ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 листопада 2007 р.

№ 2-48/07(2-47/06)

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

ОСОБА_1

на  постанову

Львівського апеляційного
господарського суду від 30.05.07

у справі

№2-48/07 (2-47/06) Франківського
районного суду м. Львова

за позовом

ОСОБА_1

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Юріс”(надалі-Товариство)

треті особи на
стороні

позивача                             ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5.

треті особи на
стороні

відповідача                        ОСОБА_6,  ОСОБА_7 , ОСОБА_8,

ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11.

ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5.,
ОСОБА_17

ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21

ОСОБА_22, ОСОБА_23., ОСОБА_24

ОСОБА_25 ОСОБА_26

про          визнання
недійсним рішення загальних зборів ТОВ “Юріс” від 21.02.04

В судовому засіданні взяли участь
представники:

від позивача: ОСОБА_1.
-паспорт;

від відповідача: Ліпенцева
К.В.-за дов. від 13.11.07;  ОСОБА_10-
протокол;

доповідач: Добролюбова Т.В

від третіх осіб на стороні
відповідача: ОСОБА_8.- паспорт; ОСОБА_6-
паспорт;  ОСОБА_7- паспорт;
ОСОБА_24- паспорт; ОСОБА_18-паспорт; ОСОБА_20- паспорт.

Представники  третіх
осіб на стороні позивача та інші представники третіх осіб на стороні
відповідача у судове засіданні не з'явилися, належно повідомлені про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Розгляд касаційної скарги у цій
справі призначений на 01.11.07. Ухвалою від цієї дати  розгляд касаційної скарги відкладено на
15.11.07.  У судовому засіданні  15.11.07 оголошувалась перерва до 29.11.07.

ОСОБА_1 у  червні 2004 року заявлений позов до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Юріс” про визнання недійсним рішення
загальних зборів товариства від 21.02.04
про виключення його з учасників товариства. Обґрунтовуючи  свої вимоги позивач  вказував на те, що є учасником товариства,
однак в порушення вимог статі 61 Закону України “Про господарські товариства”
його не було повідомлено про час і місце проведення зборів.   Крім того, позивач зазначав, що відповідно
до частини  1 статті 60 Закону України
“Про господарські товариства” збори учасників вважаються повноважними, якщо на
них присутні учасники, що володіють  60 %
голосів, однак, на спірних зборах приймали участь учасники, частка яких
становила 47,9 % голосів. Відтак, на думку позивача, дані збори є
неповноважними. Водночас, позивач наголошував на порушенні при проведенні
зборів частини 3 статті 59 Закону України “Про господарські товариства”.

Рішенням Франківського районного
суду міста Львова від 29.12.06, ухваленим суддею Дячишиним В.Ф., у задоволенні
позовних вимог відмовлено. Районний суд виходив з того, що голосування на
зборах 21.02.04 відбулось при наявності встановленого законом кворуму, вирішення
питання про звільнення позивача з посади директора та виключення з числа
учасників товариства відбулось за голосуванням учасників, що володіють 50,1%
голосів. Відтак, суд дійшов висновку, що збори проведені у відповідності до
вимог Закону України “Про господарські товариства”.

Львівський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:
Марко Р.- головуючого, Бойко С., Бонк Т.,  постановою від 30.05.07, перевірене рішення
суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 -без
задоволення.

