КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2007                                                                                           № 37/267

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна  В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.07.2007

у справі № 37/267

за позовом                               ДАТ "Чорноморнафтогаз"

до                                                   Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 422395,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.07.2007 позов ДАТ „Чорноморнафтогаз” до ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” про стягнення 422 395,21 грн. задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його  скасувати,  посилаючись на  те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, в зв’язку з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 31.07.2006р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу природного газу №2014 – ПГ – 2006-06/06-476, за умовами якого позивач зобов’язується передати у власність відповідача природний газ, а відповідач зобов’язується прийняти та оплатити газ за умовами даного договору.

Сторони пунктами 2.1, 4. 2  погодили, що продавець зобов'язується передати у власність покупцеві з ресурсу червня 2006 року газ в обсязі 13000,007 тис.куб.м для подальшої реалізації підприємствам комунальної теплоенергетики через газорозподільну мережу ВАТ „Севастопольгаз”.

Загальна сума даного договору складає 400857, 16 грн.

31.08.2006 р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору купівлі - продажу природного газу № 201.4-1 ІГ-2006-06-476 від 31.07.2006 р., в якій  виклали п. 5.1 у наступній редакції : „оплата за газ здійснюється покупцем, шляхом перерахування до 31.12.2006р. на рахунок продавця грошових коштів в розмірі 100 % вартості газу відповідно  п.2.1 та 4.1 договору”.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі природного газу від 31.07.2006р., позивач передав, а відповідач прийняв 13000,007 тис.куб.м природного газу на загальну вартість 400857,16 грн.

Однак відповідач належним чином не виконує покладені на нього договором та чинним законодавством обов'язки.

Таким чином, заборгованість відповідач перед позивачем становить 400857,16 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч.2 ст. 193 ГК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.  Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, щодо  задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Також, слід зазначити, що рішенням господарського  суду м. Києва від 05.10.07 р у справі № 42/394 відмовлено в задоволені позову ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” до ДАТ „Чорноморнафтогаз” про визнання договору № 2014-ПГ-2006-06/06-476 купівлі продажу природного газу недійсним.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2007р. рішення господарського суду м. Києва від 05.10.2007р у справі № 42/394 залишено без змін.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, відповідачем не надано суду доказів повної сплати богу позивачу.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 102, 103 – 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 05.07.2007 у справі № 37/267 залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”- без задоволення.

2.          Матеріали справи № 37/267 повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді

24.12.07 (відправлено)