ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.07 р.                     Справа № 26/280

Суддя господарського суду Донецької області Наумова К.Г.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаський збагачувальний комбінат” (м. Торез)

До відповідача Приватного підприємства “ЧІЗ” (м. Макіївка)

про стягнення 116174грн. 18коп.

за участю:

Прокурора

Представників сторін:

від позивача: Пржиємський В.В. за дов. від 16.06.07р. № 1-543

від відповідача: Варнавська Н.О. за дов. № 108 від 03.12.2007р.

У судовому засіданні 14.11.07р. оголошувалась перерва до 03.12.07р., з 03.12.07р. до 17.12.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Донбаський збагачувальний комбінат” (м. Торез) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства “ЧІЗ” (м. Макіївка) про стягнення вартості вугільної продукції з урахуванням залізничного тарифу у сумі 97670грн. 33коп., та відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, індексу інфляції у сумі 14096грн. 65коп. та три відсотка річних у сумі 4407грн. 20коп., у загальній сумі 116174грн. 18коп.

Позивач надав клопотання про уточнення позову № 1-946 від 24.10.07р. у якому збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача борг по зобов’язанням за договором № 07/01 від 10.06.03р. у сумі 119727грн. 83коп. у тому числі вартість вугільної продукції у сумі 97670грн. 33коп. з урахуванням залізничного тарифу та відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, індекс інфляції у сумі 17240грн. 88коп. та три відсотки річних у сумі 4816грн. 62коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне.

Згідно договору купівлі-продажу № 07/01 від 10.07.2003р. позивач поставив, а відповідач прийняв вугільну продукцію, що підтверджується актами приймання-передачі від 14.12.04р., від 16.12.04р., від 22.12.04р., від 24.12.04р., підписаними обома сторонами.

Відповідач оплатив поставлену вугільну продукцію частково.

Позивач 22.02.06р. направив відповідачу претензію №1-259 від 20.02.06р. про погашення заборгованості у сумі 216089грн. 27коп. У відповіді на претензію, відповідач запропонував зробити взаємозалік зустрічних однорідних вимог для погашення боргу на суму 187903грн. 72коп., згода на що ДПІ у м. Торезі надана не була.

Листом від 15.11.07р. № 1-1031, на вимогу відповідача, позивач направив дублікати рахунків-фактури та податкових накладних.

Відповідно ст. 692 ЦК України покупець повинен оплатити товар після його прийняття. Прийняття відповідачем вугільної продукції підтверджується актами приймання-передачі, залізничними квитанціями про приймання вантажу, рахунками.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути суму індексу інфляції - 17240грн. 88коп. та трьох відсотків річних у сумі 4816грн. 62коп.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що позивачем не були направлені рахунки-фактури на відвантажену вугільну продукцію, та строк їх оплати не настав. 20.11.07р. били отримані дублікати рахунків-фактури та податкових накладних. У зазначених рахунках невірно вказаний отримувач платежу, умови оплати рахунку, що суперечить умовам договору у зв’язку з чим відповідач не може оплатити зазначені рахунки.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2004р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 07/01 (далі – Договір), згідно п. 1.1 якого, позивач (Продавець) зобов’язався передати відповідачу, а відповідач (Покупець) прийняти та оплатити продукцію згідно додаткових угод або специфікацій.

Пунктами 3.1 договору передбачено, що грошові кошти за даним договором перераховуються на розрахункові рахунки позивача згідно наданому рахунку на фактично відвантажену кількість товару.

Позивач поставив вугільну продукцію згідно додатку № 12 від 08.12.04р. - специфікація № 12 - вугілля марки АКО у кількості 210т., за ціною 320грн. за тону без ПДВ, вугілля марки АС у кількості 140т., за ціною 229грн. 17коп. за тону без ПДВ, вугілля марки АМ у кількості 70т., за ціною 275грн. за тону без ПДВ; додатку - № 13 від 08.12.04р. - специфікація № 13 - вугілля марки АС у кількості 280т., за ціною 233грн. 33коп. за тону без ПДВ, що підтверджується актами приймання-передачі від 14.12.04р., від 16.12.04р., від 22.12.04р., від 24.12.04р., підписаними обома сторонами, залізничними квитанціями про приймання вантажу №50926639, №50926608, №50926555, №50926515, №50926514, №50926516 та виписав рахунки-фактури № ДО-0000954 від 14.12.04р. на суму 42792грн. 24коп., з них залізничний тариф у сумі 3592грн. 80коп., у тому числі ПДВ, № ДО-0000955 від 14.12.04р. на суму 24777грн. 60коп. з них залізничний тариф у сумі 2007грн. 60коп., у тому числі ПДВ, № ДО-0000962 від 16.12.04р. на суму 21179грн. 72коп., з них залізничний тариф у сумі 1860грн., у тому числі ПДВ, № ДО-0000970 від 22.12.04р. на суму 28652грн. 40коп., з них залізничний тариф у сумі 2156грн. 40коп., у тому числі ПДВ, № ДО-0000978 від 24.12.04р. на суму 21179грн. 72коп., з них залізничний тариф у сумі 1860грн., у тому числі ПДВ, у загальній сумі 138581грн. 68коп., у тому числі залізничний тариф у сумі 11476грн. 80коп.

Пунктом 5 додатку № 12 від 08.12.04р. - специфікація № 12 та додатку № 13 від 08.12.04р. - специфікація № 13 встановлено, що відповідач сплачує позивачу вартість залізничного тарифу згідно рахунків, наданих на оплату.

Відповідач частково оплатив поставлену вугільну продукцію та залізничний тариф у сумі 40911грн. 35коп., що підтверджується матеріалами справи та не спростовано сторонами. Доказів оплати отриманої вугільної продукції у залишковій частині - у сумі 97670грн. 33коп. з урахуванням залізничного тарифу суду відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Також, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням індексу інфляції у сумі 17240грн. 88коп. та три відсотки річних у сумі 4816грн. 62коп.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з березня 2006р. по жовтень 2007р. сума індексу інфляції на суму заборгованості складає 17240грн. 88коп., сума трьох відсотків річних складає 4816грн. 62коп., що підтверджується матеріалами справи.

Посилання відповідача на те, що оскільки позивачем не були надані відповідачу рахунки-фактури на оплату та документи за переліком, встановленим п. 4.2 Договору, зобов’язання оплатити поставлену вугільну продукцію згідно п. 3.1 Договору не настало, не приймається судом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог та заперечень.

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що факт поставки підтверджується актом прийому-передачі.

В матеріалах справи є акти прийому-передачі вугільної продукції по Договору № 07/01 від 10.07.03р. - від 14.12.04р., від 16.12.04р., від 22.12.04р., від 24.12.04р., підписані обома сторонами без зауважень, що свідчать про передачу вугільної продукції у власність відповідача.

Позивач 22.02.06р. направив відповідачу претензію №1-259 від 20.02.06р. про погашення заборгованості у сумі 216089грн. 27коп., з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. У відповіді на дану претензію від 02.03.06р. вих. № 6, відповідач запропонував позивачу зробити взаємозалік зустрічних однорідних вимог для погашення боргу на суму 187903грн. 72коп., у тому числі по договору № 07/01 від 10.07.03р. у сумі 97670грн. 33коп. У заяві про припинення зобов’язань заліком однорідних вимог від 02.03.06р. яка підписана керівником ПП „ЧІЗ” – Колесниковим, вказані дати та номери рахунків-фактур, суми по цим рахункам вказані з урахуванням залізничного тарифу, а також з часткової оплати відповідачем поставленої продукції.

Наведене свідчить, що зазначені у п. 4.2 Договору документи були передані відповідачу у момент підписання акту прийому-передачі.

Таким чином, відповідач був зобов’язаний сплатити отриману продукцію, відповідно до п. 3.1 Договору.

З огляду на зазначене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлену вугільну продукцію у сумі 97670грн. 33коп. з урахуванням залізничного тарифу, а також, індексу інфляції у сумі 17240грн. 88коп. та трьох відсотки річних у сумі 4816грн. 62коп., у загальній сумі 119727грн. 83коп. – є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати позивача по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України,

ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства “ЧІЗ” (86110, м. Макіївка, Донецька обл., бул. Восьмого вересня, б. 6, кв. 28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаський збагачувальний комбінат” (86606, м. Торез, Донецька обл., ГЗФ „Червона Зірка”, ) заборгованість за поставлену вугільну продукцію з урахуванням залізничного тарифу згідно договору № 07/01 від 10.07.2003р. у сумі 97670грн. 33коп., з урахуванням індексу інфляції у сумі 17240грн. 88коп. та трьох відсотки річних у сумі 4816грн. 62коп., у загальній сумі 119727грн. 83коп.

Стягнути з Приватного підприємства “ЧІЗ” (86110, м. Макіївка, Донецька обл., бул. Восьмого вересня, б. 6, кв. 28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаський збагачувальний комбінат” (86606, м. Торез, Донецька обл., ГЗФ „Червона Зірка”, ) витрати по сплаті державного мита у сумі – 1197грн. 27коп., витрати на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 118грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 24.12.2007р.

Суддя Наумова К Г.