ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"13" грудня 2007 р.

11:15

Справа №  7/634/07

м.Миколаїв

За позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи -ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:
Управління пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської
області, 56100, Миколаївська область, м.Баштанка, вул.Ювілейна, 84

про:
1. скасування або визнання нечинним вимоги управління пенсійного фонду
України в Баштанському районі Миколаївської області від 13.06.2007 року № Ф-142
про сплату недоїмки в сумі 232,32 грн.;

2. Визнання незаконними дій
управління пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області
щодо нарахування боргу в сумі 232,32 грн.

Суддя
Семенчук Н.О.

Секретар
судового засідання Дзюба Ю.Ф.

Представники:

Від позивача:

ОСОБА_2, дов. № 06/Д-4 від 10.10.2007р.

Від відповідача:

Никитенко Т.В., дов № 5322/07 від
30.08.2007 р. Торопова Н.Г, дов. № 7591/07 від 12.12.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:
Позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами (уточнення від
13.12.2007 року) про скасування вимоги УПФУ в Баштанському районі  Миколаївської області від 13.06.2007 року №
Ф-142 про сплату недоїмки у сумі 232,32 грн. та визнання незаконними дій УПФУ в
Баштанському районі  Миколаївської
області щодо донарахування своєчасно не обчислених та не сплачених страхових
внесків в сумі 232,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідно до статті 2 Закону № 3583 -донарахування та
фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сум
фактично сплачених внесків у 2004 році -І кварталі 2005 року, не
застосовуються. Вказує на те, що відповідач всупереч вимогам Закону № 3583 за
перший квартал 2005 року неправомірно донарахував йому 232, 32 грн. до фактично
сплачених ним внесків в сумі 16,50 грн.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на  те, що він не
здійснював донарахування, а зробив розрахунок сум фіксованого внеску з
урахуванням не отриманих коштів від сплати фіксованого патенту, які не  є заборгованістю. Вказує на те, що
донарахування страхових внесків може бути проведено тільки в тому випадку, коли
при нарахуванні допущено помилку в об'єкті на який проводиться нарахування.
Якби страхувальником  в звітності був би
показаний дохід (прибуток) і на нього не вірно нараховані страхові внески (
не  з того розміру, або не по тим
ставкам),  в такому випадку при
проведенні документальної перевірки органами Пенсійного фонду було б проведено
донарахування. Донарахування в розумінні статті 2 Закону України № 3583
стосується лише частини внесків, яка не була сплачена страхувальниками за
період 2004 року - І квартал 2005 року безпосередньо на рахунки органів
Пенсійного фонду або не погашена у порядку, визначеному ч. 5 ст. 106 Закону №
1058.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд

встановив:

Позивач зареєстрований як фізична
особа-підприємець Баштанською районною державною адміністрацією Миколаївської
області 27.10.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію
№ НОМЕР_1 (а.с. 12) та є платником фіксованого податку.

21.03.2006 року СПД ОСОБА_1 подала
до Управління пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської
області звіт про нарахування та сплату суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2005 рік, в якому платник
не вказав встановлений фіксований розмір страхових внесків, дані про фактично
сплачені страхові внески. Страхові внески у фіксованому розмірі за І квартал
2005 року до 1 квітня 2006 року позивачем сплачені не були.

Управління пенсійного фонду України
в Баштанському районі 04.05.2007 року здійснило камеральну перевірку звіту про
нарахування та сплату суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування за 2005 рік по СПД ОСОБА_1, за результатами якої складено
акт від 04.05.2007року. Даним актом позивачу був зроблений розрахунок сум
фіксованого внеску з урахуванням не отриманих коштів від сплати фіксованого
патенту, які не є заборгованістю.

Акт камеральної перевірки  від 04.05.2007 р. СПД ОСОБА_1 отримала
08.05.2007 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового
відправлення № 174740, та на протязі  10
робочих днів з дня отримання акту, акт позивачем оскаржений не був.

За несплату суми фіксованого
розміру страхового внеску 13.06.2007 року на підставі ст. 106 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року №
1058-IV зі змінами та доповненнями (Далі Закон України № 1058) Управлінням
Пенсійного фонду України у Баштанському районі Миколаївської області виставлена
вимога про сплату боргу № Ф-142 Суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній
особі ОСОБА_1

Позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від
09.07.03 № 1058 особами, що підлягають загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню (застрахованими особами) визначені фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно пункту 5 статті 14 Закону №
1058 застраховані особи, зазначені в п. 3 та 4 ст. 11 цього Закону є
страхувальниками, а згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 - платниками страхових
внесків.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058
визначено, що  страхувальники зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі
страхові внески.

Стаття 19 Закону № 1058 визначає
загальні принципи нарахування страхових внесків, тобто визначає об'єкт, на який
страхувальниками повинні нараховуватися страхові внески, а саме абз. 8 ч. 1 ст.
19 визначає, що страхові внески до солідарної системи для осіб, зазначених у
п.5 ст. 14 цього Закону нараховуються на суми доходу (прибутку), отриманої від
відповідної діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних
осіб.

Підпунктом 2 частини 8 Прикінцевих
положень Закону № 1058 встановлено, що особи, зазначені в пункті 3 ст. 11 цього
Закону сплачують страхові внески, що перераховуються до солідарної системи на
умовах і в порядку, визначених цим Законом та в розмірах, передбачених для
платників збору Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400), але не менше
мінімального страхового внеску.

Відповідно до підпункту 4 частини 8
Прикінцевих положень Закону № 1058 фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), на період дії
законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим законом у фіксованому розмірі.

Статтею 45 Закону України "Про
Державний бюджет на 2005 рік" від 23 грудня 2004 року № 2285-IV (в
редакції чинній до 31.03.2005 р.) (далі Закон України № 2285-IV) установлено на
2005 рік фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне
страхування для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які
обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених
фізичних осіб,  які беруть участь у
провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі мінімального страхового
внеску, визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до статті 1 Закону
1058-IV мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що визначається
розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати
(доходу).

Розмір страхового внеску для даної
категорії осіб встановлений пунктом 2 статті 4 Закону України “Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування” від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР
і складає 32 відсотки від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 2 статті 2
цього Закону.

Розмір мінімальної заробітної плати
з січня 2005 року відповідно до Закону України № 2285-IV встановлений у розмірі
262,00 грн. Отже, фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування з січня 2005 складав 262,00 грн. * 32% = 83,84
грн.

31 березня 2005 року Законом
України "Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України
на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" від 25
березня 2005 року № 2505-IV внесені зміни до Закону України № 2285-IV.

З 14 квітня 2006 року набрав
чинності Закон України "Про вирішення питання щодо заборгованості
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - 1 кварталу
2005 року" № 3583-IV (далі -Закон України № 3583-IV
).

Згідно преамбули та статті 1 цього
Закону ним регулюються суперечності, які виникли при прийнятті Закону України
"Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 23 грудня 2004 року №
2285-ІV та Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік"
від 25 березня 2005 року № 2505-IV у суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сплати
внесків до Пенсійного фонду України, які були сплачені ними у складі
податків згідно з чинним законодавством України протягом 2004 року - І
кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки у
зв'язку із застосуванням Державним казначейством України діючого на той час
Закону України № 2285-ІV.

Статтею 2 Закону України  №
3583-ІV  визначено, що
донарахування та фінансові (штрафні) санкції
до суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності щодо сум фактично сплачених внесків у
2004 році -І кварталі 2005 року, не застосовуються.

Тобто законодавець визначив, що
донарахування згідно ст. 2 Закону України
№  3583-ІV  стосується лише частини внесків, яка не була
сплачена страхувальником в період 2004 року -І квартал 2005 року безпосередньо
на рахунки органів  Пенсійного фонду або
не погашена у порядку, визначеному ч. 5
ст. 106 Закону України № 1058.

З урахуванням вищезазначеного
вказані підприємці повинні сплатити до Пенсійного Фонду України фіксований
розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у
розмірі мінімального страхового внеску  в
розмірі 83 грн. 84 коп. за січень - лютий та 81 грн. 14 коп. за березень 2005
року з урахуванням частини єдиного та фіксованого податків, що не перераховані
Державним казначейством України до ПФУ за січень-березень 2005 року.

Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги задоволенню не підлягають

Керуючись ст.ст. 94, 98, 160-163,
167, 254 КАС України господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
В позові відмовити.

Постанова у відповідності зі ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони,
які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку
постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук