ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2007р.                                                                                             Справа № 5/279

за позовом  Закритого акціонерного товариства "Кременчуцький лікеро-горілчаний завод", вул. Чкалова, 8/28, м. Кременчук,  Полтавська область, 39600

до  1. Полтавського акціонерного банку "Полтава-банк", вул.Паризької Комуни, 40-а, м. Полтава, 36001

2. Закритого акціонерного товариства "Алкопром", вул. Миру, 11, кв. 35, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про   визнання договору недійсним

Суддя  Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача:  Вигодський С.В.

від відповідачів: 1. Ципко Р.В., дов. № 307 від 18.12.2007р.

2. Довженко О.Ю.

Рішення приймається в умовах перерви оголошеної до в судовому засіданні 21.06.2007р. для підготовки повного тексту судового рішення.
Розглядається позовна заява Закритого акціонерного товариства «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод»до Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк», Закритого акціонерного товариства «Алкопром»про визнання договору поруки від 14.11.2006р., укладеного між відповідачами недійсним.
Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідачі позовні вимоги не визнали, заперечують проти задоволення позову, посилаючись на їх необґрунтованість.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне:
Між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, що витікали із кредитного договору №2 від 14.01.2005р., на підставі якого відповідач-1 надавав у користування позивачеві кредит у вигляді відновлювальної (револьверної) кредитної лінії для виконання заходів по фінансуванню його поточної діяльності в сумі ліміту заборгованості 500,00тис.грн., в подальшому збільшеного до 1 000 000,00грн. строком з 14.01.2005р. по 13.01.2006р.
Пунктом п. 7.1. кредитного договору передбачено, що забезпеченням виконання позивачем зобов’язань є договори іпотеки на об’єкти нерухомого майна. На виконання цього пункту договору між усіма сторонами у спорі укладений трьохсторонній договір іпотеки від 18.01.2005р. №4,  посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. Крім того, між позивачем, відповідачем-1 та фізичною особою Таловером І.А. (засновником відповідача-2) також укладено договір іпотеки від 18.01.2005р. №5, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В.

У зв’язку із збільшення ліміту заборгованості до 1000000,00грн. до договорів іпотеки внесені зміни та доповнення шляхом укладення додаткових угод,  якими збільшено перелік об’єктів нерухомого майна, яка передано в іпотеку. (маються в мат.справи).
Відповідач-1 вказав, що позивач не виконав зобов’язань за кредитним договором перед ним станом на 13.01.2006р. В межах строку перерви для прийняття рішення його представникові цього відповідача в суді запропоновано надати належні та допустимі докази: наявності цієї заборгованості позивача та її повного хронологічного розрахунку із доданням відповідних посвідчених документів; належного або не належного виконання позивачем умов кредитного договору протягом його дії; закриття відновлювальної (револьверної) кредитної лінії після вище вказаної дати; внесення змін до п. 7.1. кредитного договору; розірвання або припинення договорів іпотеки; належного повідомлення позивача про зміну зобов’язаної сторони, в тому числі, укладення спірного договору поруки та обґрунтованості визначення суми заборгованості, яка ним забезпечувалася; дотримання пп. «і»пп. 8.2.7 п.8.2. ст. 8 Статуту ЗАТ «Алкопром»(щодо затвердження договору поруки). Проте, цей відповідач-1 вимог суду не виконав, доказів, що витребовувались від нього, не надав, а його представник в суді пояснив, що доказів затвердження спірного договору засновниками ЗАТ «Алкропром»в банку немає та, відповідачем-2 при його укладенні не подавався.
Представник відповідача-2 вказав в суді, що дійсними з моменту заснування засновниками ЗАТ «Алкопром»є Таловер В.А. та Таловер І.А., який являвся головою та в подальшому членом Спостережної ради ЗАТ «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод»в момент укладення кредитного та іпотечних договорів до вересня 2006р. Він не заперечував проти доводів позивача в частині того, що кредитні кошти за договором №2 від 14.01.2005р. мали на меті використовуватися ним та, фактично використовувались по взаєморозрахункам із товариством (закупівля лікеро-горілчаних виробів, оренда у позивача майна). З цих підстав, відповідачем-2 були укладені іпотечні договори, а також спірний договір поруки, оскільки він має до теперішнього часу кредиторську заборгованість перед позивачем на загальну суму 718 115,75 грн., з них: основний борг - 642 725,40грн., збитків від інфляції –54 474,36грн., 3% річних -  20 915,99грн. без урахування інших видів неустойок, на які він має право для того, щоб в подальшому провести зарахування однорідних вимог із позивачем.
Відповідачу-2 в межах строку перерви для прийняття рішення його представникові в суді запропоновано надати належні та допустимі докази: розірвання або припинення договорів іпотеки; належного повідомлення позивача про зміну зобов’язаної сторони, в тому числі, обґрунтованості визначення суми заборгованості при укладенні спірного договору поруки, за яким забезпечувалися дійсні зобов’язання позивача; дотримання пп. «і»пп. 8.2.7 п.8.2. ст. 8 Статуту ЗАТ «Алкопром»; проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. Проте, цей відповідач-1 вимог суду не виконав, доказів, що витребовувались від нього, не надав, а його представник в суді пояснив, що доказів спірний договір засновниками ЗАТ «Алкропром»не затверджувався та, відповідачу-1 при його укладенні не подавався.
Крім того, з пояснень представника відповідача-2 на запитання представника позивача вбачається, що господарськими відносинами ЗАТ «Алкопром»був безпосередньо пов'язаний із ЗАТ «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод», мав дохід від позивача шляхом закупівлі та реалізації лікеро-горілчаних виробів та здавання йому в оренду промислового обладнання для їх виробництва. Тому, після виключення засновника ЗАТ «Алкопром»Таловера І.А. з числа членів Спостережної ради ЗАТ «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод», з метою уникнення можливості звернення стягнення на предмети іпотеки домовився із відповідачем-1 про укладення спірного договору, а останній після проведення розрахунків за ним зобов’язався виключити відповідне майно з державного реєстру іпотеки (обтяження). Додатковими підставами для необхідності такої домовленості із відповідачем-1 є порушення заступником Генерального прокурора України (21.08.2006р. №70-0335), заступником прокурора Полтавської області (26.07.2006р. №06825025) та ВПМ ДПА України у м. Києві (23.11.2006р.) кримінальних справ відносно посадових осіб як позивача, так й відповідача-2 за фактами використання останнім підроблених акцизних марок та не сплати податків в особливо великих розмірах (постанови маються в мат. справи), в наслідок чого, з метою забезпечення конфіскації майна та звернення активів ЗАТ «Алкопром»в дохід держави, майно, що являлося предметом іпотечних договорів необхідно було терміново відчужити. Про ці обставини було повідомлено в усній формі було повідомлено відповідача-1, який запропонував укласти спірний договір, оскільки значною мірою ризикував втратити майно, яким забезпечувалося належне виконання зобов’язань за кредитним договором.
Представник відповідач-1 в суді не підтвердив, але й не заперечував, що ці обставини в дійсності могли мати місце, оскільки спірний договір укладався його Кременчуцьким відділенням та, завданням будь-якого банку є захист своїх економічних інтересів, недопущення виникнення безнадійної заборгованості та завдання збитків банку. Для відвернення такої фінансової небезпеки із відповідачем-2 було прийнято рішення про негайне укладення спірного договору.
Таким чином, представники обох відповідачів в суді підтвердили, що за вищевказаних виключних обставин між ними дійсно малась домовленість без участі позивача, в супереч п.7.1. кредитного договору, установчим документам ЗАТ «Алкропром», після закінчення його дії,  укласти спірний договір, за яким: відповідачем-1 закривався повністю борг за кредитним договором, а відповідач-2 взамін отримував витяг з Державного реєстру іпотек про звільнення відповідного нерухомого майна із-під обтяження із наступним його відчуженням до накладення на нього арешту органами досудового слідства в межах провадження кримінальних справ, чим усувалася можливість звернення стягнення на активи ЗАТ «Алкропром»в дохід держави.
Суд дослідивши матеріали справи, обговоривши усі її обставини, заслухавши пояснення представників сторін вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Спірний договір поруки від 14.11.2006р., укладений між повноважними представниками відповідачів в особі керівника Кременчуцького відділення Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк», який діє на підставі довіреності, з однієї сторони, та директор ЗАТ «Алкопром», який призначений за рішенням засновників, таким вимогам не відповідає.
Згідно із ч1 ст. 230 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.
Наявність зловмисної домовленості представників відповідачів, які діяли від мені відповідних юридичних осіб підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями його повноважних представників в суді, метою дій яких при вчинення оспорюваного правочину являлося в односторонньому порядку зміна укладених за участю позивача договорів (кредитного та іпотечних), уникнення негативних економічних наслідків за обставин, що склалися на момент його укладення, за рахунок останнього та, відвернення законної можливості звернення стягнення на предмети іпотеки в дохід держави.
Представники обох відповідачів підтвердили, що спірний договір поруки на час розгляду цієї справи із дотриманням пп. 6.1.1. п. 6.1. ст. 6,  пп. «і» пп. 8.2.7. п. 8.2., п.8.3. ст. 8 Статуту ЗАТ «Алкопром»не затверджувався та, відповідний протокол загальних зборів відсутній.
Згідно із ч.2 ст.215, ч.5 ст.216 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Проте, положення цієї норми не є підставою для відмови у прийнятті позовної заяви та у задоволенні позову. Крім того, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою та, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Відповідно до ст. 553-555 ЦК України: за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.
Строк дії кредитного договору закінчився 13.01.2006р., спірний договір укладається 14.11. 2006р., доказів порушення позивачем зобов’язань відповідачами не надано, відповідачі не повідомили позивача не про укладення такого договору, ні про його виконання одним із них. Крім того, усі договори (кредитний та іпотечні договори, додаткові угоди до них були трьохсторонніми характер). Крім того, відповідачі не з могли пояснити та документально підтвердити законні підстави для його укладення, окрім тих, що вказані у мотивувальній частині цього рішення.
Доводи позивача, що спірний договір укладений із перевищенням сторонами своїх повноважень не знайшло свого підтвердження, а тому судом відхиляється як не обґрунтовані.
Таким чином, договір поруки, укладений між відповідачами підлягає визнанню недійсним та, кожна із сторін в ньому повинна повернути усе одержане за ним.

Керуючись ст. ст. 83-85 ГПК України, ст. ст. 11, 16, 203,215-216, 230 ЦК України, суд, -

У зв’язку із збільшення ліміту заборгованості до 1 000 000,00грн. до договорів іпотеки внесені зміни та доповнення шляхом укладення додаткових угод,  якими збільшено перелік об’єктів нерухомого майна, яка передано в іпотеку. (маються в мат.справи)

Відповідач-1 вказав, що позивач не виконав зобов’язань за кредитним договором перед ним станом на 13.01.2006р. В межах строку перерви для прийняття рішення його представникові цього відповідача в суді запропоновано надати належні та допустимі докази: наявності цієї заборгованості позивача та її повного хронологічного розрахунку із доданням відповідних посвідчених документів; належного або не належного виконання позивачем умов кредитного договору протягом його дії; закриття відновлювальної (револьверної) кредитної лінії після вище вказаної дати; внесення змін до п. 7.1. кредитного договору; розірвання або припинення договорів іпотеки; належного повідомлення позивача про зміну зобов’язаної сторони, в тому числі, укладення спірного договору поруки та обґрунтованості визначення суми заборгованості, яка ним забезпечувалася; дотримання пп. «і»пп. 8.2.7 п.8.2. ст. 8 Статуту ЗАТ «Алкопром»(щодо затвердження договору поруки). Проте, цей відповідач-1 вимог суду не виконав, доказів, що витребовувались від нього, не надав, а його представник в суді пояснив, що доказів затвердження спірного договору засновниками ЗАТ «Алкропром»в банку немає та, відповідачем-2 при його укладенні не подавався.

Представник відповідача-2 вказав в суді, що дійсними з моменту заснування засновниками ЗАТ «Алкопром»є Таловер В.А. та Таловер І.А., який являвся головою та в подальшому членом Спостережної ради ЗАТ «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод»в момент укладення кредитного та іпотечних договорів до вересня 2006р. Він не заперечував проти доводів позивача в частині того, що кредитні кошти за договором №2 від 14.01.2005р. мали на меті використовуватися ним та, фактично використовувались по взаєморозрахункам із товариством (закупівля лікеро-горілчаних виробів, оренда у позивача майна). З цих підстав, відповідачем-2 були укладені іпотечні договори, а також спірний договір поруки, оскільки він має до теперішнього часу кредиторську заборгованість перед позивачем на загальну суму 718 115,75 грн., з них: основний борг - 642 725,40грн., збитків від інфляції –54 474,36грн., 3% річних -  20 915,99грн. без урахування інших видів неустойок, на які він має право для того, щоб в подальшому провести зарахування однорідних вимог із позивачем.

Відповідачу-2 в межах строку перерви для прийняття рішення його представникові в суді запропоновано надати належні та допустимі докази: розірвання або припинення договорів іпотеки; належного повідомлення позивача про зміну зобов’язаної сторони, в тому числі, обґрунтованості визначення суми заборгованості при укладенні спірного договору поруки, за яким забезпечувалися дійсні зобов’язання позивача; дотримання пп. «і»пп. 8.2.7 п.8.2. ст. 8 Статуту ЗАТ «Алкопром»; проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. Проте, цей відповідач-1 вимог суду не виконав, доказів, що витребовувались від нього, не надав, а його представник в суді пояснив, що доказів спірний договір засновниками ЗАТ «Алкропром»не затверджувався та, відповідачу-1 при його укладенні не подавався.

Крім того, з пояснень представника відповідача-2 на запитання представника позивача вбачається, що господарськими відносинами ЗАТ «Алкопром»був безпосередньо пов'язаний із ЗАТ «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод», мав дохід від позивача шляхом закупівлі та реалізації лікеро-горілчаних виробів та здавання йому в оренду промислового обладнання для їх виробництва. Тому, після виключення засновника ЗАТ «Алкопром»Таловера І.А. з числа членів Спостережної ради ЗАТ «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод», з метою уникнення можливості звернення стягнення на предмети іпотеки домовився із відповідачем-1 про укладення спірного договору, а останній після проведення розрахунків за ним зобов’язався виключити відповідне майно з державного реєстру іпотеки (обтяження). Додатковими підставами для необхідності такої домовленості із відповідачем-1 є порушення заступником Генерального прокурора України (21.08.2006р. №70-0335), заступником прокурора Полтавської області (26.07.2006р. №06825025) та ВПМ ДПА України у м. Києві (23.11.2006р.) кримінальних справ відносно посадових осіб як позивача, так й відповідача-2 за фактами використання останнім підроблених акцизних марок та не сплати податків в особливо великих розмірах (постанови маються в мат. справи), в наслідок чого, з метою забезпечення конфіскації майна та звернення активів ЗАТ «Алкопром»в дохід держави, майно, що являлося предметом іпотечних договорів необхідно було терміново відчужити. Про ці обставини було повідомлено в усній формі було повідомлено відповідача-1, який запропонував укласти спірний договір, оскільки значною мірою ризикував втратити майно, яким забезпечувалося належне виконання зобов’язань за кредитним договором.

Представник відповідач-1 в суді не підтвердив, але й не заперечував, що ці обставини в дійсності могли мати місце, оскільки спірний договір укладався його Кременчуцьким відділенням та, завданням будь-якого банку є захист своїх економічних інтересів, недопущення виникнення безнадійної заборгованості та завдання збитків банку. Для відвернення такої фінансової небезпеки із відповідачем-2 було прийнято рішення про негайне укладення спірного договору.

Таким чином, представники обох відповідачів в суді підтвердили, що за вищевказаних виключних обставин між ними дійсно малась домовленість без участі позивача, в супереч п.7.1. кредитного договору, установчим документам ЗАТ «Алкропром», після закінчення його дії,  укласти спірний договір, за яким: відповідачем-1 закривався повністю борг за кредитним договором, а відповідач-2 взамін отримував витяг з Державного реєстру іпотек про звільнення відповідного нерухомого майна із-під обтяження із наступним його відчуженням до накладення на нього арешту органами досудового слідства в межах провадження кримінальних справ, чим усувалася можливість звернення стягнення на активи ЗАТ «Алкропром»в дохід держави.

Суд дослідивши матеріали справи, обговоривши усі її обставини, заслухавши пояснення представників сторін вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Спірний договір поруки від 14.11.2006р., укладений між повноважними представниками відповідачів в особі керівника Кременчуцького відділення Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк», який діє на підставі довіреності, з однієї сторони, та директор ЗАТ «Алкопром», який призначений за рішенням засновників, таким вимогам не відповідає.

Згідно із ч1 ст. 230 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Наявність зловмисної домовленості представників відповідачів, які діяли від мені відповідних юридичних осіб підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями його повноважних представників в суді, метою дій яких при вчинення оспорюваного правочину являлося в односторонньому порядку зміна укладених за участю позивача договорів (кредитного та іпотечних), уникнення негативних економічних наслідків за обставин, що склалися на момент його укладення, за рахунок останнього та, відвернення законної можливості звернення стягнення на предмети іпотеки в дохід держави.

Представники обох відповідачів підтвердили, що спірний договір поруки на час розгляду цієї справи із дотриманням пп. 6.1.1. п. 6.1. ст. 6,  пп. «і» пп. 8.2.7. п. 8.2., п.8.3. ст. 8 Статуту ЗАТ «Алкопром»не затверджувався та, відповідний протокол загальних зборів відсутній.

Згідно із ч.2 ст.215, ч.5 ст.216 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Проте, положення цієї норми не є підставою для відмови у прийнятті позовної заяви та у задоволенні позову. Крім того, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою та, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 553-555 ЦК України: за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Строк дії кредитного договору закінчився 13.01.2006р., спірний договір укладається 14.11. 2006р., доказів порушення позивачем зобов’язань відповідачами не надано, відповідачі не повідомили позивача не про укладення такого договору, ні про його виконання одним із них. Крім того, усі договори (кредитний та іпотечні договори, додаткові угоди до них були трьохсторонніми характер). Крім того, відповідачі не з могли пояснити та документально підтвердити законні підстави для його укладення, окрім тих, що вказані у мотивувальній частині цього рішення.

Доводи позивача, що спірний договір укладений із перевищенням сторонами своїх повноважень не знайшло свого підтвердження, а тому судом відхиляється як не обґрунтовані.

Таким чином, договір поруки, укладений між відповідачами підлягає визнанню недійсним та, кожна із сторін в ньому повинна повернути усе одержане за ним.

Керуючись ст.ст. 83-85 ГПК України, ст.ст. 11, 16, 203, 215-230 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Визнати договір поруки від 14.11.2006р., укладений між Полтавським акціонерним банком «Полтава-банк» та Закритим акціонерним товариством «Алкопром»недійсним.

3. Стягнути з Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк»(36000, м. Полтава, вул. Паризької Комуни, 40А, МФО 331423, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Алкопром»(39600, м. Кременчук, вул. Миру, 11 кв. 35, ) одержані за недійсним договором грошові кошти в сумі 1 005 706,84грн.

4. Стягнути з ЗАТ «Кременчуцькій лікеро-горілчаний завод»(39601, м. Кременчук, вул. Чкалова, 8/28, р/р 0764 в КФ АКБ «Індустріалбанк», МФО 331304, ) на користь держави державне мито в сумі 10 057,07грн.

5. Стягнути з Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк» (36000, м. Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-А, МФО 331423, ) та Закритого акціонерного товариства «Алкопром»(39600, м. Кременчук, вул. Миру, 11 кв. 35, ) на користь ЗАТ «Кременчуцькій лікеро-горілчаний завод»(39601, м. Кременчук, вул. Чкалова, 8/28, р/р 0764 в КФ АКБ «Індустріалбанк», МФО 331304, ) витрати, пов’язані зі сплатою державного мита 5 071,03грн. з кожного та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118,00грн.

Суддя                                                                  Гетя Н.Г.