ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2007 р.                                                             Справа № 09/5422

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Лавріненко С.І.

за участю представників сторін: позивача –Гуз С.Б. за довіреністю, відповідача - Денисенко С.О. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Рівнеазот»м. Рівне-17 до малого приватного підприємства «Техмашсервіс»м. Черкаси про стягнення 1098423,42 грн., -

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов про стягнення з відповідача 186 993,42 грн. збитків, завданих поставкою труб неналежної якості, 151 905,00 грн. штрафних санкцій та зобов’язання відповідача поставити позивачу на протязі трьох місяців 19 реакційних труб, відповідаючих вимогам ДСТ та ТУ, в обмін на неякісно поставлену продукцію.

Заявою від 17.12.2007 року позивач змінив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 186 993,42 грн. збитків, завданих поставкою труб неналежної якості, 151 905,00 грн. штрафних санкцій та 759 525,00 грн. вартості дев’ятнадцяти реакційних труб.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 жовтня 2003 року між сторонами був укладений договір №1282 на поставку реакційних труб, відповідно до якого відповідач зобов’язався поставити позиву труби в кількості 200 шт. При проведенні чергового капітального ремонту позивачем було встановлено, що 185 реакційних труб відпрацювали 8640 год. і 15 труб - 17280 год., також виявлені дефекти на 2 реакційних трубах. У зв’язку з чим позивач звернувся до ВАТ «ВНІІ Нафтомаш», ТзОВ «ЦВК Політест»та ВАТ «Укр.НДІ Хіммаш»для обстеження поставлених відповідачем реакційних труб та отримання експертних висновків щодо відповідності їх вимогам ТУ26-02-5475-94 та ТУ26-02-5475-88, що підтвердило невідповідність поставленої відповідачем продукції встановленим нормам. У зв’язку з обстеженням реакційних труб позивач поніс витрати в сумі 186 993,42 грн. Було встановлено, що 19 реакційних труб є неякісними та потребують обов’язкового ремонту. Оскільки виявлені дефекти труб являються наслідком технологічного браку, то відповідно до п. 59 Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР за №888 від 25.07.1988 року, позивач нарахував штраф у розмірі 20% вартості продукції неналежної якості, що становить 151 905,00 грн. (39 975,00грн. ціна однієї труби х 19 труб х 20%). При виконанні ухвали про забезпечення позову державним виконавцем була встановлена відсутність у відповідача дев’ятнадцяти реакційних труб, тому з нього підлягає стягненню їх вартість –759 525,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що позивачем не зазначено та не додано документів, які підтверджують передачу реакційних труб згідно договору поставки від 31.10.2003 року №1282 від постачальника МПП «Техмашсервіс»до покупця, тому пред’явлення вимог щодо недоліків проданого товару є безпідставним, 186 993,42 грн. збитків, понесених позивачем внаслідок проведення експертиз та досліджень реакційних труб, не підтверджені належними доказами, оскільки не додані договори, на підставі яких проводилась оплата та чи пов’язане перерахування коштів виключно з обстеженням труб. Також послався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, що застосовується до вимог у зв’язку з недоліками проданого товару, і відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Щодо штрафних санкцій, застосованих позивачем згідно п. 59 Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР за №888 від 25.07.1988 року, то вказаний нормативний акт не підлягає застосуванню на території України, оскільки згідно п.22 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності.

У доповненні до відзиву відповідач вказав на те, що договором був встановлений гарантійний строк 18 місяців, 15 труб відпрацювали 17280 год., тобто 720 днів або майже 24 місяці, тому на вказаний товар закінчився гарантійний строк, протягом якого можливе виявлення недоліків та усунення їх продавцем. Також вказав, що обстеження реакційних труб в експертних установах було пов’язано із проведенням чергового капітального ремонту, тому сплату коштів за дослідження не можна вважати збитками, що заподіяні з вини відповідача. Крім цього, кошти в сумі 43218,92 грн., сплачені ВАТ «ВНІІ Нафтомаш»за обстеження реакційних труб згідно акту №1 від 26.07.2004 р., що не співпадає у часі з проведенням капітального ремонту у 2006 році.

Згідно ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 18 по 26 грудня 2007 року для підготовки повного тексту рішення.

В судовому засіданні:

- представник позивача підтримав змінені позовні вимоги, спростовуючи доводи відповідача послався на те, що листом від 21.06.2005 року №52 відповідач повідомив, що гарантує розрахунковий строк експлуатації реакційних труб (100 000 год.), що становить більше 11 років, тому позов поданий в межах гарантійного строку;

- представник відповідача проти позову заперечив, дотримуючись доводів викладених відзиві на позовну заяву та доповненні до нього, також вказав, що лист від 21.06.2005 року не може змінювати гарантійний строк, встановлений договором, оскільки зміна договору повинна узгоджуватись в порядку визначеному Господарським кодексом України у тій же формі, що і укладення договору, тобто шляхом підписання одного документу обома сторонами та в порядку визначеному цим кодексом та самим договором.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

31 жовтня 2003 року між сторонами був укладений договір №1282 (далі –Договір) на поставку реакційних труб, відповідно до якого відповідач (продавець за договором) зобов’язався поставити позивачу труби в кількості 200 шт., позивач (покупець за договором) зобов’язався прийняти та оплатити вартість виготовлення та поставку труб ріформинга з монтажними частинами (виробництва Ферросталь МТІ) згідно додатку до договору(розділ 1 Договору).

Умови постачання визначені сторонами у Договорі –Франко-склад покупця (автотранспортом Продавця і за його рахунок) (п.3.1 Договору), також сторони визначили, що приймання товару по якості здійснюється відповідно до Інструкції „Про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості”, затвердженої постановою Держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року №П-7 (далі Інструкція П-7), а по кількості відповідно до Інструкції „Про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості”, затвердженої постановою Держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року №П-6 (далі Інструкція П-6) (п. 3.5 Договору).

Продавець гарантував якість і комплектність продукції, що поставляється відповідно до вимог ДСТ, ТУ та інших нормативних актів. Матеріалі і технологія повинні відповідати вимогам ТУ 26-02-1095-88, нижня половина виготовляється із сталі 45Х25Н35БС, верхня половина виготовляється із сталі 35Х24Н24Б. Труби повинні зварюватись з частин довжиною більше 3700 мм, зовнішній діаметр труб 134 мм, внутрішній 100 мм. Відповідно до умов Договору (п.4.3) продавець гарантував якість і надійність продукції, при умові дотримання покупцем вимог по збереженню, експлуатації продукції, що поставляється, на протязі вісімнадцяти місяців із дня постачання (розділ 4 Договору).

Актом вхідного контролю партії реакційних труб 2004 року (дата складання та дата затвердження не вказані), складеного комісією у складі головного механіка, начальника відділу технічного нагляду, діагностики і контролю позивача в присутності директора відповідача зафіксовано виявлені невідповідності, а саме: партія труб в кількості 100 штук виготовлена з відхиленнями від технічних умов ТУ-26-02-1096-88 та креслень №№ НА 80-740А, НАР 241.01.06.000СБ тип А; НАР 241.01.07.000СБ тип Б.

11 червня 2004 року та 16 червня 2004 року посадовими особами позивача складені висновки по вхідному контролю І партії реакційних труб та ІІ партії реакційних труб, у яких вказано, що всю партію 100 штук труб та 24 труби необхідно визнати браком та повернути виробнику.

У 2005 році складений висновок по вхідному контролю реакційних труб парового ріформинга (точна дата не зазначена), у якому зазначено, що після погодження на заміну матеріалів реакційних труб та поставки комплектуючих деталей до них, реакційні труби в кількості 126 штук вважати придатними та допущеними для монтажу.

При проведенні чергового капітального ремонту позивачем було встановлено, що 185 реакційних труб відпрацювали 8640 год. і 15 труб - 17280 год., також виявлені дефекти на 2 реакційних трубах. У зв’язку з чим позивач звернувся до ВАТ «ВНІІ Нафтомаш», ТзОВ «ЦВК Політест»та ВАТ «Укр.НДІ Хіммаш»для обстеження поставлених відповідачем реакційних труб та отримання експертних висновків щодо відповідності їх вимогам ТУ26-02-5475-94 та ТУ26-02-5475-88, що підтвердило невідповідність поставленої відповідачем продукції встановленим нормам. Обстеженнями було встановлено, що 19 реакційних труб є неякісними та потребують обов’язкового ремонту.

На обстеження реакційних труб позивач поніс витрати в сумі 186 993,42 грн., що підтвердив договорами, кошторисами, актами приймання-передачі робіт, платіжними дорученнями на оплату коштів: від 16.07.2004 року №47, від 24.05.2007 року №41, від 18.12.2006 року №12349.

01 листопада 2006 року відбулась технічна нарада посадових осіб позивача за участю директора відповідача з питання подальшої експлуатації труб, поставлених фірмою МПП „Техмашсервіс” за, на якій постановили, що МПП „Техмашсервіс” компенсує всі витрати, понесені ВАТ „Рівнеазот”, пов’язані з ремонтом та обстеженням реакційних труб згідно представлених кошторисів і договорів та гарантує розрахунковий термін експлуатації труб у випадку їх передчасного виходу з ладу, компенсувати всі витрати, пов’язані з ремонтними роботами та їх заміною, а також забезпечити аварійний запас труб в кількості 17 штук.

Поставка труб здійснена відповідачем його транспортом згідно товарно-транспортних накладних від 28.04.2004 року, 15.06.2004 року, 14.09.2004 року, 28.09.2004 року, 11.10.2004 року, 30.11.2004 року, 28.12.2004 року, 16.02.2005 року, 23.03.2005 року, 06.04.2005 року.

Документи на поставку та передачу труб, паспорти на поставлені труби свідчать про те, що поставлені відповідачем труби дійсно не відповідали якості труб, необхідних позивачу за умовами договору. Однак позивач не виконав рекомендацій своїх спеціалістів, а після переговорів з директором відповідача та обговорення ситуації на технічній нараді, використав поставлені відповідачем труби у виробничій діяльності.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, з огляду на наступне.

Договір, на підставі якого заявлені позивачем позовні вимоги, за правовою природою є договором поставки, який укладений до набуття чинності Господарським кодексом України.

Згідно ч.2 п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України (далі –ГК України) до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Таким чином, суд вважає, що до спірних правовідносин застосовуються положення ГК України, у тому числі положення щодо правового регулювання договору поставки (ст.ст. 264-271 ГК України).

1. Щодо позовних вимог про стягнення збитків у вигляді витрат на обстеження реакційних труб, заявлених в сумі 186 993,42 грн.

Відповідно до ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно п.п. 5, 6 ст.268 ГК України у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми. У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Відповідно до п.6 ст.265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) про договір купівлі-продажу.

Позивач, знаючи, що поставлені відповідачем реакційні труби не відповідають договірним технічним характеристикам, необхідних йому труб, не виконав передбачені договором умови щодо прийняття труб по якості відповідно до Інструкції П-7, прийняв їх та використав у виробництві. Отже діяв на власний ризик.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, згідно ст. 225 ГК України, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обстеження позивачем реакційних труб в експертних установах було пов’язане із проведенням чергового капітального ремонту, а не перевіркою якості встановлених на власний ризик інших за технічною характеристикою труб, що поставив відповідач, отже сплату коштів за дослідження не можна вважати збитками, що заподіяні з вини відповідача.

2. Щодо заявленого позивачем штрафу за поставку неякісної продукції в сумі 151 905,00 грн.

Відповідач вважає пропущеним строк позовної давності для захисту порушеного права щодо відповідальності за поставку неякісного товару.

Згідно ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:

- про стягнення неустойки (штрафу, пені);

- у зв'язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу).

Згідно ст. 681 ЦК України до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Відповідно до умов Договору (п.4.3) продавець (відповідач у справі) гарантував якість і надійність продукції, при умові дотримання покупцем вимог по збереженню, експлуатації продукції, що поставляється, на протязі вісімнадцяти місяців із дня постачання.

Лист директора відповідача про зміну гарантійного строку експлуатації труб, на який посилається позивач, суд не приймає до уваги, оскільки: по-перше, гарантійний строк у договорі визначений до труб, які повинні відповідати вимогам ТУ 26-02-1095-88, а поставлені були інші труби, які використані позивачем у господарській діяльності; по-друге, сторонами не виконаний порядок зміни умов договору встановлений ст. 188 ГК України та п. 8.2 Договору.

З огляду на викладені обставини справи, суд вважає, що встановлений ст.258 ЦК України строк позовної давності з вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом не встановлено поважних причин пропущення строку позовної давності та обставин для його відновлення, відповідач вимагає застосування строків позовної давності, отже ці позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав спливу строку позовної давності.

3. Щодо позовних вимог про стягнення вартості 19 неякісних реакційних труб в сумі 759 525,00 грн.

У матеріалах справи відсутні докази, з якої конкретно поставленої партії труб позивач визнав 19 неякісними. Перевірка якості труб здійснена в ході капітального ремонту на підприємстві 30 жовтня 2006 року. Згідно умов договору гарантійний строк експлуатації труб встановлений 18 місяців. За доводами позивача 15 труб відпрацювали 17280 годин, тобто 720 днів, або майже 24 місяці. Таким чином, закінчився гарантійний строк, протягом якого можливе виявлення недоліків та усунення їх продавцем. Позивач не навів доказів, які б свідчили, про дату, місце встановлення труб, які поставив відповідач, на виробництві позивача, що унеможливлює встановлення недоліків труб з вини відповідача. Окрім цього, встановлений ст.258 ЦК України строк позовної даності для вимог у зв'язку з недоліками проданого товару сплив (виявлено 30.10.2006 року, позов заявлено 05.11.2007 року).

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.49, 82-84 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

СУДДЯ                                                                                Н.М.Курченко