ПОСТАНОВА

"11" грудня 2007 р.

Справа № 7а/217-4454

11год. 00хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового
засідання

Розглянув справу

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1,  АДРЕСА_1

третя особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_2, АДРЕСА_1

до
відповідача:  Державної податкової
інспекції у Теребовлянському районі, вул. Шевченка, 26, м.Теребовля,
Тернопільська область,48100

За участю представників сторін:

позивача:  ОСОБА_1, свідоцтво
НОМЕР_1.,

третьої особи:
ОСОБА_2, свідоцтво НОМЕР_2.

відповідача:  не з'явився

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами  про скасування податкових рішень про
застосування штрафних санкцій від 27 серпня 2007 року № /0 та №
/0 прийнятих Державною податковою інспекцією у Теребовлянському районі.

В попередньому судовому засіданні
12.11.2007р., за клопотанням представників сторін, розпочато розгляд справи.
Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснено їх права і обов'язки,
передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі
-КАС України).

Податкова інспекція проти позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що спірні рішення прийняті у відповідності
до чинного законодавства, а саме санкції застосовані за порушення підприємством
норм Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та Закону України „Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_2, пояснила суду, що  ОСОБА_3 , яка реалізувала товар, проходила
стажування у її відділі продовольчих товарів, який знаходиться в приміщені  магазину „Край”, яке орендується підприємцем
на підставі договору оренди.

ОСОБА_3 допитана в якості свідка.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, показання свідка, встановлено:

- державною податковою інспекцією у
Теребовлянському районі 27.08.2007р.прийняті рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, якими до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції за порушення норм Закону України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” № 265/95-ВР від 06.07.1995р. (далі Закон про
РРО) та Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності” № 98/96-ВР від 23.03.1996р.(далі Закон про патентування):

1/
рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій №
/0 застосовано штрафні санкції в сумі 3980 грн.

Підставою для застосування санкцій,
як стверджує інспекція, став акт № 01625/2330/  від 18.08.2007р., оформлений за результатами
проведеної в магазині „Край”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить
суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1, перевірки на предмет дотримання
ним встановленого законом порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги), яким інспекцією
встановлено  порушення п.п. 1,
2,5,13 ст. 3 Закону про РРО а саме: підприємцем не проведено розрахункову
операцію на повну суму покупки (11,35 грн.) через реєстратор розрахункових
операцій (РРО), а в разі його незастосування, з використанням книги обліку
розрахункових операцій  чи розрахункової
книжки та не видано розрахункового документа встановленої форми, а також, на
місці проведення розрахунків , інспекція виявила 796,00грн.готівкових коштів,
без підтвердження їх отримання розрахунковими документами.

Позивач, оскаржуючи спірне рішення,
просить суд звернути увагу суду на те, що: - в день проведення податковою
інспекцією перевірки відділ не працював, про що свідчила вивіска; - працівникам
з відділу продовольчих товарів не надавалися повноваження бути представниками
позивача та реалізовувати товар; - в момент проведення перевірки, підприємець
був відсутній , оскільки відвозив в м.Теребовлю РРО для надання послуг по  кодування товару, який отримав на передодні
дня, але після телефонного дзвінка повернувся в магазин разом з РРО; -
зазначена в акті перевірки інформація , що перевірка здійснювалась в
присутності продавця ОСОБА_3, не відповідає дійсності, так як  остання є працівником підприємця ОСОБА_2.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1
пояснила суду, що вона не перебуває в трудових відносинах з позивачем та на
момент здійснення перевірки знаходилась у магазині одна, при проханні людей, які
зайшли в магазин , продати товар пояснила, що відділ тимчасово не працює, так
як підприємець поїхав в Теребовлю, а тому
продати сигарети не може, однак після настирних прохань продала товар та
поставила гроші в касу відділу продовольчих товарів, який належить підприємцю
ОСОБА_2 щоб потім віддати ОСОБА_1. Після того, як податкові інспектори
пред'явили посвідчення, зателефонувала ОСОБА_2 вона вже повідомила ОСОБА_1. про
проведення перевірки. Податковим інспекторам пояснила, що ОСОБА_1. поїхав в м.
Теребовлю кодувати товар на РРО.

