КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2007                                                                                           № 31/486

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                     Голюк Н.І.

За участю представників:

від позивача - Дітковська С.А.- довіреність №53-юр-42 від 23.03.06р.

від відповідача - Луценко Т.В.- довіреність №121 від 23.11.06р.                         Стефановська М.А. – довіреність №30 від 11.04.07р.

Орлова Н.І. – довіреність №29 від 11.04.07р

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ “Карпатнафтохім” № 53-юр-9 від 29.01.2007р.

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.12.2006

у справі № 31/486 (Качан Н.І.)

за позовом                               товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім"

до                                                   Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця)

про                                                  стягнення 41072,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.12.2006 р. (суддя Качан Н.І.) відмовлено в позові ТОВ “Карпатнафтохім” до Укрзалізниці про стягнення 41 072 грн. 98 коп. вартості втраченого вантажу за відправкою Тат’янка (Росія) –Калуш (Україна) по залізничній накладній № Х 222293 від 09.05.2005р. Рішення суду мотивоване пропуском позивачем строку позовної давності, встановленого ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМЗВС), який не підлягає поновленню навіть за наявності поважних причин його пропуску.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач просить його скасувати, а позов задовольнити. Заявник скарги вважає що пункт 4 ст. 31 УМЗВС, на який посилався суд першої інстанції стосується претензій і вимог, по яких закінчився термін позовної давності і які не можуть бути заявлені також у вигляді позовів, оскільки позов може бути заявлено тільки після пред’явлення претензії, а відновлення терміну позовної давності за поважних причин його пропуску підлягає вирішенню господарським судом на загальних підставах. Поважність пропуску строку обґрунтовується поверненням позивачу позовної заяви (а.с.101).

Заперечуючи проти скарги перевізник вантажу вказує на те, що не повинен нести відповідальність за втрату частини вантажу, оскільки вантаж був під охороною відповідного підприємства, яке не входить до складу ВАТ “Російські залізниці” та пропуском строку позовної давності до перевізника.

В засіданні суду апеляційної інстанції представники сторін підтвердили свої раніше викладені вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.

На адресу позивача товариством “Лукойл-Нижневолжскнефтепродукт” (Росія) по залізничній накладній № Х 222293 від 09.05.2005р. в цистерні №7987042 відвантажено 104600 кг бензину. Цистерна прибула з актом загальної форми №1343 від 12.05.2005р. та комерційним актом №510989 від 13.05.2005р. та з нестачею 16806 кг бензину. На нестачу складено комерційний акт №334045/6 від 06.06.2005р. та видано акт експертизи №ВА-54/1 від 06.06.2005р. Вартість нестачі склала 41072 грн. 98 коп.

В п. ІІ залізничної накладної проставлена відмітка про договір, який є договором про охорону вантажів.

На додатково витребувані апеляційним судом документи перевізник надав укладений вантажовідправником з третьою особою договір охорони і супроводження вагонів (цистерн) з вантажами №8/НОР2/239-1584/2004 від 07.12.04р., за п.2.2.2 та п.5.2 якого охорона мала приймати участь у видачі вантажу на станції призначення, але свого зобовязання не виконала. Так, при прийманні вантажу від Російських залізниць на залізничній передаточній станції Іловайськ 12.05.2005р. в 17 годин 25хвилин  було зафіксовано пошкодження ЗПП, про що складено акт загальної форми №1343 та надано оперативне повідомлення на станцію відправлення Татянка Приволзької залізниці. За фактичної відсутності охорони вантажовідправника цистерна була прийнята під охорону Укрзалізницею.

За вказаних обставин і відповідно до п.6 §3 ст.23 УМЗВС залізниця звільняється від відповідальності за часткову втрату вантажу, якщо вона сталася внаслідок того, що відправник або, призначені останнім провідники вантажу не виконали правил перевезень вантажів з супроводом та охороною.

Таким чином, позов вантажоодержувача про відшкодування  часткової втрати вантажу не може бути задоволено за рахунок перевізника.

Позивач не позбавлений права вирішити питання про відшкодування нестачі в установленому порядку з вантажовідправником за участі охоронника в якості третьої особи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а тому керуючись ст. 101, 103 та 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 27.12.2006 у справі №31/486 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ “Карпатнафтохім” № 53-юр-9 від 29.01.2007р. - без задоволення.

2. Справу №31/486 повернути господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.