КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.10.2007
№ 31/331

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:           Корсака В.А.

суддів:             Коршун Н.М.

За участю представників:

від позивача - Голуб І.М. - представник за
довіреністю,

від відповідача - ОСОБА_1 - Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
14.06.2007

у справі № 31/331

за позовом                               Відкритого
акціонерного товариства "УніТел"

до                                                   Суб"єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
стягнення 18671,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2007 року ВАТ “ Унітел ” звернулось
з позовом про стягнення з Суб”єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1  заборгованості  за Договором комісії на продаж продукції № 0616
від 07.05.2001 року у розмірі  18 671, 00
грн.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 14.06.2007р. у справі №31/331 позов
задоволено повністю . Присуджено до стягнення з Суб”акта підприємницької
діяльності - фізичної особи - ОСОБА_1 на користь  ВАТ “ Унітел” 18 671,00 грн. - основного
боргу, 186,71 грн. - державного мита та 118 грн. - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, не погодившись з
прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати,
посилаючись  на  порушення
господарським  судом  норм матеріального та процесуального права,
неповне  встановлення  обставин, що мають  значення
для  справи.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається  на те, що
він не був повідомлений  судом першої
інстанції про день та час розгляду, що позбавило його можливості надати
відповідні заперечення щодо заявленого позову.

Позивачем не надано відзив на апеляційну
скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

07.05.2001р.
сторонами укладено Договір комісії на продаж продукції № 0616, за умовами якого
відповідач, як комісіонер, зобов'язується за дорученням позивача, як комітента
здійснювати в інтересах останнього і від свого імені реалізацію карток
голосового зв'язку.

З
п.1.2 Договору вбачається, що картка оформлена у вигляді пластикової картки. На
картку нанесена необхідна для використання послуг голосового зв'язку через
мережі передачі даних.

Згідно
з п. 5.1 Договору за виконання доручення позивач сплачує відповідачу винагороду
в розмірі 20% від суми грошових коштів, перерахованих покупцем відповідачу за
продаж карток (в тому числі ПДВ) .

Відповідно
до п. 6.1 Договору винагорода відповідачу виплачується шляхом утримання
належних останньому сум із грошових коштів, перерахованих покупцем відповідачу
за продаж карток позивача .

Пунктом
6.2 Договору передбачено, що в перші два робочі дні кожного тижня відповідач
перераховує на розрахунковий рахунок позивача вартість реалізованих карток за минулий
тиждень .

Пунктом
6.7 Договору сторони домовились, що на письмову вимогу позивача про повернення
нереалізованих карток, відповідач зобов'язується повернути нереалізований
залишок карток в строк не пізніше, ніж 2 робочих дні з моменту отримання цієї вимоги.
Всі картки, що повертаються, повинні мати товарний вигляд і непорушені захисні
полоси. Повернення карток здійснюється на основі письмового звіту про кількість
та відпускну ціну карток, що повертаються. Всі неповернуті картки вважаються
активованими і підлягають оплаті в строк не пізніше 5-ти банківських днів.

З
пункту 6.9 Договору випливає, що відповідач може зняти картки з реалізації та
повернути нереалізовані картки позивачу після досягнення взаємної згоди, та не
пізніше 2-х робочих днів з моменту укладення відповідної письмової домовленості
.

За
приписами  ст. 1011 ЦК України за
договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої
сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого
імені, але за рахунок комітента.

З
Акту передачі товарів на комісію № 22/1 від 22.05.2003 року, підписаного обома
сторонами, вбачається, що на виконання умов Договору позивач передав
відповідачу на реалізацію картки голосового зв'язку на загальну суму 18 671,00
грн.

Матеріали
справи  свідчать про те, що
відповідач  з моменту передачі карток
голосового зв'язку оплату не проводив, картки не зняв з реалізації в порядку,
передбаченому п. 6.9 Договору, що призвело до заборгованості відповідача у
розмірі 18671,00 грн. та є неналежним виконанням зобов'язання за  зазначеним вище Договором.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України  зобов”язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно
до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов”язання  або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За
приписами ст.. 530 ЦК України якщо строк ( термін ) виконання боржником  обов”язку не встановлений або визначений
моментом пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов”язок  у семиденний строк від дня пред”явлення
вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору або актів
цивільного законодавства.

Встановлено,
що заявлену позивачем вимогу в претензіях № 21 юр/вих. від 16.10.2006р. та № 21
юр/вих. від 05.04.2007р. щодо повернення нереалізованих карток не пізніше 2-х
робочих днів, а у випадку неможливості повернення здійснити оплату в строк не
пізніше 5-ти банківських днів з моменту отримання цієї вимоги, відповідач
залишив без відповіді та без реагування.

Відповідач
не заперечував отримання вказаних претензій; крім того матеріали справи містять
докази  направлення їх відповідачу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують
висновки місцевого суду з огляду на вище викладене.

Окрім того, колегія суддів зазначає про
те, що надана відповідачем  у судовому
засіданні апеляційної інстанції Накладна
від 22.05.2003 року про повернення
частини карток голосового зв”язку не є належним доказом, оскільки вона
не містить даних про те, якого Договору стосується повернення  карток, зазначених в цій накладній; крім
того, при дослідженні найменувань карток голосового зв”язку, що переліковані в
накладній та в Акті передачі товарів на комісію від 22.05.2003 року, встановлено,
що картки, зазначені в накладній про їх повернення, відсутні в  зазначеному вище Акті передачі.

Встановлена обставина, на думку колегії,
свідчить про те, що  повернуті позивачу
картки за накладною від 22. 05.2003 року не стосуються   спірного договору та не передавались
позивачем, як комітентом, відповідачу, як комісіонеру.

Інших доказів, які б спростовували  встановлені та зазначені судом обставини,
сторонами не надано.

Відповідно до  положень ст.36 ГПК України письмовими
доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають  значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ч.3 ст.129 Конституції України до
основних засад судочинства належать, зокрема, законність, рівність усіх
учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК  України судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Щодо
посилань відповідача в апеляційній скарзі на  неповідомлення його судом першої інстанції
про розгляд справи, колегія суддів
зазначає, що матеріали справи містять докази повідомлення  сторін, в тому числі і відповідача про день
та час розгляду справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої інстанції, яким повністю задоволені позовні
вимоги, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не
вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Місцевим судом правильно дотримані вимоги
ст.49 ГПК України щодо покладення судових витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи  ОСОБА_1 на
рішення Господарського суду  м.Києва  від 14.06.2007 року  залишити без задоволення.

2. Рішення
Господарського суду  м.Києва  від 14.06.2007 року у справі № 31/331  залишити без змін.

3.Матеріали
справи  № 31/331 направити до
Господарського суду  м. Києва.

Головуючий суддя

Судді
Коршун Н.М.