскільки незавершене будівництво (не введено в експлуатацію) кліматолікувального павільону є основними фондами в розумінні Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” №334/94-ВР від 28.12.1994.

На думку місцевого господарського суду оскільки робочим місцем Щербак В.В. та Кирюхіна О.М. визначено місто Київ, то виїзд до міста Алушта за розпорядженням керівника є відрядження у розумінні Інструкції про службові відрядження від 13.03.1998 №59, при таких обставинах суд першої інстанції прийшов до висновку що, товариство формувало податковий кредит відповідно до вимог діючого законодавства.

Не погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції у зв’язку з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, відповідач вважає, що оскільки об’єкти незавершеного будівництва до прийняття у експлуатацію у господарській діяльності платника податку не використовуються, то такі об’єкти не є основними фондами у відповідності до підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, також Державна податкова інспекція у місті Алушті в Автономній Республіці Крим вважає, що робітники Щербак В.В. та Кирюхіна О.М. є штатними робітниками підприємства та не можуть бути командировані за основним місцем роботи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.12.2007 суддю Гонтаря В.І. замінено на суддю Черткову І.В.

Повторно розглянувши справу у порядку статей 185, 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами документальної перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на додану вартість Товариством з обмеженою відповідальністю "Кронос" (акт перевірки №73/23/31365395 від 30.06.2005) та у процедурі адміністративного оскарження результатів перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення–рішення №/1/1225 від 29.07.2005 яким встановлено завищення бюджетного відшкодування по податку на додану вартість у травні 2005 року у сумі 20683,50 грн.

На думку Державної податкової інспекції у місті Алушті в Автономній Республіці Крим Товариство з обмеженою відповідальністю "Кронос" необґрунтовано включило до суми податкового кредиту суми податку, сплачену у зв’язку з витратами на відрядженням працівників Щербак В.В. та Кірюхіна О.М. а також по проектним роботам, які використовуються для будівельних робіт на об’єктах незавершеного будівництва кліматолікувального повільону.

Відповідно до п. п. 7.4.1 п. 7.4. статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.1997 податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг, вартість яких відноситься до валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів, або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

В частині 2 цього ж підпункту окремо передбачає, що суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням (спорудженням) основних засобів, що підлягають амортизації, включаються до податкового кредиту такого звітного періоду незалежно від строків введення в експлуатацію основних фондів, а також від того, чи мав платник податків оподатковувані обороти протягом такого звітного періоду.

З вищевикладених норм вбачається, що суми податку на додану вартість, що сплачені платником податків включаються до податкового кредиту в трьох випадках: 1) у разі придбання оборотних активів (товарів, робіт та послуг), що використовуються у господарській діяльності; 2) у разі придбання основних засобів (фондів), що використовуються у господарській діяльності; 3) у разі придбання від третіх осіб або самостійного спорудження об’єктів, що не відносяться а ні до оборотних активів (товарів, робіт та послуг) , оскільки мають інше призначення, а ні до основних засобів, оскільки ще не введенні до експлуатації у господарській діяльності. Ці об’єкти у майбутньому призначаються до використання в якості основних фондів платника податків, але ще не введенні до експлуатації.

У зв’язку з викладеним слід погодитись з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість включення позивачем сум податку на додану вартість, сплаченого у зв’язку із спорудженням кліматолікувального павільону до податкового кредиту. Разом з тим не можна погодитись з мотивуванням з боку місцевого господарського суду, про те, що незавершене будівництво (не введене до експлуатації) є „основними фондами”, оскільки кліматолікувальний павільйон як об’єкт незавершеного будівництва не може розглядатись як основні фонди, що підлягають амортизації.

Одночасно, не можна визнати правомірним включення позивачем до податкового кредиту сум витрат Товариства з обмеженою відповідальністю „Кронос” на відрядження його працівників Щербак В.В. та Кірючіної О.М.

Як вбачається із статуту Товариства з обмеженою відповідальністю „Кронос” його місцезнаходженням є місто Алушта, вул. Леніна, 2, отже саме його слід вважати основним місцем роботи працівників Товариства з обмеженою відповідальністю „Кронос”. Крім того, слід враховувати що Товариства з обмеженою відповідальністю „ІФД „КапіталЪ” не є структурним підрозділом Товариства з обмеженою відповідальністю „Кронос”, є самостійною юридичною особою, тому директор Товариства з обмеженою відповідальністю „Кронос” не мав повноважень своїм наказом визначати основним місцем роботи працівників Товариства з обмеженою відповідальністю „Кронос” місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю „ІФД „КапіталЪ”.

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія вважає, що постанова господарського суду Автономної Республіки Крим прийнята з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим підлягає зміні.

Керуючись статтями 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті в Автономній Республіці Крим задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 10-24.02.2006 у справі № 2-28/3436-2006 змінити.

3. Викласти резолютивну частину постанови у наступній редакції:

"1). Позов задовольнити частково.

2). Визнати недійсним податкове повідомлення–рішення Державної податкової інспекції у місті Алушті в Автономній Республіці Крим №/1/1825 від 27.07.2005 у частині зменшення бюджетного відшкодування по податку на додану вартість у сумі 19668,39 грн.

2.1). В іншій частині позову відмовити."

3. Пункт третій резолютивної частини постанови господарського суду Автономної Республіки Крим від 10-24.02.2006 у справі № 2-28/3436-2006 залишити без змін.

4. Господарському суду Автономної республіки Крим видати виконавчий лист.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                І.В. Черткова

Ю.В. Борисова