КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2007                                                                                           № 05-5-46/14083

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин  Н.В.

суддів:            Калатай  Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:           Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - Глазунов М. Ю. – представник за довіреністю № 208 від 02.03.2006 року

від відповідача -Ражев А. В. – представник за довіреністю № 2/7849 від 05.12.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710)

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 15.10.2007

у справі № 05-5-46/14083 (Шабунін С.В.)

за позовом                               195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710)

до                                                   Державного комітетету України з державного матеріального резерву

про                                                  стягнення 11430,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

195 центральна база Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом  до Державного комітету України з державного матеріального резерву про стягнення 11430 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2007 року у справі  № 05 – 5 –46/14083 позовні матеріали повернуто позивачу без розгляду згідно п.п. 4, 10 ч. 1 ст. 63 ГПК України з тих підстав, що до позовної заяви не додано доказів сплати державного мита та витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу у встановленому порядку.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, 195 центральна база Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710) звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та передати справу на розгляд по суті до господарського суду міста Києва, посилаючись на те, що при подачі позовної заяви платіжні доручення оформлені ним у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою від 14.11.2007 року Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя – Капацин Н. В., судді Калатай Н. Ф., Пашкіна С. А. відновила строк для подачі апеляційної скарги, прийняла апеляційну скаргу 195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710) до свого провадження та призначила її розгляд на 10.12.2007 року.

В судовому засіданні 10.12.2007 року представник позивача надав пояснення по суті апеляційної скарги, в яких просив Київський апеляційний господарський суд спірну ухвалу скасувати та передати справу на розгляд по суті до господарського суду міста Києва.

В судовому засіданні 10.12.2007 року представник відповідача надав пояснення по суті апеляційної скарги, в яких просив Київський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а спірну ухвалу без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду міста Києва № 05-5-46/14083 від 15.10.2007 року позовну заяву 195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710) повернуто позивачу без розгляду з тих підстав, що до позовної заяви не додано доказів сплати державного мита та витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу у встановленому порядку, а саме:

- у  приєднаних до позовної заяви платіжних дорученнях № 847 від 04.10.2007 р. та № 845 від 04.10.2007 р. відсутні підписи посадових осіб та відтиск печатки підприємства платника, що є порушенням п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.04.2004 р. № 22, згідно якому платіжне доручення оформляються платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, не менше ніж у двох примірниках.

- до позовних матеріалів не додано засвідченої підписом контролера та скріпленої печаткою фінансової установи довідки, яка, згідно, п. 12 постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів” від 21.12.2005 р. № 1258 додається у разі, коли оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунку вкладника, відкритого в установі банку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Порядок сплати та розмір державного мита встановлені Декретом КМУ “Про державне мито” та Інструкцією “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 року № 15.

Відповідно до статті 6 Декрету КМУ “Про державне мито” державне мито сплачується за місцем розгляду та оформлення документів і зараховується до бюджету місцевого самоврядування, крім мита, що справляється, зокрема, з позовних заяв, які подаються до господарського суду, з апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів, заяв про їх перегляд за нововиявленими обставинами, яке зараховується до державного бюджету України.

Згідно п. 2 ст. 3 Декрету КМУ “Про державне мито” із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, справляється державне мито в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неопдаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 14 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 року № 15, при сплаті державного мита готівкою до документу, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення 17430 грн., 195 центральна база Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710) до позовної заяви в якості доказу сплати державного мита додала платіжне доручення № 847 від 04.10.2007 року на 115 грн.

На зворотному боці вказаного платіжного доручення міститься  відмітка Управління державного казначейства  у Дніпровському районі про зарахування коштів до Державного бюджету.

Отже, до позовної заяви додані належні докази сплати державного мита, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовних матеріалів з підстав відсутності доказів сплати державного мита.

Згідно п. 3.3 роз’яснення ВАСУ від 18.09.1997 року N 02-5/289  господарським судам не слід допускати повернення позовних заяв та заяв кредиторів у справах про банкрутство у разі подання як доказу сплати державного мита платіжних доручень, що відповідають вимогам Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 N 15 (з наступними змінами та доповненнями). У разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до Державного бюджету України суди мають право згідно з пунктом 4 статті 65 ГПК витребувати від позивача чи кредитора відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України.

Крім того, згідно п. 3 – 1 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Згідно абзацу 1 п. 12 Постанову КМУ “Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов’язаних з розглядом цивільних та господарських справ та їх розмірів”, від 21 грудня 2005 р. № 1258 в редакції, що діяла на дату винесення оскаржуваної ухвали (далі Постанова КМУ № 1258), документ про оплату витрат додається до позовної заяви, яку особа подає до суду відповідно до процесуального законодавства.

Згідно абзацу 2 п. 12 Постанови КМУ № 1258 документом про оплату витрат є, зокрема, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою  і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

До позовної заяви додане платіжне доручення № 845 від 04.10.2007 року про сплату витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу з відміткою банку про дату виконання.

Отже, до позовної заяви додані належні докази оплати витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позивачу матеріалів з підстав відсутності доказів оплати інформаційно – технічного забезпечення судового процесу.

Згідно п. 3.3 Роз’яснень президії ВАСУ від 18.09.1997 року “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу  України” у вирішенні питання про наслідки порушення позивачем  вимог статті 57 ГПК України необхідно виходити з того, що підставою для повернення позовної заяви, є, зокрема, тільки відсутність доказів оплати державного мита…, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні матеріали містять належні докази оплати державного мита та витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

В даному випадку, на думку колегії суддів, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Господарський суд міста Києва безпідставно повернув позовну заяву 195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710), керуючись п. п. 4, 10 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на викладене, апеляційна скарга 195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710) підлягає задоволенню, а ухвала № 05 – 5 – 46/14083 від 15.10.2007 року - скасуванню з передачею матеріалів позовної заяви на розгляд по суті спору до господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу 195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710) задовольнити.

2.Ухвалу господарського суду міста Києва від 15.10.2007 року № 05-5-46/14083 скасувати повністю.

3. Матеріали позовної заяви 195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина Т 0710) передати на розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Калатай  Н.Ф.

Пашкіна С.А.

11.12.07 (відправлено)