ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.07                                                                                        Справа №  20/496/07

Суддя

м.Запоріжжя

За позовом Виконавчого комітету Запорізької міської ради, м.Запоріжжя

до: Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління транспорту та зв’язку Запорізької міської ради, м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна інспекція з контролю за цінами в Запорізькій області, м.Запоріжжя

про визнання недійсним рішення

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача   –Костюченко Л.А. (довіреність №01-17/1865 від 21.12.2006 р.);

Від відповідача  –Малик А.С. (довіреність №109 від 23.08.2007р.);

Від Управління транспорту та

зв’язку Запорізької міської ради –Образцова Г.М. (дов.№05-3/203 від 18.07.2007р.);

Від Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області –

Бутт І.А. (довіреність №01-04/1619 від 07.11.2006р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2007р. №19-рш по справі №04/14-07.

Ухвалою господарського суду від 22.08.2007 р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/496/07,  судове засідання  призначено на 22.10.2007 р. Ухвалою суду від 22.10.2007р. в порядку ст.27 ГПК України до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні  відповідача –Державну інспекцію з контролю за цінами в Запорізькій області, розгляд справи відкладено на 18.11.2007р. Ухвалою суду від 07.11.2007р. у зв’язку з допущеною технічною помилкою у зазначенні дати, на яку відкладено судове засідання (18.11.2007р. –неробочий день неділя), розгляд справи призначений на 21.11.2007р. У судовому засіданні 21.11.2007р. оголошено перерву до 22.11.2007р.

22.11.2007р. справу розглянуто, за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та просить на підставі ст.ст. 59, 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” позов задовольнити, визнати недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2007р. №19-рш у справі №04/14-07. Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку позивача, спірне рішення винесене при неповному з’ясуванні обставин, які мають значення для справи, недоведені обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, та з порушенням норм матеріального права.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтовує, зокрема, наступним.   Адміністративною колегією територіального відділення рішення було прийняте в межах повноважень, відповідно до вимог та у спосіб, передбачений Законами України “Про Антимонопольний комітет України” та “Про захист економічної конкуренції”. Рішення містить посилання на нормативні акти, на підставі яких воно було прийнято. У відповідності до ч.2 ст.28 Закону України “Про місцеве самоврядування” до повноважень виконавчих органів міських рад належить погодження тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських маршрутах в режимах руху маршрутне таксі та експрес для автопідприємств, які не належать до комунальної власності. Встановлення порядку погодження відноситься до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міських рад. Порядок подання та розгляду розрахунків економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних, транспортних, ритуальних, ринкових послуг для встановлення (погодження) тарифів на ці послуги затверджений рішенням виконкому від 23.12.2005р. №496. Цей порядок визначає процедуру подання розрахункових матеріалів підприємствами не комунальної власності до виконкому для погодження. Таким, чином автопідприємства не комунальної власності, які за  конкурсом отримали право на перевезення пасажирів в режимах руху маршрутне таксі і експрес, вартість проїзду на яких не підлягає державному регулюванню, при необхідності зміни ціни, зафіксованої в договорі з замовником перевезень (Виконкомом) можуть скористатися процедурою, встановленою цим Порядком. В рішенні зазначено, що дії виконкому по затвердженню рішенням від 30.10.2006р. за №390/1 умов договору на перевезення, яким перевізникам надано право вносити зміни в тарифи, без їх погодження з виконавчим комітетом, створюють умови для вчинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції. Пункт 4.2 договору не передбачає розгляд виконкомом наданого перевізником техніко-економічного обґрунтування зміни тарифу на автобусному маршруті та прийняття рішення щодо погодження або не погодження зміни тарифу. Відсутність в договорі принципу погодження тарифу фактично надає право переможцю конкурсу вносити зміни в тарифи перевезення автомобільним транспортом, який працює в режимі “маршрутне таксі” і “експрес” без їх погодження з виконавчим комітетом, що може призвести до антиконкурентних узгоджених дій перевізників щодо встановлення цін. Таким чином, рішенням тервідділення дії виконкому визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції не тому, що він порушив норму закону, яка зобов’язує його погоджувати зміну не врегульованого тарифу, а тому що відсутність такого погодження створює умови для порушення перевізниками законодавства про захист економічної конкуренції. Повноваження щодо стримування необґрунтованого підвищення вартості проїзду окремим переможцем конкурсу на окремому міському автомобільному маршруті загального користування  в режимі руху маршрутного таксі і експресу має виключно виконком, як єдиний уповноважений замовник перевезень і сторона договору.

Третя особа –Управління транспорту та зв’язку Запорізької міської ради у своєму письмовому поясненні підтримала позицію позивача у справі, вважає висновки рішення Антимонопольного комітету України  недостовірними та необґрунтованими,  просить позовні вимоги задовольнити.

Третя особа –Державна інспекція з контролю за цінами в Запорізькій області по суті спору пояснила наступне.  Чинним законодавством не передбачено такий вид державного регулювання як погодження цін (тарифів). Засади організації та діяльності місцевого самоврядування в Україні визначаються Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні”. Статтею 28 цього Закону визначено, що виконавчими комітетами органів місцевого самоврядування погоджуються тарифи щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг підприємствам, установам і організаціям, які не належать до комунальної форми власності. Ця норма містить імперативний характер. Отже, механізм погодження є обов’язковим. Посилання позивача на відсутність порядку здійснення погодження не є підставою для того, щоб це погодження не здійснювати. Тим більше, використовуючи свої повноваження, виконком має право такий порядок затвердити. Адже, згідно з ст.4 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах поєднання місцевих і державних інтересів, правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності, в межах повноважень, визначених цим та іншими законами. Відповідно до ст.7 Закону України “Про автомобільний транспорт” організація пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган міської ради  відповідного населеного пункту. Органи місцевого самоврядування зобов’язані забезпечувати  укладення договору на автобусних маршрутах загального користування із автомобільним перевізником –переможцем конкурсу та забезпечувати контроль  за виконанням умов договору, в тому числі  при зміні цін, оскільки ціна є суттєвою частиною договору. Належний контроль може здійснюватись при використанні  механізму  погодження тарифів на транспортні послуги для підприємств, установ і організацій некомунальної власності. Третя особа  погоджується з твердженням відповідача, що відсутність в затвердженому типовому договорі принципу погодження тарифу фактично надає право переможцю конкурсу вносити зміни в тарифи на перевезення пасажирів автомобільним  транспортом, який працює в режимі руху “Маршрутне таксі” та “експрес” без їх погодження з виконавчим комітетом, що може призвести до антиконкурентних узгоджених дій перевізників щодо встановлення цін.  Просить рішення адміністративної колегії Запорізького обласного тервідділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2007р. №19-рш залишити в силі, позовні вимоги залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду справи №04/14-07 адміністративною колегією Антимонопольного комітету України 27.06.2007р. прийнято рішення №19-рш, яким постановлено:

1. Визнати дії виконавчого комітету Запорізької міської ради по затвердженню рішенням від 30.10.2006р. за №390/1 умов договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування, якими перевізникам надано право вносити зміни в тарифи на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, який працює в режимі руху “маршрутне таксі” та “експрес” без їх погодження з виконавчим комітетом, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ст.17, п.7 ст.50 Закону України “Про захист  економічної конкуренції”, у вигляді дій органів місцевого самоврядування, що полягають у створенні умов для вчинення суб’єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

2.Зобов”язати виконавчий комітет Запорізької міської ради припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в п.1 цього рішення, шляхом приведення діючих рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради та договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування в частині внесення змін до тарифів на перевезення пасажирів у відповідність до вимог законодавства про захист економічної конкуренції та повідомити тервідділення. Пунктом 3 рішення встановлено термін виконання п.2 рішення –2-х місячний строк із дня отримання рішення.

Відповідно до рішення  виконавчого комітету Запорізької міської ради від 30.10.2006р. №390/1 з метою покращення транспортного обслуговування населення, керуючись Законами України “Про місцеве  самоврядування в Україні”, “Про автомобільний транспорт”, Постановами Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №139 “Про затвердження Порядку проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування” та №141 “Про внесення змін до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту”, виконавчий комітет Запорізької міської ради вирішив: 1.Затвердити: 1.1 Положення про порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування в м.Запоріжжя (додається). 1.2 Умови проведення конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування в м.Запоріжжі (додається). 2. Рішення виконавчого комітету міської ради від 26.10.2005р. №376/1 “Про порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним  транспортом на автобусних маршрутах загального користування” вважати таким, що втратило чинність.

Згідно з ч.1 ст.60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів  Антимонопольного  комітету  України повністю або частково   до  господарського  суду  у  двомісячний  строк  з  дня одержання рішення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач  20.08.2007р. звернувся до господарського суду з позовом та на підставі ст.ст. 59, 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” просить визнати недійсним  рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2007р. №19-рш у справі №04/14-07.

Приписами ст.59 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлено, що підставами для зміни, скасування чи  визнання  недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин,  які  мають  значення  для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи  процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права  може  бути  підставою  для  зміни,  скасування  чи визнання недійсним рішення тільки за умови,  якщо це порушення призвело  до прийняття неправильного рішення.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги  підлягають задоволенню на наступних підставах.

Із змісту оскаржуваного рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету №19-рш від 27.06.2007р. слідує, що дії по затвердженню рішенням від 30.10.2006р. за №390/1 виконавчим комітетом Запорізької міської ради умов договору на перевезення, яким перевізникам надано право вносити зміни в тарифи на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, що працює в режимі руху “маршрутне таксі” та “експрес” без їх погодження з виконкомом створює умови для вчинення перевізниками порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ст.7 Закону України “Про автомобільний транспорт” організація пасажирських перевезень  на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на  виконавчий  орган сільської,  селищної,  міської ради відповідного населеного пункту. Так, встановлено, що органи виконавчої влади та місцевого самоврядування зобов’язані, зокрема, проводити конкурс  на  перевезення  пасажирів  на  автобусних маршрутах загального користування;      забезпечувати укладання   договору  на  автобусних  маршрутах загального користування із автомобільним перевізником –переможцем конкурсу на міських, приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування та забезпечувати контроль за виконанням ним умов договору; забезпечувати компенсацію  втрат  автомобільному  перевізнику внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів та регулювання тарифів.

Статтею 4 Закону України “Про ціни та ціноутворення” встановлено, що Кабінет Міністрів України забезпечує здійснення в республіці державної політики цін;      визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і  тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, крім   сфери телекомунікацій; визначає повноваження органів державного управління в  галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Постановою Кабінету Міністрів України №1548 від 25.12.1996р. “Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)” затверджено  повноваження центральних органів  виконавчої влади,  Ради  міністрів  Автономної  Республіки  Крим, обласних, Київської  та Севастопольської міських державних адміністрацій щодо регулювання (встановлення фіксованих та граничних рівнів цін (тарифів), торгівельних   (постачальницько-збутових) надбавок, нормативів рентабельності, запровадження     обов'язкового декларування зміни)  цін  і  тарифів  на  окремі  види  продукції, товарів і послуг згідно з додатком. Відповідно до ч.2 пункту 1 цієї постанови повноваження, зазначені у додатку, не поширюються на тарифи, що встановлюються виконавчими  органами  сільських, селищних, міських рад відповідно до статті 28 Закону  України  “Про  місцеве самоврядування в Україні”.

Згідно з підпунктом 2 пункту “а” ст.28 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів  сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових,  комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної  громади; погодження   в установленому  порядку цих питань з підприємствами,  установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Із матеріалів справи слідує, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №496 від 23.12.2005р. затверджено “Порядок подання та розгляду розрахунків економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних, транспортних, ритуальних, ринкових послуг для встановлення (погодження) тарифів на ці послуги” для підприємств комунальної власності. У відповідності до п.2 цього рішення цей порядок  для підприємств не комунальної власності носить рекомендаційний характер.  Згідно з п.15 цього порядку виконавчий комітет Запорізької міської ради розглядає розрахункові матеріали, які надаються підприємствами, установами та організаціями не комунальної власності для погодження тарифів, за процедурою, визначеною п.п.2-4,9,10 Порядку. Погодження тарифів на послуги, які надаються підприємствами не комунальної власності, здійснюється шляхом надання листа-погодження за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, який керує роботою управлінь, або заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради за сферою послуг.

