ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"13" грудня 2007 р.                                                                   Справа № А6/257-07

11.20 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого  судді                                                                             А.В. Маляренка

судді                                                                                                        Ю.В. Подоляк

судді                                                                                                        Л.В.Чорна

при секретарі                                                                                      М.В.Коломієць

розглянувши адміністративну справу № А6/257-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервістехнопром",

м. Вишгород

до      Державної податкової інспекції у Вишгородському районі, м. Вишгород

про    визнання недійними податкових повідомлень-рішень

Представники:

від   позивача :  Сікорська І.Г.( довіреність № 6-2671   від 18.06.2007р.) ;

Трегубенко С.В.( довіреність № б/н  від 21.05.2007р.)

від  відповідача: Колодій О.М. (довіреність №2551 від 22.02.2007р.);

Клімов Р.І .(довіреність № 14074 від 13.09.2007р.)

від прокуратури: Галезник О.І. (посвідчення №94 від 14.09.2007р.);

експерт:               Федчишина В.В.(свідоцтво №1004 від 14.07.2006р.)

Обставини справи :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Сервістехнопром” (далі –позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської області (далі –відповідач) про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень № /0 від 23.11.2006р. та № /0 від 23.11.2006р., просило визнати протиправними дії посадових осіб відповідача по проведенню виїзної перевірки ТОВ “Сервістехнопром”, визнати незаконним Акт перевірки ТОВ “Сервістехнопром” № 691/23-2/33007715 від 29.09.2006р., визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 23.11.2006р. та № /0 від 23.11.2006р.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на незаконне нарахування відповідачем податкових зобов’язань та штрафних санкцій за вказаними повідомленнями-рішеннями, мотивуючи свою позицію тим, що відповідач провів перевірку з грубими порушеннями чинного законодавства, що регламентує порядок перевірки, а висновки, викладені в Акті перевірки, документально та нормативно не підтверджуються.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 04.06.2007 року  за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у запереченні на позовну заяву №9442/9/10 від 22.06.2007 р., посилаючись на правомірність своїх дій, та відповідність порушень, зафіксованих в Акті.

Представник прокуратури підтримав заперечення відповідача, про що заявив у судовому засіданні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Вишгородському районі з 05.09.2006р. по 22.09.2006р. проведено виїзну позапланову перевірку ТОВ “Сервістехнопром”, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.06.2004р. по 01.08.2006р.

Як вбачається з Акту перевірки №691/23-2/33007715 від 29.09.2006р., позапланову документальну перевірку було проведено на підставі п.13 ст.11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” із змінами та доповненнями у відповідності до наказу ДПІ у Вишгородському районі Київської області від 05.09.2006р. № 201 та постанови старшого слідчого Генеральної прокуратури України Кулика К.Г. про призначення документальної перевірки від 17.08.2006р.

Згідно п.1 ч.1 ст.11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової  служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів, інших документів, пов’язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов’язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і слати податків та зборів (обов’язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами; їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб’єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов’язок утримувати та/або сплачувати податки та збори (обов’язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Статтею 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” визначено, що позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в плані роботи органу державної податкової служби і проводиться на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Законом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться після порушення кримінальної справи проти платника податків (посадових осіб платника податків), що перевіряється, відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Як вбачається з Акту перевірки №691/23-2/33007715 від 29.09.2006р. підставою для проведення позапланової документальної перевірки позивача слугувала постанова про призначення документальної перевірки від 17.08.2006р. старшого слідчого Генеральної прокуратури України Кулика К.Г.

Проте, виїзна позапланова перевірка ТОВ “Сервістехнопром” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства проводилась з 05.09.2006р. по 22.09.2006р., а кримінальна справа порушена 26.01.2007р., тобто після проведення перевірки.

Статтею 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” передбачено, що позапланова виїзна перевірка може здійснюватися лише на підставі рішення суду. З матеріалів справи випливає, що відповідач до суду не звертався, виїзну позапланову перевірку ТОВ “Сервістехнопром” проводив без рішення суду.

За таких обставин, виїзна позапланова перевірка ТОВ “Сервістехнопром” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.06.2004р. по 01.08.2006р. проведена всупереч нормам чинного законодавства України.