ОСОБА_1 звернувся  до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення
у справі скасувати, як прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального
права, та просить прийняти рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник посилається на незастосування
судами приписів статей 237, 244 Цивільного кодексу України та невірне
застосування статей 58, 59, 60, 61
Закону України “Про господарські товариства”. Скаржник наголошує на
тому, що до числа учасників зборів товариства включені особи, які не надавали
повноважень щодо представництва їх інтересів, а документи, котрими
посвідчені  повноваження інших осіб не
відповідають вимогам чинного законодавства та пункту 4.1 Статуту ТОВ “Юріс”.
Водночас, скаржник вказує на невірне відображення у судових рішеннях кількості
голосів  відданих за  виключення його з учасників товариства.
Скаржник вважає, що збори учасників товариства відбулися за відсутності кворуму
та реєстру учасників товариства. На думку заявника, матеріали справи не
містять  доказів належного повідомлення
його  про проведення 21.02.04 зборів
товариства та їх порядок денний, а питання про виключення  внесено до порядку денного лише в день
проведення цих зборів. Скаржник посилається і на відсутність доказів того, що
він перешкоджає досягненню мети діяльності товариства. Заявник вважає, що суди
при визначенні кількості учасників товариства не врахували осіб, які залишили
ці збори, а дані щодо кількості учасників товариства та підрахунку їх
голосів,  не співпадають з даними
вказаними в протоколі зборів товариства. Скаржник також вказує на порушення
судами вимог статей 5, 10, 59, 109, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу
України, статей 42, 43, 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України щодо об'єктивного  розгляду справи та належної оцінки судом
доказів.

Від   Товариства з обмеженою відповідальністю
“Юріс” отримано відзив на касаційну скаргу, в якому товариство просить рішення
та постанову у справі залишити без змін, а касаційну скаргу залишити без
задоволення. Від  третіх осіб відзивів на
касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий  Господарський
суд України заслухавши
доповідь  судді  Добролюбової Т.В. і пояснення представників
сторін, переглянувши  матеріали  справи та доводи  касаційної
скарги, перевіривши
правильність  застосування  судами
приписів  чинного   законодавства,  підстав для задоволення касаційної скарги не
вбачає.