Рішенням  виконавчого комітету Запорізької міської ради від 30.10.2006р. №390/1 затверджено “Положення про порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування в м.Запоріжжя”, “Умови проведення конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування в м.Запоріжжі”, визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету міської ради від 26.10.2005р. №376/1 “Про порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним  транспортом на автобусних маршрутах загального користування”.

Відповідно до частини третьої статті 35 Закону України “Про автомобільний транспорт” перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.31 цього Закону відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування  визначаються  договором  про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника,  зобов'язання органів виконавчої влади та  органів  місцевого  самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки  проїзної  частини  автомобільної  дороги  та  під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Згідно з п.22 “Умов проведення конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування в м.Запоріжжі”, затверджених рішенням виконкому №390/1 від 30.10.2006р.,  переможець конкурсу укладає із замовником договір про перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусному маршруті загального користування. В договорі визначаються права, обов’язки та відповідальність сторін (додаток №2 ).

Відповідно до п. 4.13 “Положення про порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування в м.Запоріжжя”, затвердженого цим же рішенням, переможець конкурсу укладає із замовником договір про перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусному маршруті загального користування, в якому визначаються права, обов’язки та відповідальність сторін (додаток 2).

Додатком  №2 визначено “Договір №____ на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування”. Пункт 4.2 договору викладено наступного змісту: Тарифи на проїзд в автобусах, що виконують рейси у експресному та маршрутному режимах руху, встановлюються Перевізником. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, Перевізник має право змінити встановлений тариф. При цьому, не менше ніж за 14 календарних днів до введення змін готує техніко-економічне обґрунтування змін тарифів та надає його замовнику”. Замовником відповідно до цього договору є виконавчий комітет Запорізької міської ради.

У спірному рішенні Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України визначено, що дії виконкому по затвердженню рішенням від 30.10.2006р. за №390/1 умов  договору на перевезення, яким перевізникам надано право вносити зміни в тарифи на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, що працює в режимі руху “маршрутне таксі” та “експрес” без їх погодження в виконкомом (позивачем)є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених ст.17, п.7 ст.50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді дій органів місцевого самоврядування,  що полягають у створенні умов для вчинення суб’єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Як слідує із змісту рішення та пояснень відповідача у судових засіданнях, порушенням визнано дії Виконавчого комітету Запорізької міської ради по затвердженню рішенням від 30.10.2006р. за №390/1 умов вищезазначеного договору (фактично п.4.2 договору).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором   є  домовленість   двох   або  більше  сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частинами 1, 2 ст. 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами  державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна  ціни  після  укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Відповідно до ст.179 ГК України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб’єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках –затверджувати типові договори.  При укладенні  договору сторони можуть визначати договір на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб’єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Спірним рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2007р. вказані дії виконавчого комітету Запорізької міської ради визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ст.17, п.7 ст.50 Закону  України “Про захист економічної конкуренції”.

Згідно з п.7 ст.50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” порушенням законодавства про захист економічної  конкуренції є  вчинення  дій,  заборонених  згідно  із  статтею  17 цього Закону.

Статтею 17 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлено, що забороняються дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого  самоврядування,  органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), що полягають у схиленні суб'єктів господарювання, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського  управління та контролю до порушень законодавства про захист економічної конкуренції,  створенні  умов для вчинення таких порушень чи їх легітимації.

Суд вважає, що відповідач, внаслідок не повного та не всебічного  встановлення обставин справи у спірному  рішенні  прийшов до неправильного висновку, що рішенням від 30.10.2006р. за №390/1 перевізникам надано право вносити зміни в тарифи на перевезення пасажирів автомобільним транспортом без їх погодження з виконавчим комітетом, та що затвердження умов договору на перевезення в цій частині є діями органів місцевого самоврядування, що створюють умови для вчинення суб’єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Так, у пункті 4.2 договору (додаток №2) зазначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, перевізник має право змінити встановлений тариф. При цьому, не менше ніж за 14 календарних днів до введення змін готує техніко-економічне обґрунтування змін тарифів та надає його замовнику. Ці обумовлені договором дії і є безпосереднім погодженням зміни тарифів з іншою стороною договору. Згідно з частиною 2 пункту 15 “Порядку подання та розгляду розрахунків економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних, транспортних, ритуальних, ринкових послуг для встановлення (погодження) тарифів на ці послуги”, затвердженого  рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №496 від 23.12.2005р., також встановлено, що погодження тарифів на послуги, які надаються підприємствами не комунальної власності, здійснюється шляхом надання листа-погодження за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, який керує роботою управлінь, або заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради за сферою послуг.

