ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.10.07р.

Справа № А36/496-07

За позовом  Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй", м.Дніпропетровськ

про звернення стягнення 1017грн.37коп.

Суддя  Кожан М.П.

Секретар судового засідання М.М.Тесля

Представники сторін:

від позивача: представник не з’явився

від відповідача: представник не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України.

27.09.2007р. господарським судом Дніпропетровської області прийнято постанову по справі А36/496-07 за позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй", м.Дніпропетровськ  про звернення стягнення на активи  1017грн.37коп.

15.10.2007р. відповідач звернувся до суду із заявою  про роз’яснення постанови господарського суду Дніпропетровської області  по справі № А36/479 від 27.09.2007р. у якій просить відповідно до ст.. 170, 159 КАС України роз’яснити  дану судову постанову  та відповісти на наступні питання:

1. В описовій  частині постанови суд вказав, що податковий борг  відповідача  виник  в результаті  несплати  у встановлений строк  узгодженої  суми податкових зобов’язань «визначених (визначених) у податковому повідомленні рішенні  №004231501/0 від 18.10.2002р.»У відповідності з законом України №2181 „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” податковий борг  не визначається  у податковому повідомленні-рішенні, а констатується, про що  говорить навіть  назва вищевказаного документа повідомлення-рішення, відповідно  до закону №2181 податковий борг  визначається  шляхом  складення  податковим органом  акта  про документальну перевірку  у якому вказується  причини  та підстави  виникнення податкового боргу, а також  зазначається вид податку  по якому  цей борг виник. На підставі вищевикладеного, у відповідності  з п. 3 ст. 159 КАС України  прошу  повідомити який акт  перевірки  як доказ  досліджувався  у судовому засіданні  27.09.2007р., а також повідомити обставини  у відповідності  з якими  суд в описовій частині постанови  не вказав  підстави  у відповідності  з яким позивач прийняв повідомлення-рішення  №004231501/0 від 18.10.2002р.

2.Прошу повідомити  причину  по якій  в описовій частині постанови  по справі №А36/496-07 від 27.09.2007р. суд вказав  завідомо неправдиві відомості, а саме: що 18.10.2002р. позивач вручив відповідачу  вищевказане повідомлення-рішення, яке було отримане відповідачем і проти даного факту він не заперечував у судовому засіданні 27.09.2007р., не дивлячись  на те, що  представник  ТОВ з ІІ «Галілей»у судовому засіданні неодноразово заявляв, що ніякого повідомлення-рішення  18.10.2002р. від позивача  відповідач не отримував, про що  свідчить  відсутність  підпису  на повідомленні-рішенні  посадових осіб  відповідача, тобто підпис на повідомленні-рішенні  зі сторони  відповідача не є підписом  директора     ТОВ з ІІ «Галілей» Головко В.В.

3.Прошу вказати норму закону  яку застосував  суд визначивши, що  позивач мав право  направляти  поштою  податкові вимоги після  сплину  строку давності  згідно  з п.15 Закону №2181, тобто 18.10.02р. позивачем було прийнято  повідомлення-рішення, а податкову вимогу по цьому рішенню позивач  відправив поштою через чотири роки тобто 6.02.2006р.???

4.Як визначив  господарський суд  в постанові №А36/496-07 від 27.09.2007р. податковий борг (недоїмка) це податкове зобов’язання. Прошу суд  вказати який вид податку  (податок на прибуток, ПДВ, комунальний податок і т.д.)  суд визначив  до стягнення  з відповідача у сумі 1017грн.37коп.?

5.Суд у своїй постанові  вказав  на якесь рішення суду яке мовби дозволяє  позивачу  в даному судовому спорі  пред’являти вимоги  до відповідача  після сплину строку давності. Проте, вказане рішення  відсутнє  у матеріалах справи  №А36/496-07  і не вивчалось  у судовому   засіданні  27.09.2007р., що суперечить  п.3 ст.159 КАС України –прошу роз’яснити  на яке рішення  суду суд посилається  у своїй постанові, коли і ким  воно було прийнято і чому  воно відсутнє у матеріалах справи?

6.Прошу роз’яснити, чому  суд не врахував  доводи представника  відповідача  про те, що  спірна сума  податкових нарахувань  1017грн.37коп. вже була предметом  спору  і розглядалась  у суді  по справі №Б15/169/02 де суд апеляційної інстанції  задовольнив скаргу  ТОВ з ІІ «Галілей»та припинив провадження у справі, тобто якщо  взяти  суму  податку на прибуток  36562грн.50коп. заявлену ДПІ у Ленінському районі  по справі №36(А27/95)А25/26 і суму  податку на прибуток  37579грн.50коп. заявлену ДПІ у Ленінському районі   по справі Б15/169/02 то різниця  буде складати  1017грн.37коп. Як вказано вище провадження по справі Б15/169/02 було припинено 19 квітня 2006року з даним судовим рішенням ДПІ у Ленінському районі    була повністю згодна, оскільки  протягом  року до настояного часу не подавала ніяких скарг  на ухвалу апеляційного суду ні в касаційну інстанцію ні у Верховний суд України.

Відповідно до ч.3 ст.170 КАС України суд  розглядає  заяву  про  роз'яснення  судового  рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника  (особи,  яка  бере участь  у справі,  державного виконавця,  які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі.  Неприбуття  у  судове  засідання осіб,  які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, так як вони були належним чином повідомлений про час та місце судового засідання за адресами, зазначеним позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст. 170 КАС України якщо   судове  рішення  є  незрозумілим,  суд,  який  його ухвалив,  за  заявою  осіб,  які  беруть  участь  у  справі,   або державного  виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення,  не змінюючи при цьому його змісту.

Щодо першого питання повідомити який акт  перевірки  як доказ  досліджувався  у судовому засіданні  27.09.2007р. суд роз’яснює, що у судовому засіданні 27.09.2007р. саме як доказ наявності у відповідача податкового боргу акт перевірки не досліджувався.

Щодо вимоги відповідача повідомити  йому обставини у відповідності  з якими  суд в описовій частині постанови  не вказав  підстави  у відповідності  з яким позивач прийняв повідомлення-рішення  №004231501/0 від 18.10.2002р. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 154 КАС України судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення рішення в нарадчій кімнаті.

Таким чином, суд позбавлений можливості повідомити відповідачу обставини складання судом описової частини постанови у нарадчій кімнаті.

Щодо вимоги відповідача повідомити причину по якій  в описовій частині постанови  по справі №А36/496-07 від 27.09.2007р. суд вказав  завідомо неправдиві відомості, а саме: що 18.10.2002р. позивач вручив відповідачу  вищевказане повідомлення-рішення, яке було отримане відповідачем і проти даного факту він не заперечував у судовому засіданні 27.09.2007р., суд роз’яснює, що описова частина постанови таких положень не містить. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які заперечення з цього приводу. Щодо доказів вручення відповідачу податкового повідомлення-рішення №004231501/0 від 18.10.2002р. слід зазначити, що позивачем додано до позовної заяви корінець  податкового повідомлення-рішення №004231501/0 від 18.10.2002р. у якому зазначено, що його отримано директором Головко В.В., та міститься підпис.

Щодо вимоги відповідача вказати норму закону  яку застосував  суд визначивши, що  позивач мав право  направляти  поштою  податкові вимоги після  сплину  строку давності  згідно  з п.15 Закону №2181 суд роз’яснює, що вищевказана постанова суду не містить положень, відповідно до яких суд визначив, що позивач мав право направляти поштою  податкові вимоги після  сплину  строку давності  згідно  з п.15 Закону №2181.

Щодо вимоги відповідача вказати який вид податку  (податок на прибуток, ПДВ, комунальний податок і т.д.)  суд визначив  до стягнення  з відповідача у сумі 1017грн.37коп. суд роз’яснює, що податковий борг, який суд визначив  до стягнення  з відповідача у сумі 1017грн.37коп. виник у зв’язку з несплатою відповідачем податкового зобов’язання  з податку на прибуток.

Щодо вимоги відповідача роз’яснити  на яке рішення  суду суд посилається  у своїй постанові, коли і ким  воно було прийнято і чому  воно відсутнє у матеріалах справи, суд роз’яснює, що він не посилається  у своїй постанові на інше рішення суду.

Щодо вимоги відповідача роз’яснити, чому  суд не врахував  доводи представника  відповідача про те, що спірна сума  податкових нарахувань 1017грн.37коп. вже була предметом  спору  і розглядалась у суді по справі №Б15/169/02 суд роз’яснює, що  відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідачем не надано до матеріалів справи будь-яких заперечень з приводу заявлених позивачем позовних вимог та документів, що підтверджують обставини, викладені у заяві про роз’яснення постанови господарського суду Дніпропетровської області  по справі № А36/479 від 27.09.2007р.

Керуючись ст.ст. 165, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву  про роз’яснення постанови господарського суду Дніпропетровської області  по справі № А36/479 від 27.09.2007р. задовольнити частково.

Щодо вимоги відповідача повідомити який акт  перевірки  як доказ  досліджувався  у судовому засіданні  27.09.2007р. суд роз’яснює, що у судовому засіданні 27.09.2007р. саме як доказ наявності у відповідача податкового боргу акт перевірки не досліджувався.

Щодо вимоги відповідача повідомити причину по якій  в описовій частині постанови  по справі №А36/496-07 від 27.09.2007р. суд вказав  завідомо неправдиві відомості, а саме: що 18.10.2002р. позивач вручив відповідачу  вищевказане повідомлення-рішення, яке було отримане відповідачем і проти даного факту він не заперечував у судовому засіданні 27.09.2007р., суд роз’яснює, що описова частина постанови таких положень не містить.

Щодо вимоги відповідача вказати норму закону  яку застосував  суд визначивши, що  позивач мав право  направляти  поштою  податкові вимоги після  сплину  строку давності  згідно  з п.15 Закону №2181 суд роз’яснює, що вищевказана постанова суду не містить положень, відповідно до яких суд визначив, що позивач мав право направляти поштою  податкові вимоги після  сплину  строку давності  згідно  з п.15 Закону №2181.

Щодо вимоги відповідача вказати який вид податку  (податок на прибуток, ПДВ, комунальний податок і т.д.)  суд визначив  до стягнення  з відповідача у сумі 1017грн.37коп. суд роз’яснює, що податковий борг, який суд визначив  до стягнення  з відповідача у сумі 1017грн.37коп. виник у зв’язку з несплатою відповідачем податкового зобов’язання з податку на прибуток.

Щодо вимоги відповідача роз’яснити на яке рішення  суду суд посилається  у своїй постанові, коли і ким  воно було прийнято і чому  воно відсутнє у матеріалах справи, суд роз’яснює, що він не посилається  у своїй постанові на інше рішення суду.

Щодо вимоги відповідача роз’яснити, чому  суд не врахував  доводи представника  відповідача про те, що спірна сума  податкових нарахувань 1017грн.37коп. вже була предметом  спору  і розглядалась у суді по справі №Б15/169/02 суд роз’яснює, що  відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідачем не надано до матеріалів справи будь-яких заперечень з приводу заявлених позивачем позовних вимог та документів, що підтверджують обставини, викладені у заяві про роз’яснення постанови господарського суду Дніпропетровської області по справі №А36/479 від 27.09.2007р.

Щодо вимоги відповідача повідомити  йому обставини у відповідності  з якими  суд в описовій частині постанови  не вказав  підстави  у відповідності  з яким позивач прийняв повідомлення-рішення  №004231501/0 від 18.10.2002р. відмовити у наданні роз’яснення.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254  Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки,  встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

М.П. Кожан