2/ рішенням про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № /0 застосовано штрафні санкції в сумі
60,00 грн.

Підставою для застосування санкцій,
як стверджує інспекція, став вищезазначений акт
перевірки 01625/2330/ від 18.08.2007р., яким встановлено
порушення суб'єктом господарювання  п.
1,2 ст. 7 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності”), а саме не дотримано порядку
використання торгового патенту, який має бути відкритим та доступним для
огляду на фронтальній  вітрині  магазину,
а в разі її відсутності - біля касового аппарату.

Позивач, оскаржуючи спірне рішення,
просить суд звернути увагу на те, що при перевірці відділ був закритий, а
присутня практикант ОСОБА_1 могла не знати де знаходиться патент і відповідно
вказала інспектору на патент №652146, який видано 03.03.2006р. із терміном дії
до 28.02.2007р. що знаходився на холодильній вітрині, однак в ході перевірки
пред'явлено належний патент №671684 виданий 28.02.2007р. з терміном дії до
29.02.2008р..

Суд, керуючись ст. 86 КАС України,
давши оцінку поданим сторонами доказам, наведеним доводам, показам свідка,
прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд виходив із  наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст. 11 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової
служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми
недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку передбаченому законом;

- до суб'єктів підприємницької
діяльності за порушення вимог Закону про РРО, Закону про патентування,
застосовуються фінансові санкції в порядку передбаченому п. 3 „Інструкції про
порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної
податкової служби” затвердженої наказом Державної податкової адміністрації
України № 110 від 17.03.2001р., шляхом прийняття органами Державної податкової
служби рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, прийнятих на
підставі матеріалів планової або позапланової перевірки (15, 16, 17 Закону про
РРО), результати яких оформляються актом перевірки, відповідно до „Порядку
оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та
валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними
особами” затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 326
від 11.06.2004р. розробленого відповідно до Закону „Про державну податкову
службу в Україні".

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень
обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на
відповідача.

В даному випадку, доказом
правомірності притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності за
порушення норм чинного законодавства є акт перевірки.

Податкова інспекція, на
підтвердження правомірності застосування до Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1., штрафних (фінансових) санкцій посилається на акт документальної
перевірки № 01625/2330/  від
18.08.2007р., який не може бути належним доказом щодо встановленого, на думку
інспекції, порушення норм Закону про патентування та Закону про РРО, оскільки
не підтверджує факту такого порушення:

- відповідно до п.37 „Порядку
провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування
населення” затвердженого постановою КМ України від 15.06.2006р. № 833,
перевірка дотримання цих порядку та правил, проводиться особою органу контролю
пред'явленням службового посвідчення та направлення на перевірку в присутності
особи, що здійснює продаж товарів та представника суб'єкта господарювання , що
перевіряється.

Як випливає з матеріалів справи,
перевірка проводилася на підставі направлень №6092/23-3 та №6093/23-3 від
16.08.2007р.,виданих ДПА в Тернопільській області інспекторам податкової служби
ДПА в Тернопільській області ОСОБА_4. та ОСОБА_5., на проведення в період з
17.08. по 21.08.2007р. планової перевірки приватного підприємця ОСОБА_1., який
здійснює торгівельну діяльність в магазині "Край" , що належить йому
на праві власності. В зазначеному торговому об'єкті здійснюють торговельну
діяльність два підприємці: -  ОСОБА_1.,
здійснює торгівлю алкогольними та тютюновими виробами на підставі ліцензій  із застосуванням РРО;  ОСОБА_2зареєстрована суб'єктом
підприємницької діяльності 24.02.2003р. Теребовлянською районною державною
адміністрацією Тернопільської області та
здійснює діяльність у сфері роздрібної торгівлі продовольчими товарами,
знаходиться на спрощеній системі оподаткування згідно Свідоцтва про сплату
єдиного податку від 01.01.2007р. виданого державною податковою інспекцією в
Теребовлянському районі та орендує у підприємця
ОСОБА_1. частину приміщення магазину згідно договору оренди частини
нежитлового приміщення від 10.08.2003р..

Матеріалами справи підтверджено і,
не заперечується податковою інспекцією, що перевірка проводилася за відсутності
ОСОБА_1. та повноважного його представника, оскільки відділ не працював, про що
свідчила табличка з  відповідним написом,
РРО на момент перевірки було відсутнє, а
ОСОБА_1 не  являлася продавцем
його товарів. Підтвердженням даного факту є також пояснення ОСОБА_3., викладені
в  акті перевірки, в яких зазначено , що
підприємець забрав РРО на проведення кодування товару. Не підтвердила належними
доказами податкова інспекція також факту
належності підприємцю ОСОБА_1. готівки виявленої у відділі продовольчих
товарів.

Так,  місцем проведення розрахунків, згідно ст. 2
Закону про РРО є місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані
товари (надані послуги) та зберігаються готівкові кошти отримані за реалізовані
на протязі дня товари і дана інформація заноситься в денний звіт, як підсумок
розрахункових операцій. Податкова інспекція не заперечила , що продавець
ОСОБА_1, на їх прохання , реалізувала товар з відділу алкогольних та тютюнових
виробів, а розрахунки провела з місця розрахунків у відділі продовольчих
товарів. Отже, зазначена в акті перевірки інформація, що 796 грн. належать
позивачу не відповідає дійсності, оскільки виявлена не у місці проведення
розрахунків за реалізований товар підприємця ОСОБА_1..

Крім того, слід зазначити, що
контрольна закупка здійснена на суму 11.35 грн., а   рішенням № /0 від 27.08.2007р.
застосовано до підприємця санкції в сумі 3980,00 грн., передбачених п.1 ст.17
Закону про РРО за порушення п. 1,2 ст. 3 Закону про РРО, згідно якої
застосовуються санкції у п'ятикратному
розмірі вартості проданих товарів, які не проведені  через РРО, та на які  не роздруковано відповідного розрахункового
документу, тобто така санкція мала би складати, в разі допущеного  порушення , 56,75грн., а не суму застосовану
відповідачем . Що стосується суми санкцій, то як зазначено в акті перевірки,
вона складає п'ятикратний розмір суми 796 грн. - невідповідності готівкових
коштів на місці проведення розрахунків , що
є порушенням п.13.ст.3 Закону про РРО , за що наступає відповідальність
передбачена ст.22 даного закону. Як свідчить текст рішення, така
відповідальність до позивача не застосовувалася.

Не доведено податковою інспекцією
правомірність прийнятого рішення № /0 від 27.08.2007р., яким
застосовано санкції в сумі 60,00грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.8 Закону про
патентування,  за здійснення операцій,
передбачених  цим Законом, без одержання
відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового
патенту, передбаченого ч.2.ст.7 даного закону, згідно якої застосовуються
санкції в подвійному розмірі вартості торгового патенту.

Матеріалами справи доведено, що
позивач здійснює торговельну діяльність на підставі торгового патенту №671684
серії ТПА виданого Державною податковою інспекцією у  Теребовлянському районі 08.02.2007р.для
здійснення діяльності на території Теребовлянського району в с. Струсів,
вартість патенту складає 60 грн.. Актом перевірки підтверджено, що позивач
порядку використання торгового патенту не порушив, торгівельну діяльність
здійснює за місцем видачі торгового патенту.

Приймаючи до уваги, що нормами
чинного законодавства не передбачено: випадків проведення перевірки суб'єкта
господарювання за його відсутності чи його повноважного представника; охоплення
одним актом перевірки діяльності двох суб'єктів господарювання; проведення
перевірки без відповідного направлення (перевірка ОСОБА_2.); спонукання
працівників торгівлі до здійснення правопорушення ( шляхом умовляння ОСОБА_3.
здійснити продаж товарів з відділу, який не працював), а тому акт перевірки не
має сили належного доказу , оскільки складений з порушенням встановленого
законодавством порядку.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні
положення  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Скасувати рішення Теребовлянської
міжрайонної державної податкової інспекції №/0 від 27.08.2007р. про
застосування до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
3980,00грн. штрафних (фінансових) санкцій .

3. Скасувати рішення
Теребовлянської міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від
27.08.2007р. про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 60,00грн. штрафних (фінансових) санкцій .

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право
подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі (03.01.2008р.) до Львівського апеляційного
адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати
апеляційну скаргу.

Суддя