Наказом Міністерства транспорту України №461 від 25.06.2003р.  затверджено Методичні рекомендації визначення рівня тарифів на послуги пасажирського автотранспорту загального користування.

Згідно з п.1.2 Методичні рекомендації розроблені з урахуванням положень  Законів України “Про автомобільний транспорт”, “Про ціни та ціноутворення”, “Про оподаткування прибутку підприємств” та інших нормативно-правових актів, які є базою при формуванні вартісної основи послуг з перевезень пасажирів автотранспортом загального користування, ведення господарської діяльності суб’єктів господарювання.

Відповідно до п.1.5 Методичні рекомендації визначають порядок формування тарифів на автобусні перевезення маршрутами загального користування в міському, приміському і міжміському сполученні з урахуванням конкретних умов експлуатації; порядок розрахунків собівартості перевезень на основі економічно обґрунтованих величин; порядок розрахунку тарифів на автобусні перевезення в міському і приміському сполученнях з урахуванням обсягів перевезень пільгових категорій пасажирів та фінансових можливостей відповідних бюджетів щодо відшкодування  втрат доходів перевізників.

Як слідує із п.4.2 договору (додаток №2), перевізник має право змінити встановлений тариф у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Таке право сторони договору не суперечить ст.652 ЦК України, яка і передбачає зміну або розірвання договору у зв’язку з істотною зміною обставин. Відповідно до ч.2 цієї статі якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, договір може з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті,- змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно чотирьох умов, викладених у цій нормі.

Суд  вважає, що відповідачем необґрунтовано зроблено висновок, що виконавчий комітет, як замовник, не має право конкретизувати при укладенні  договору з переможцем конкурсу умови цього договору, оскільки таке право встановлено в ст.179 ГК України. А тому висновок, що дії виконавчого комітету Запорізької  міської ради по затвердженню рішенням від 30.10.2006р. за №390/1 умов договору на перевезення в цій частині створили умови для вчинення суб’єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції ґрунтується на припущеннях, висновок зроблений внаслідок неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведені обставини,  які  мають  значення  для справи і які визнано встановленими.

Відповідно до ст.48 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної   конкуренції  органи  Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу   адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним  рішення  чи  розірвати  угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування; усунення наслідків порушень законодавства   про захист економічної конкуренції.

Пунктом 2 спірного рішення виконавчий комітет Запорізької міської ради зобов’язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в п.1 цього рішення, шляхом приведення діючих рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради та договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування в частині внесення змін до тарифів на перевезення пасажирів у відповідність до вимог законодавства про захист економічної конкуренції та повідомити тервідділення.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14 ЦК України цивільні права особа  здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов’язковим для неї. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов’язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Приписами ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.10. ст.59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Суд також бере до уваги, що частина 2 спірного рішення відповідача має загальний характер, не містить зазначення які саме діючі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради зобов’язано привести у відповідність до вимог законодавства про захист економічної конкуренції та не вказано конкретну норму цього законодавства.

На зазначених підставах суд не бере до уваги посилання на інші норми права та докази, та вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2007р. №19-рш у справі №04/14-07 підлягають задоволенню.

Згідно з ч.4 ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2007р. №19-рш у справі №04/14-07.

Стягнути з Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (690107, м.Запоріжжя, пр.Леніна, 164, р/р0388 в ГУДКУ у Запорізькій області, МФО 813015, ) на користь Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м.Запоріжжя, пр.Леніна, 206, р/р № 0832 в ГУДК у Запорізькій області, МФО 813015, ) суму 85 грн. витрат на державне мито, суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                           Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі  23.01. 2008 р.