Відповідно до ст.ст.6,19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна податкова інспекція є органом державної влади і, відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам ст.ст. 11, 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”. Право податкової інспекції на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Судом враховано також позицію Верховного Суду України, висвітлену у Постанові від 24.01.2006р., згідно з якою суд може захистити право платника податку у разі проведення перевірки за відсутності належних юридичних підстав. Наявність негативних наслідків такої перевірки для можливості судового захисту законом не вимагається. Право на судовий захист пов’язане із самою протиправністю дій, зокрема, проведення виїзної позапланової перевірки ТОВ “Сервістехнопром” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.06.2004р. по 01.08.2006р. з чисельними порушеннями ст.ст. 11, 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”.

Як вбачається з Акту перевірки №691/23-2/33007715 від 29.09.2006р., позивачем порушено п.4.1 ст.4., п.п.5.2.1. п.5.2. ст.5, п.п.11.2.1. п.11.2., п.п.11.3.1. п.11.3. ст.11, п.16.2. ст.16 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 27288546,0грн.; п.4.1 ст.4., п.п.7.3.1. п.7.3., п.п.7.4.5. п.7.4., п.п.7.7.1. п.7.7. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 33764792,0грн. У зв’язку з цим позивачу винесені податкові повідомлення-рішення №/0 від 23.11.2006р., яким нараховане податкове зобов'язання у розмірі: основний платіж –27288546,0грн., штрафні санкції –27288546,0грн., всього на загальну суму –54577092грн. та податкове повідомлення-рішення №/0 від 23.11.2006р., яким нараховане податкове зобов'язання у розмірі: основний платіж ––33764792,0грн., штрафні санкції –33764792,0грн., всього на загальну суму – 67529584,0грн.

Згідно п.1.7., пп.2.3.2 п.2.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України 10.08.2005 № 327, за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового, валютного та іншого законодавства необхідно висвітлити ряд показників, зокрема зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи в бухгалтерському та податковому обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), інші докази, що достовірно підтверджують наявність зазначених фактів порушень.

Відповідно до “Стандартів бухгалтерського обліку в Україні”, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 391/3684  від 31.03.1999р. (із змінами та доповненнями), Закону України “Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997р. (із змінами та доповненнями) та Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” № 283/97-ВР від 22.07.1997р. (із змінами та доповненнями) податковий та бухгалтерський облік базується на даних первинних документів (видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі, векселі, платіжні доручення та інші), які підтверджують здійснення господарських операцій.

Згідно зі ст.1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” первинний документ –документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно ст.9 вище вказаного закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо –безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов’язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно підпункту 2.3.2 пункту 2.3. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акту перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб’єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів.

Як вбачається з п.2.10. Акту перевірки № 691/23-2/33007715 від 29.09.2006р. при перевірці використані документи, надані слідчим групи Генеральної прокуратури України, а саме: юридична справа ТОВ “Сервістехнопром”, податкова звітність ТОВ “Сервістехнопром”, банківська виписка з розрахункових рахунків ТОВ “Сервістехнопром”.

Виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що наведені в п.2.10. Акту перевірки документи, які використовувалися відповідачем при здійсненні виїзної позапланової документальної перевірки, крім банківської виписки з розрахункових рахунків ТОВ “Сервістехнопром”, не відносяться до первинних документів відповідно до “Стандартів бухгалтерського обліку в Україні” та ст.1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”. Проте, однієї банківської виписки з розрахункових рахунків ТОВ “Сервістехнопром” не достатньо для встановлення фактів заниження податку на прибуток та податку на додану вартість, оскільки банківська виписка з розрахункових рахунків ТОВ “Сервістехнопром” свідчить тільки про рух коштів на рахунку позивача без врахування сум, які можуть занизити суму, з якої має бути розрахований податок на додану вартість чи податок на прибуток.

Враховуючи положення зазначених норм, висновки акта перевірки повинні ґрунтуватися на даних первинного бухгалтерського та податкового обліків, а не на банківських виписках.

Відповідно до підпункту 4.3.1 пункту 4.3 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” якщо контролюючий орган не може самостійно визначити суму податкового зобов’язання платника податків згідно з підпунктом “а” підпункту 4.2.2 пункту 4.2. статті 4 цього Закону (контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму податкового зобов’язання платника податків у разі якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію) у зв’язку з не встановленням фактичного місцезнаходження підприємства чи його відокремлених підрозділів, місцезнаходження фізичної особи або ухиленням платника податків чи його посадових осіб від надання відомостей, передбачених законодавством, а також якщо неможливо визначити суму податкових зобов’язань у зв’язку з неведенням платником податків податкового обліку або відсутністю визначених законодавством первинних документів, сума податкових зобов’язань платника податків може бути визначена за непрямим методом. Цей метод може застосовуватися також у випадках, коли декларацію було подано, але під час документальної перевірки, що проводиться контролюючим органом, платник податків не підтверджує розрахунки, наведені у декларації, наявними документами у порядку, передбаченому законодавством.

Підпунктом 4.3.5 пункту 4.3 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що рішення про застосування непрямих методів приймається податковим органом за місцезнаходженням платника податків за наявності підстав, визначених у підпункті 4.3.1 цього пункту.

Відповідно до підпункту 4.3.3 пункту 4.3 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” методика визначення суми податкових зобов’язань за непрямими методами затверджується законом і є загальною для всіх платників податків.

Закон, який визначає методику визначення суми податкових зобов’язань за непрямими методами, відсутній, а методика визначення суми податкових зобов’язань за непрямими методами, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2002р. №697, втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2005р. №788, тобто на дату складання акту перевірки методика була відсутня.

За таких обставин при проведенні виїзної позапланової перевірки ТОВ “Сервістехнопром” неправомірно було застосовано непрямі методи.

Беручи до уваги вище вказане, суд прийшов до висновку, що дані, які викладені в Акті перевірки  №691/23-2/33007715 від 29.09.2006р. виїзної позапланової перевірки ТОВ “Сервістехнопром” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період  01.06.2004р. по 01.08.2006р. щодо заниження податку на прибуток та податку на додану вартість документально та законодавчо не підтверджуються.

Зазначене доводиться аудиторським висновком спеціаліста-економіста № 1770, проведеним 05 грудня 2006р. товариством з обмеженою відповідальністю “Центр правової допомоги “Правозахист”, та висновком судово-бухгалтерської експертизи № 9099/9100/9101, проведеної 31.10.2007р. на виконання ухвали Господарського суду Київської області про проведення судово-бухгалтерської експертизи.

Допитаний в судовому засіданні експерт Федчишина В.В., що проводила судово-бухгалтерську експертизу підтвердила, що документи, зазначені в п.2.10 Акту перевірки №691/23-2/33007715 від 29.09.2006р., крім банківської виписки з розрахункових рахунків ТОВ “Сервістехнопром”, не відносяться до первинних документів, що однієї банківської виписки з розрахункових рахунків ТОВ “Сервістехнопром” не достатньо для встановлення фактів заниження податку на прибуток та податку на додану вартість. Експерт Федчишина В.В. також підтвердила, що документи, які надійшли від відповідача після проведення судово-бухгалтерської експертизи, не змінюють висновків судово-бухгалтерської експертизи щодо неправильності донарахування відповідачем податкових зобов’язань з податку на прибуток та податку на додану вартість.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність порушення позивачем вимог п.4.1 ст.4.. п.п.5.2.1. п.5.2. ст.5, п.п.11.2.1. п.11.2. ст.11, п.п.11.3.1. п.11.3. ст.11, п.16.2. ст.16 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, п.4.1 ст.4.. п.п.7.3.1. п.7.3., п.п.7.4.5. п.7.4., п.п.7.7.1. п.7.7. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

За таких обставин, розрахунок донарахованих відповідачем сум податкових зобов’язань не може бути визнаний обґрунтованим  та правомірним.

Однією із вимог позивача, відповідно адміністративного позову ТОВ “Сервістехнопром” до ДПІ у Вишгородському районі про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 23.11.2006., є  - “визнати незаконним Акт перевірки № 691/23-2/33007715 від 29.09.2006 р.”.

Суд вважає вказану позовну вимогу необґрунтованою та таку, що суперечить діючому законодавству України, тому що складений Акт перевірки № № 691/23-2/33007715 від 29.09.2006 року є наслідком проведеної перевірки і не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії тому не виникає обов’язку у платника податку (позивача) щодо сплати податків та зборів, передбачених чинним законодавством про оподаткування.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, під час розгляду позовної заяви не довів суду правомірність та законність винесення ним повідомлень-рішень №/0 від 23.11.2006р. та №/0 від 23.11.2006р., які оскаржуються позивачем.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 17, 94, 158 –163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

постановив:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 23.11.2006р. та №/0 від 23.11.2006р.

3.Стягнути з Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської області 85,00грн. державного мита, та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.Стягнути з Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської області суму –4512,00грн., сплачену позивачем за проведення судово-бухгалтерської експертизи № 9099/9100/9101 від 31.10.2007р.

5.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі за правилами, встановленими статтями   185-187 КАС України.

Головуючий суддя                                                                         А.В. Маляренко

Суддя                                                                                          Ю.В. Подоляк

Суддя                                                                                         Л.В. Чорна

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –25.12.2007 року.