РІШЕННЯ

"25" грудня 2007 р.

Справа № 10/254-4911

Господарський суд Тернопільської області у складі

судді Півторака М.Є.

Розглянув справу

за позовом: Прокурора Зборівського району м. Зборів, вул. Б. Хмельницького, 47 в інтересах держави в особі Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Тернопіль, вул. Танцорова, 51

До відповідача: Приватного агропромислового підприємства “Верховина“, с. Мшанець Зборівського району Тернопільської області

За участю представників:

позивача: не прибув;

відповідача: не прибув;

Прокурора: Свачій М.І. - прокурора відділу правового забезпечення Прокуратури Тернопільської області, посвідчення № 58.

Суть справи:

Прокурор Зборівського району Тернопільської області м. Зборів звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Тернопіль, вул. Танцорова, 51 до Приватного агропромислового підприємства “Верховина“, с. Мшанець Зборівського району, ідентифікаційний код 30812114, про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків в сумі 3 561,75 грн.

В судовому засіданні, та в позовній заяві № 1967 від 04.12.2007 р. прокурор на підтвердження своїх вимог посилається на те, що відповідачем, в порушення вимог Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та Закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування”, якими передбачено нарахування і сплату в установлені строки та в повному обсязі страхових внесків, не виконав своїх зобов’язань, щодо перерахування страхових внесків, що підтверджено належним чином засвідченою копією звіту про нараховані внески, перерахування та витрати, пов’язані з загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності за перше півріччя 2007 рік (форми Ф4-ФСС з ТВП, затвердженої Постановою правління Фонду № 21 від 04.03.2004р. в редакції наказу ВД Фонду від 03.02.2006 року №22-ос).

Враховуючи, що Міністерством праці та соціальної політики України здійснюється державна політика щодо забезпечення конституційних гарантій прав громадян на соціальний захист, а несплата страхових внесків порушує інтереси держави в сфері соціального захисту населення, прокурор, в порядку ст. 46 Конституції України та ст. 2,29 ГПК України, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з’явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому, справа розглядається за правилами ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши висновок прокурора, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив:

Згідно вимог ст. 121 Конституції України, Закону України “Про прокуратуру”, ст. 29 Господарського процесуального кодексу України на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених Законом. Прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави або громадянина. В силу ст. ст.20, 36-1 Закону України “Про прокуратуру” при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також, підприємств та інших юридичних осіб при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Відповідач, як страхувальник та платник страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, згідно п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України від 18.01.2001р. № 2240-ІІІ „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” та Закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування” від 11.01.2001р. № 2213-ІІІ зобов’язаний нараховувати та сплачувати до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхові внески у розмірі 2,9 % суми фактичних витрат на оплату праці працівників, 0,5 % із заробітної плати для найманих працівників та 0,25% для найманих працівників інвалідів

У відповідності до ст. 8 Закону України від 18.01.2001р. № 2240-ІІІ, усі спірні питання, які виникають з правовідносин між страхувальником та робочими органами виконавчої дирекції Фонду, вирішуються, зокрема, у судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідачем подано Звіт про нараховані внески та витрати, пов’язані з загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності за перший квартал 2007 року (форми Ф4-ФСС з ТВП, затвердженої постановою правління Фонду № 21 від 04.03.2004р. в редакції наказу Вд Фонду від 03022006 р.№22-ос) за підписами керівника та головного бухгалтера підприємства та завірені печаткою юридичної особи, з якого вбачається що розмір заборгованості підприємства по сплаті страхових внесків за перший квартал 2007 рік становить 3 561,75 грн.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що заборгованість відповідача доведено матеріалами, а також зважаючи на те, що відповідач самостійно визначив у звіті суму заборгованості перед фондом (що свідчить про її визнання), на розгляд справи не з'явився і на час розгляду справи не надав суду доказів добровільного погашення заборгованості перед позивачем, суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з Приватного агропромислового підприємства “Верховина“ с. Мшанець Зборівського району, ідентифікаційний код 30812114, страхових внесків в сумі 3 561,75 грн. обґрунтованими, правомірними, такими, що підлягають до задоволення.

Витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., згідно ст. ст. 44 - 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 121,129 Конституції України, Законом України “Про прокуратуру”, ст. ст. 20, 22, 29, 33, 34, 44 - 49, 82, 84, 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”, Законом України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування”, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного агропромислового підприємства “Верховина“, с. Мшанець Зборівського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 30812114, на користь Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Тернопіль, вул. Танцорова, 51, ідентифікаційний код 26024512, заборгованості по сплаті страхових внесків в сумі 3 561,75 грн.

Видати наказ.

3. Стягнути з Приватного агропромислового підприємства “Верховина“, с. Мшанець Зборівського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 30812114, в дохід Державного бюджету України 102 грн. державного мита та 118 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття.

Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття, через місцевий господарський суд.

5. Накази видати стягувачам після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя