КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2007                                                                                           № 40/83

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Отрюха Б.В.

суддів:                                         Верховця А.А.

Тищенко А.І.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -представник не з‘явився

від відповідача-1 - Чижик В.М. – юрист

від відповідача--2: Пухальська І.С. – юрист

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнє підприємство "Полтавнафтогазгеологія" Національної акціонерної компанії "Надра України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.06.2007

у справі № 40/83 (Кролевець О.А.)

за позовом                               Дочірнє підприємство "Полтавнафтогазгеологія" Національної акціонерної компанії "Надра України"

до                                                   ЗАТ "Девон"

Національна акціонерна компанія "Надра України"

про                                                  визнання недійсним договору у вигляді протоколу спільної наради.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.06.2007 р. в позові було відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 11.06.2007р., звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати рішення оскільки вважає, що викладенні у рішенні висновки не відповідають обставинам справи, а також, що при прийнятті рішення судом не в повному обсязі з‘ясовані обставини, що мають істотне значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу від 18.09.2007 відповідач просить залишити рішення Господарського суду м. Києва, від 11.06.2006 року по справі № 40/83 без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

3 листопада 2003 року відбулась спільна нарада учасників "Угоди на виконання робіт по закінченню будівництвом свердловини №21 Сахалінського газоконденсатного родовища" від 14 грудня 2001 року та "Угоди на виконання робіт по закінченню будівництвом свердловини №21 Сахалінського газоконденсатного родовища" від 01 серпня 2002 року, на якій були присутні представники НАК "Надра України" в особі тимчасово виконуючого обов'язки начальника департаменту; ДП "Полтавнафтогазгеологія" в особі головного інженеру, заступника генерального директора по економіці, головного технолога та заступника генерального директора з економічної безпеки; ЗАТ "Девон" в особі фінансового директора, виконавчого директора Спільної діяльності та заступника виконавчого директора.

До порядку денного було включено вирішення суперечливих питань по свердловині №21 Сахалінського газоконденсатного родовища (далі ГКР) в частині відшкодування сторонами збитків по аваріях і переборюванню її другим стволом. Після обговорення інформації по зазначеному питанню і приймаючи до уваги підписаний учасниками угоди Акт перевірки розрахунків витрат сторони спільної наради постановили: збитки по ліквідації аварій з 22 квітня 2002 р. по 12 травня 2002 р. і з 18 вересня 2002 р. по 01 жовтня 2002 р. в сумі 88527,19 грн. і 135417,88 грн. відповідно віднести на затрати ДП "Полтавнафтогазгеологія". Витрати в сумі 1506124,69 грн. по перебурюванню свердловини №21 другим стволом розділити порівну між учасниками Спільної діяльності.

Протокол спільної наради від 03.11.2003 був підписаний та затверджений всіма її учасниками.

Позивач вважає вказаний протокол договором в розумінні статей 11, 202, 626 Цивільного кодексу України 2004р. та статті 180 Господарського кодексу України. А оскільки такий договір не містить істотних умов про предмет та строк дії, тому він є таким, що не відповідає вимогам закону і підлягає визнанню недійсним в порядку ст.ст. 207, 215 ЦК України.

Дочірнє підприємство “Полтавнфтогазгеологія” Національної акціонерної компанії “Надра України” звернулося до суду з позовом про визнання недійсним договору від 03.11.2003 р., який укладений у вигляді протоколу спільної наради учасників "Угоди на виконання робіт по закінченню будівництвом свердловини №21 Сахалінського газоконденсатного родовища" від 14 грудня 2001 року та "Угоди на виконання робіт по закінченню будівництвом свердловини №21 Сахалінського газоконденсатного родовища" від 01 серпня 2002 року.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок щодо правовідносин між сторонами, а саме позивач вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України замість Цивільного кодексу УРСР. Позивач вважає вказаний протокол договором в розумінні статей 11, 202, 626 Цивільного кодексу України 2004р. та статті 180 Господарського кодексу України. А оскільки такий договір не містить істотних умов про предмет та строк дії, тому він є таким, що не відповідає вимогам закону і підлягає визнанню недійсним в порядку ст.ст. 207, 215 ЦК України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 4 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, його положення застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли, або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи той факт, що спільна нарада між сторонами по справі відбулась 03.11.2003, тобто до набрання чинності новим Цивільним кодексом України, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність вирішення спору на підставі положень Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР).

Згідно зі ст.4 ЦК УРСР цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування; внаслідок інших дій громадян і організацій; внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових наслідків.

Відповідно до положень ст.41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Згідно зі ст.151 ЦК УРСР зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2001 року між ЗАТ "Девон" (відповідач-1) та Дочірнім підприємством "Полтавнафтогазгеологія" НАК "Надра України" (позивачем) була укладена угода на виконання робіт по закінченню будівництвом свердловини №21 Сахалінського газоконденсатного родовища.

Згідно з розділом 1 Угоди від 14.12.2001 р. відповідач-1 доручив, в позивач зобов'язався виконати за завданням відповідача-1 з його та своїх матеріалів на свій ризик роботу по завершенню будівництвом свердловини №21 Сахалінського газоконденсатного родовища у відповідності з проектно-кошторисною документацією, відповідними доповненнями і розрахунками до неї, а відповідач-1 зобов'язався прийняти і оплатити виконану роботу. Безпосереднім виконавцем робіт за цією Угодою було визначено відокремлений підрозділ ДП "Полтавнафтогазгеологія" НАК "Надра України" Карлівська нафтогазорозвідувальна експедиція глибокого буріння.

Відповідно до п. 6.2 Угоди від 14.12.2001 р. позивач за власний рахунок покриває витрати, пов'язані з ліквідацією аварії при будівництві свердловини, яка сталася з його вини. У випадку аварії, загибелі предмету підряду за цією угодою або іншої неможливості закінчення будівництва свердловини з причин, що не залежать від сторін, підрядник (позивач) не вправі вимагати отримання плати за фактично виконані роботи. Спори, що виникають в процесі виконання цієї Угоди повинні вирішуватись шляхом переговорів між сторонами (п.6.6 Угоди).

Зі змісту Угоди від 14.12.2001 р. вбачається, що цивільні права та обов'язки щодо виконання робіт по закінченню будівництвом свердловини №21 Сахалінського ГКР між позивачем та відповідачем-1 виникли саме на підставі Угоди від 14.12.2001.

Внаслідок виникнення аварії при виконанні позивачем робіт за Угодою від 14.12.2001 р., що підтверджується Актом про аварію в бурінні (копію залучено до матеріалів справи) були понесені витрати на ліквідацію аварій і буріння другим стволом на загальну суму 1730069,76 грн., що зафіксовано в Акті перевірки розрахунків витрат збитків (копію залучено до матеріалів справи), нанесених Кардівскьою НГРЕ при будівництві свердловини №21 Сахалінського ГКР, який підписаний представниками ЗАТ Девон" та ДП "Полтавнафтогазгеологія". При цьому витрати ЗАТ "Девон" склали 1350955,70 грн., а витрати Спільної діяльності склали 379114,06 грн.

Протоколом спільної наради учасників Угоди від 14.12.2001, яка відбулась 16.05.2002, було вирішено витрати по ліквідації аварії віднести на збитки підрядника -позивача по справі, оскільки відповідно до умов Угоди при визначенні вини підрядника в діях, що призвели до аварії, такі витрати покладаються на підрядника.

Оскільки протокол спільної наради від 16.05.2002 та прийняті на ньому рішення не були виконані, 03 листопада 2003 учасники Угоди зібрались вдруге на спільній нараді з метою визначення величини додаткових витрат, які понесли сторони від аварій і перебурювання свердловини №21 Сахалінського ГКР другим стволом, а також з часткою розподілу цих витрат між учасниками вищевказаної угоди. Результатом цієї спільної наради й став Протокол від 03.11.2003, в якому сторони погодили величину та розподіл витрат по ліквідації аварії.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підписаний між сторонами Протокол від 03.11.2003 не є угодою в розумінні ст. 41 ЦК УРСР, оскільки не містить в собі необхідних ознак договору, тобто не породжує та не припиняє для учасників цієї наради взаємних прав і обов'язків, а по суті лише фіксує для сторін за Угодою від 14.12.2001 додаткові домовленості щодо розміру збитків по ліквідації аварії та сторону, яка буде нести ці витрати. Тому вимоги позивача визнати недійсними фактично результати проведення наради, що зафіксована протоколом є безпідставними.

Таким чином, колегія вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства “Полтавнфтогазгеологія” Національної акціонерної компанії “Надра України” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2006 р. по справі №40/83 – без змін.

2.Матеріали справи № 40/83 повернути Господарському суду м. Києва

Головуючий суддя                                                                      Отрюх Б.В.

Судді                                                                                          Верховець А.А.

Тищенко А.І.