ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" грудня 2007 р.

Справа  № 17/139-07-5291

За позовом:
Малого приватного
підприємства „Діва;

До відповідачів: 1. Комунального підприємства
„Центральний парк культури та

відпочинку ім.
Т.Г. Шевченка";

2. Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1;

3. Одеської
міської ради

про
визнання недійсними договору оренди, договору суборенди, про визнання права
власності та витребування майна із чужого користування

Суддя Зуєва Л.Є.

П р е д с т а в
н и к и :

Від позивача:         Кузнєцова Т.В. . -на підставі
довіреності   від 19.06.10.2006р.;

Від відповідачів: 1.Юхтенко Л.Р.
-на підставі довіреності №35 від 19.06.2007р.;

2. не з'явився

3. Сімон А.А. - на
підставі довіреності №258/исх-гс від 24.04.2007р.

По
справі у відповідності до ст.77 ГПК України
оголошували перерви з 05.11.2007р. по 08.11.2007р. о 10 год.30 хв., з
08.11.2007р. по 26.11.2007р. о 12 год.40 хв.

Суть спору:
Позивач звернувся 20.06.2007р. з позовом до комунального підприємства
„Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка”, СПД ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору оренди,
договору суборенди та про визнання права власності та витребування  майна із чужого користування.

Ухвалою господарського суду від
20.08.2007р. за клопотанням КП „Центральний парк культури та відпочинку ім.
Т.Г. Шевченка” до участі у справі в якості іншого відповідача залучено Одеську
міську раду.

12.09.2007р. позивачем надана заява
про уточнення позовних вимог, в порядку ст.22 ГПК України, в якій МП „Діва”
просить суд визнати право власності на кам'яне кафе-бар „Александровський”,
загальною площею 37,5 кв.м на пляжі Ланжерон у м. Одесі та виселити СПД
-фізичну особу ОСОБА_1 з зазначеного приміщення.

Таким чином позовні вимоги МПП
„Діва” з урахуванням наданих уточнень станом на час розгляду справи у суді
викладені в наступній редакції: визнати недійсним договір №001/а-п-03 оренди
нежитлового приміщення від 05.09.2005р., визнати за МПП „Діва” право власності
на кам'яне кафе-бар „Алексанровський” на пляжі „Ланжерон” парк ім. Т.Г.
Шевченка, м. Одеса, загальною площею 37,5 кв.м., в тому числі приміщення
загальною площею 15 кв.м. та виселити СПД -фізичну особу ОСОБА_1 з вищезазначеного
приміщення.

Відповідач, КП „Центральний парк
культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка” в судові засідання по справі
з'явився, надав відзив на позов, в якому заперечує проти позивних вимог,
оскільки приймання зазначеного приміщення на баланс КП „Центральний парк
культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка” відбувалося на виконання рішення
Одеської міської ради від 31.03.2000 року про інвентаризацію основних засобів
та прийняття на баланс всі будівлі, які розташовані на території комунальних
підприємств та раніше не знаходилися на їх балансі.

Спірні нежилі приміщення є
власністю територіальної громади та перебувають у повному господарського
віданні КП „Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка”, тому
підстави визнання договорів оренди та суборенди на думку відповідача відсутні.

05.09.2003 року між КП „Центральний
парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка” та СПД ОСОБА_1 за №001/а-п-03
укладено договір оренди споруди та іншого об'єкта нерухомості.

Відповідач, СПД ОСОБА_1, в судові засідання
призначені по справі не з'явився, відзив на позов не надав, у зв'язку з чим
справа розглядається за наявними в ній матеріалами, в порядку ст. 75 ГПК
України.

Відповідач, Одеська міська
рада  судові засідання призначені по
справі  з'явився, відзив на позов не
надав, однак в судових засіданнях підтримав заперечення КП „Центральний парк
культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка”
та просить суд у позові відмовити .

Розглядом
матеріалів встановлено:

10 червня 1992 року між дирекцією
об'єднання №4 Тресту громадського харчування Жовтневого району м. Одеси та
громадянкою ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу трьох приміщень під
торгівлю загальною площею 45,5 кв.м, розташованих по за адресою м. Одеса, парк
ім. Т.Г. Шевченка, пляж „Ланжерон”. На підставі цього, був підписаний сторонами
акт прийому-передачі вказаного майна.

18 грудня 1998 року громадянка
ОСОБА_2 отримала свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності - юридичної особи - малого приватного підприємства „Діва”, виданого
Жовтневою райадміністрацією м. Одеси. директором якого вона є, а спірні будівлі
використовувалися МПП „Діва” як магазини для роздрібної торгівлі.

З часу придбання торгових об'єктів
з 1992 року по 1998 рік, позивач працювала в них, підтримувала їх в належному
стані, сплачувала податок на землю, ніяких зауважень з боку органів місцевого
самоврядування чи контролюючих органів не було.

29 січня 1998 року на адресу
підприємства із Одеської міської інспекції державного архітектурно-будівельного
контролю був отриманий припис про незадовільний стан павільйону „Мальборо”,
розташованого на пляжі „Ланжерон”, який потребує реконструкції і тому
підприємству в терміновому порядку необхідно надати в інспекцію ДАБК проект реконструкції
павільйону. У разі невиконання цих вимог павільйон буде знесений інспекцією
ДАБК.

На виконання даних вимог при
погодженні дозволів контролюючих органів, 18.05.1998 року були виготовлені
проекти реконструкції трьох об'єктів, а 18.06.1998 року - отримані технічні
паспорта, виданих БТІ на користувача - мале приватне підприємство „Діва”.

