КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2007                                                                                           № 05-5-26/5847

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва  А.М.

суддів:                                          Гарник Л.Л.

Розваляєвої  Т.С.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився

від відповідача -не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерний банк "Аллонж"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 10.05.2007

у справі № 05-5-26/5847 (Пінчук В.І.)

за позовом                               Акціонерний банк "Аллонж"

до                                                   товариство Телекомпанія "Обрій"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 3137086,12 грн.

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2007р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва № 05-5-26/5847          від 10.05.2007р.  позовна заява Акціонерного банку «Аллонж» до ТОВ                          «Обрій» про стягнення  3 137 086,12 грн. повернута без розгляду на підставі пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, Акціонерний банк «Аллонж» (в особі ліквідатора Корінька М.Д.) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про її скасування.

Скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала необґрунтована і суперечить нормам чинного законодавства.

Скаржник в судове засідання апеляційної інстанції свого представника не направив.

ТОВ «Обрій» відзив на апеляційну скаргу не надало, в судове засідання апеляційної інстанції своїх представників не направило, про причини неприбуття суд не повідомило. Враховуючи те, що сторони про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та без участі їх представників.

Обговоривши доводи апеляційного подання, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи згідно оскарженої ухвали позовні матеріали Акціонерному банку «Аллонж» в особі ліквідатора Корінька М.Д., господарський суд м. Києва обґрунтував свою ухвалу тим, що до позовної заяви не надано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі. При цьому суд зазначив, що на зворотному боці платіжного доручення від 19.12.2006р. № 324 напис про зарахування державного мита до бюджету вчинений особою, яка не є першою особою кредитної установи.

Проте з таким висновком погодитись не можна з наступних підстав.

Частиною 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави, коли суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України підставою для повернення позовної заяви є неподання доказів сплати державного мита  у встановлених порядку та розмірі.

Згідно частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, державне мито сплачується чи стягується в дохід державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання про сплату чи стягнення державного мита в дохід державного бюджету України слід керуватись, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.1993р. із змінами та доповненнями (далі - Декрет) та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93р. N 15 (далі - Інструкція).

Згідно пункту “а” статті 2 Декрету, державне мито із позовних заяв майнового характеру сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено частиною 4 статті 7 Декрету, порядок сплати державного мита встановлюється Міністерством фінансів України.

Пунктом 14 Інструкції, передбачено, що під час перерахування державного мита з рахунку платника до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: "Зараховано в дохід бюджету грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерний банк „Аллонж” в особі ліквідатора Корінька М.Д. надав до позовної заяви, поданої ним до господарського суду міста Києва, оригінал платіжного доручення від 19.12.2006р. № 324 про сплату  25 500,00 грн. державного мита, на звороті якого вчинено відповідний напис про зарахування державного мита до Державного бюджету, скріплений першим та другим підписами посадових осіб та печаткою, як цього вимагає пункт 14 Інструкції.

Відповідно до визначення поняття доказів, що міститься у статті 32 Господарського процесуального кодексу України, надане скаржником платіжне доручення від 19.12.2006р. № 324 є доказом. У разі сумнівів у його достовірності чи, дійшовши висновку про недостатність такого доказу, суд вправі був витребувати додаткові докази, але не мав законних підстав для повернення позовних матеріалів.

Згідно абзацу третього пункту 5 роз’яснень Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України” від 04.03.1998 року № 02-5/78, оскільки однією з основних умов, за якої господарський суд приймає заяву до розгляду, є факт надходження державного мита до державного бюджету України, господарський суд, у разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до державного бюджету, вправі витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу казначейства, якому державне мито перераховано, про що зазначається в ухвалі про порушення провадження у справі.

Отже, викладений в оскарженій ухвалі № 05-5-26/5847 від 10.05.2007р. висновок суду першої інстанції про відсутність доказів сплати Акціонерним банком „Аллонж” в особі ліквідатора Корінька М.Д. державного мита у встановлених порядку та розмірі  є передчасним.

На таких підставах суд першої інстанції необґрунтовано повернув позов Акціонерного банку «Аллонж» в особі ліквідатора Корінька М.Д. на підставі пункту 4 частини 1  статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку про те, що ухвала господарського суду міста Києва № 05-5-26/5847 від 10.05.2007р. прийнята з порушенням норм процесуального права та у цьому зв’язку підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва № 05-5-26/5847 від 10.05.2007р. скасувати.

Справу № 05-5-26/5847 передати на розгляд господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Лосєв  А.М.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Розваляєва  Т.С.