ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"10" грудня 2007 р. № 02-03/

Суддя Рябцева О.О. розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом                    Державне підприємство “Дослідне господарство Сквирської дослідної станції Інституту агроекології Української академії аграрних наук”, Київська обл., м. Сквира

до                    Сквирська міська рада Сквирського району Київської області, Київська обл., м. Сквира

про           визнання права власності

Встановив:

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.п. 4, 5. ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов, зміст позовних вимог.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують позов. Позивачем у позовній заяві не зазначено доказів які підтверджують ти обставини, що нерухоме майно, на яке позивач просить суд визнати право власності, будувалось за кошти реорганізованих підприємств та доказів, що підтверджують відмову відповідача позивачу в оформленні права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з п.п. “а” п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” зі змінами згідно Закону України від 25.03.2005р. № 2505 –IV “Про внесення змін до Закону України “Про державний бюджет на 2005рік” та деяких інших законодавчих актів України” із позовних заяв майнового характеру справляється державне мито у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 102 грн. до 25500грн.) також згідно з п.п. “б” п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. № 7-93 “Про державне мито” із позовних заяв немайнового характеру справляється державне мито у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85 грн.)

Відповідно до ч.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” позови про визнання недійсними угод оплачуються державним митом залежно від вартості відшукуваного майна або розміру грошових сум, обумовлених угодою.

Це ж стосується і розміру державного мита, в якому має оплачуватись вимога про визнання права власності.

Позивачем згідно з платіжною квитанцією № 98 від 10.09.2007 р. до Державного бюджету України сплачено 411,00 грн. державного мита. Розмір державного мита сплаченого до Державного бюджету України розрахований позивачем від вартості майна, а саме: будівлі та кухні дитячого садка, будівлі їдальні та приміщення магазину. Позивач просить суд також визнати право власності на приміщення підвалу, загальною площею 80,7 кв.м., що знаходиться за адресою Київська обл., м. Сквира, вул. Селекційна, 12. Проте, оскільки вартість майна, а саме: приміщення підвалу, загальною площею 80,7 кв.м., що знаходиться за адресою Київська обл., м. Сквира, вул. Селекційна, 12, на яке позивач також просить суд визнати право власності, позивачем у позовній заяві не зазначено, то і неможливо встановити розмір державного мита, яке необхідно було б сплатити при подачі відповідного позову.

Таким чином, позивачем не дотримано порядку обрахування та сплати державного мита.

Згідно з частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об’єднано кілька вимог, зв’язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Позивач звертається до суду з позовними вимогами про визнання права власності на нежитлову будівлю дитячого садка, загальною площею 406,3 кв.м., нежитлову будівлю кухні дитячого садка, загальною площею 67,2 кв.м., що розташовані за адресою: Київська обл.., м. Сквира, вул. Селекційна, 11, та про визнання права власності на нежитлову будівлю їдальні загальною площею 252,4 кв.м., нежитлове приміщення магазину загальною площею 159 кв.м. та приміщення підвалу, загальною площею 80,7 кв.м, що розташовані за адресою Київська обл., м. Сквира, вул. Селекційна, 12. Проте, сумісний розгляд вимог про визнання права власності на 5 об’єктів нерухомого майна, які розраховані за різними адресами суттєво утруднить вирішення спору.

Отже, позовна заява з вказаних підстав підлягає поверненню без розгляду.

Враховуюче викладене та керуючись п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачеві без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень

Додаток: позовна заява та додані до неї документи на 38 аркушах –в першу адресу.

Суддя Рябцева О.О.