Рішенням міжвідомчої комісії
виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів №35 від 16 січня 1999 року
дозволено МПП „Діва” установку павільйону на території парка ім. Т.Г.Шевченка.

Розпорядженням Жовтневої районної
адміністрації Одеської міської ради від 04.03.1999 року затверджено дане
рішення міжвідомчої комісії про дозвіл МПП „Діва” реконструкції двох
павільйонів на території парка ім. Шевченка (пляж „Ланжерон”) та установку
нового („ Мальборо - морозиво”).

Після закінчення
будівельно-ремонтних робіт, 14 червня 1999 року державною технічною комісією на
три торгові об'єкти видано акти про готовність закінченого будівництвом
об'єктів до експлуатації. Однак позивачем у встановленому законом порядку не
були оформлені правовстановлюючі документи на майно яке є предметом спору.

Впродовж 1999-2002 роки комунальне
підприємство „Ланжерон” укладало сезонні договори на розміщення та експлуатацію
торгових об'єктів з малим приватним підприємством „Діва”.

На виконання рішення виконкому
Одеської міської ради №149 від 31.03.2000 року „Про реалізацію програми
розвитку Одеського узбережжя”, комунальним підприємствам узбережжя, в т.ч. і
„Ланжерон” в термін до 01.05.2000 року необхідно було підготувати перелік
основних засобів, що розташовані у прибережній зоні, які необхідно передати на
баланс.

Згідно договору оренди №001/а-п-03
від 05 вересня 2003 року, укладеного між КП „Центральний парк культури та
відпочинку ім. Т.Г. Шевченка” та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1,
останньому на строк 49 років передане тверде покриття (площа) 33,6 кв. м,
розташоване по вул.Маразліївська,1 м.Одеси.

У 2003 році КП „Центральний парк
культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка” звернулося із заявою до Одеського БТІ
щодо виготовлення технічних паспортів та проведення експертної оцінки
вищевказаного об'єкту.

З приводу повернення даного об'єкту
позивач неодноразово зверталася як до другого відповідача, безпосередньо до
орендаря, так і до виконкому міської ради, на що отримував відмову в
задоволенні своїх вимог.

На заяви МПП „Діва” про звільнення
та повернення торгової точки, яка є її власністю згідно договору
купівлі-продажу, відповідачі Одеська міська рада та  КП „Центральний парк культури та відпочинку
ім. Т.Г. Шевченка” рекомендували
звернутися до суду.

Зазначені обставини спонукали  МПП „Діва” звернувся 20.06.2007р. з позовом
до комунального підприємства „Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г.
Шевченка”, фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним  договору оренди, визнання права власності та
витребування майна із чужого користування.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи документи, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України № 435-IV від 16.01.2003р. встановлено, що до цивільних
правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли
або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір купівлі-продажу
трьох приміщень під торгівлю загальною площею 45,5 кв.м, розташованих по за
адресою м. Одеса, парк ім. Т.Г. Шевченка, пляж „Ланжерон”, укладений між
дирекцією об'єднання №4 Тресту громадського харчування Жовтневого району м.
Одеси та громадянкою ОСОБА_2 був укладений 10 червня 1992 року , та на
підставі цього, був підписаний сторонами акт прийому-передачі вказаного майна і
здійснена повна оплата вартості предмету купівлі-продажу, суд вважає що до
спірних правовідносин в частині визнання права власності слід застосовувати
правила ЦК України 1963 року, а до інших правовідносин правила ЦК України
№435-IV від 16.01.2003р., оскільки спірні правовідносини  продовжують існувати до теперішнього часу.

Статтею 47 ЦК України (в редакції
1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у
випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми
тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою
статті 48 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 227 ЦК
України (в  редакції 1963 року) договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча
б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність
договору (стаття 47 цього Кодексу).

Таким чином виходячи з вимог норм
ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року),  договір укладений 10 червня 1992 року між
дирекцією об'єднання №4 Тресту громадського харчування Жовтневого району м.
Одеси та громадянкою ОСОБА_2, як договір купівлі-продажу не житлового
приміщення повинен був бути нотаріально посвідченим та зареєстрованим у
виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, при цьому законодавством
не допускалося вчинення таких угод  без
додержання вимог стосовно нотаріального посвідчення договору.

За таких обставин суд  дійшов висновку, що позивач на час розгляду
справи у суді  не набув у встановленому
законом  порядку права власності на
майно, яке є предметом спору по справі, тому позовні вимоги щодо визнання за
ним  права власності задоволенню не
підлягають.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦК
України тільки власник має право витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З огляду на викладене позовні
вимоги щодо визнання недійсним договору оренди №001/а-п-03 оренди нежилого
приміщення від 05.09.2005 року, укладеного між КП „Центральний парк культури та
відпочинку ім. Т.Г. Шевченка" та СПД -фізичною особою ОСОБА_1, та виселення  відповідача -СПД -фізичну особу ОСОБА_1
із кам'яного кафе-бару „Александровський” загальною площею 37,5 кв.м. на пляжі
„Ланжерон” м. Одеси також є безпідставними та такими, що задоволенню не
підлягають.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України,
позивач повинен довести суду ті обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог. Обставини справи, які у відповідності до діючого
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.47, 63, 227 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 387 ЦК України, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підтверджені
відповідними засобами доказування, у зв'язку з чим в задоволенні позову МПП
„Діва” слід відмовити.

Судові витрати по оплаті державного
мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти
на позивача, згідно вимог ст.ст. 44-49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову МПП „Діва”
- відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його
підписання, в порядку передбаченому  ст.
85 ГПК України.

Рішення
підписано 17.12.2007р.

Суддя
Зуєва Л.Є.