Згідно частини 2  статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у постанові
господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти їх.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджено матеріалами справи, що предметом позову у даній
справі є вимога ОСОБА_1  про визнання
недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю
“Юріс” від 21.02.04 про виключення його з числа учасників товариства. Правовий
статус і діяльність господарських товариств регулюються положеннями Цивільного
кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України “Про господарські
товариства”. Згідно з частинами 1,2 статті 83 Цивільного кодексу України
юридична особа може створюватися у формі товариства, яким є організація,
створена шляхом об'єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому
товаристві. Статтею 58 названого Закону унормовано, що вищим органом товариства
є збори учасників, які складаються з учасників товариства або призначених ними
представників. Дана норма Закону відображена і в положеннях пункту 4.1 статуту
ТОВ “Юріс”.  Відповідно до вимог частини
5 статті 61 Закону України "Про господарські товариства" про
проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим
статутом способом із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку
денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів. При цьому, учасник вважається повідомленим належним чином,
якщо він з'явився на збори. Судами попередніх інстанцій установлено, що
20.01.04 відбулися збори учасників відповідача, з ініціативи ОСОБА_1., на якому  рішень
не приймалось, оскільки учасниками товариства заявлене клопотання  про внесення змін до порядку денного, з
включенням до нього додаткових питань, а саме: про звіт директора щодо
фінансово-господарського стану підприємства, переобрання директора і виключення
ОСОБА_1. з членів товариства.  У зв'язку
з цим, оголошено перерву до 21.02.04. Судами установлено, що 20.01.04
ініціативна група у складі 14 осіб направила
учасникам товариства письмове повідомлення зі зміненим порядком денним.
Зокрема, ОСОБА_1. скеровано рекомендованого листа, що підтверджується
квитанцією від 20.01.04 (І том, 113 арк. справи). Таким чином, колегія суддів
визнає безпідставним довід скаржника про порушення при скликанні зборів
товариства порядку повідомлення його учасників. При цьому, враховується і
присутність ОСОБА_1. на зборах товариства 21.02.04. Судами також установлено,
що 21.02.04 відбулися збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю
“Юріс”. Відповідно до статті 60 Закону України “Про господарські товариства”
збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники
(представники учасників), які володіють у сукупності більше як 60% голосів.
Учасники зборів товариства з обмеженою відповідальністю, які беруть участь у
зборах, реєструються із зазначенням кількості голосів, що має кожний учасник.
Цей перелік підписується головою та секретарем зборів. Реєстр учасників, як
такий, у товаристві з обмеженою відповідальністю не складається. Складається
перелік учасників, які з'явилися, у вигляді документу довільної форми, який
додається до протоколу зборів або є його складовою. Відтак, посилання скаржника
на відсутність реєстру при проведенні зборів товариства не може бути підставою
для скасування судових актів. Твердження скаржника про те, що два учасника товариства
залишили збори, не може бути підставою для визнання зборів неправомочними,
оскільки факт участі учасника у зборах фіксується у даному випадку в протоколі,
а правомочність чи неправомочність зборів визначається перед початком їх
проведення на підставі переліку учасників зборів. Крім цього, як встановили
суди, при підрахунку кількості голосів у голосуванні, голоси відсутніх
учасників не враховувались. Суди визнали, що збори учасників товариства
21.02.04, відбулися при наявності кворуму. Відповідно до статті 58 Закону
України “Про господарські товариства” до компетенції зборів товариства,
зокрема, відноситься виключення учасника з товариства. З матеріалів справи
вбачається, що 21.02.04  на зборах
учасників ТОВ “Юріс” прийнято рішення, зокрема, про  виключення ОСОБА_1. з числа учасників
відповідача.  Приписами статті 64
названого Закону  передбачено можливість виключення
з товариства з обмеженою відповідальністю особи, яка систематично не виконує
або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню
цілей товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють
у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів
учасників товариства. При цьому, учасник про виключення якого йдеться, у
голосуванні участі не приймає. Отже, виключення учасника є формою
відповідальності його перед товариством за невиконання обов'язків, передбачених
установчими документами або законом. Судами досліджені всі обставини, пов'язані
з виключенням ОСОБА_1. з учасників товариства, дана оцінка його поведінці. Факт
невиконання таких обов'язків встановлений судами попередніх інстанцій. У
засіданні касаційної інстанції представники відповідача і третіх осіб на
стороні відповідача, підтвердили, що всі дії позивача скеровувалися на доведення
товариства до банкрутства. Довід скаржника про те, що дані відображені у
судових рішеннях щодо  кількості   учасників товариства, які   брали
участь   у    зборах 21.02.04    та підрахунку   їх
голосів,  не співпадають з даними
зазначеними в протоколі зборів товариства
не   можуть бути підставою для їх
скасування. Судами    установлено,
що  за рішення про  виключення
ОСОБА_1. з числа учасників
товариства   проголосували    учасники, що    володіють
в сукупності    більш      ніж
50,1% загальної   кількості   голосів учасників товариства. При цьому,
судами попередніх   інстанцій   установлено
право  учасників товариства
на   голосування   за
відсутніх   на   зборах
осіб -учасників   ТОВ “Юріс”.

Колегія суддів  враховує і відсутність скарг від осіб, які
передали право голосу іншим учасникам товариства. Арифметична помилка допущена
в судових рішеннях щодо підрахунку кількості голосів учасників присутніх на
зборах, не впливає на правильність висновків судів попередніх інстанцій про проведення
зборів товариства у відповідності до вимог чинного законодавства.  При цьому, судова колегія зазначає, що
касаційна інстанція не наділена правом встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішеннях господарських судів чи відхилені
ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

Окрім того, обґрунтовуючи касаційну
скаргу, скаржник не навів інших підстав для задоволення своїх вимог, ніж були
розглянуті при апеляційному провадженні. За таких обставин, переглянута
постанова у справі відповідає вимогам чинного законодавства, а  доводи касаційної скарги не спростовують
встановленого судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1118, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О
В И В:

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 30.05.07 у справі №2-48/07(2-47/06) залишити без
змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Головуючий     суддя
Т.  Добролюбова

С у д д і
Т. Гоголь

В.Швець