КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2007                                                                                           № 27/302

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Коваленка В.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача Гайдук О.О. (довіреність від 24.04.2007р. № 473);

від відповідача Пустовіт А.О. (довіреність від 19.06.2007р. № 1.11-622);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморськіавіалінії"

на рішення Господарського суду м.Києва від 08.08.2007

у справі № 27/302

за позовом                               Державне підприємство "Український авіаційний метеорологічний центр"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморськіавіалінії"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 179730,87 грн.

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.08.2007р. у справі                                       № 27/302 позов Державного підприємства „Український авіаційний метеорологічний центр” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько-середземноморські авіалінії” про стягнення 179 730,87 грн. задоволено частково; стягнуто заборгованість                 у розмірі 167 347,36 грн., пеню в сумі 12 203,48 грн., державне мито – 1 795,49 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу – 117,88 грн.;                          у задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю „Українсько-середземноморські авіалінії” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення.

Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.                          Скаржник зазначає, що вказані порушення полягають в тому, що Державне підприємство „Український авіаційний метеорологічний центр” було позбавлене права звертатися з даним позовом до господарського суду з огляду на ту обставину,                           що господарським судом вже розглядався спір між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав, що підтверджується ухвалою господарського суду міста Києва                     від 21.03.2007р. у справі № 9/61.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько-середземноморські авіалінії” висловився за задоволення апеляційної скарги, представник Державного підприємства „Український авіаційний метеорологічний центр” просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -  без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Державним підприємством „Український авіаційний метеорологічний центр” (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько-середземноморські авіалінії” (далі по тексту – відповідач) 179 730,87 грн., в тому числі заборгованість у розмірі 167 347,36 грн. та пеню в сумі                 12 383,51 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав зобов’язання в частині оплати послуг, наданих позивачем на підставі укладеного сторонами договору про надання послуг з метеорологічного забезпечення польотів повітряних суден                               від 02.02.2006р. № 31-2006.

Задовольняючи позовні вимоги Державного підприємства „Український авіаційний метеорологічний центр”, місцевий господарський суд встановив,  що 02.02.2006р. був укладений договір про надання послуг з метеорологічного забезпечення польотів повітряних суден № 31-2006 (а.с. 17-19), предметом регулювання якого стали відносини сторін з приводу метеорологічного забезпечення позивачем на замовлення позивача вильотів та посадок повітряних суден на аеродромі „Бориспіль”, а також забезпечення метеопідготовки до польоту в ДП „УАМЦ”.

У ході виконання зобов’язань за названим договором в період з жовтня по грудень 2006 року включно позивач надав відповідачу обумовлені послуги загальною вартістю 167 347,36 грн., що підтверджується складеними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Б-00000954, № Б-000000955, № Б-00001056, № Б-00001057,                              № Б-00001154, № Б-00001155 (а.с. 10-15).

Встановивши, що відповідач вартість наданих позивачем послуг не оплатив, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 167 347,36 грн.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно положень Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901); якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903).

Згідно умов укладеного сторонами договору про надання послуг відповідач зобов’язався протягом трьох банківських днів після підписання акту здачі-приймання наданих послуг перерахувати виконавцю кошти та в будь-якому разі здійснити кінцевий розрахунок за минулий місяць не пізніше 25-го числа поточного місяця (пункт 3.2); підставою для оплати вартості наданих у відповідному місяці послуг є підписаний сторонами акт здачі-приймання наданих послуг (пункт 3.3).

Докази належного виконання зобов’язань з оплати вартості наданих послуг в матеріалах справи відсутні. Відповідач факт надання позивачем послуг не заперечує, контррозрахунок щодо заявлених позовних вимог та докази належного виконання власних зобов’язань суду не представив.

Враховуючи наявні матеріали справи, виходячи з викладених норм чинного законодавства й положень договору, господарський суд вважає правильною позицію позивача у справі, який вважає наявним з боку відповідача порушення зобов’язання щодо здійснення оплати вартості придбаного товару.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 167 347,36 грн.

Висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені слід визнати обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно положень Господарського кодексу України пеня є господарською штрафною санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання (частина 1 статті 230); штрафні санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором, якщо їх розмір не визначено законом (частина 4 статті 231).

Згідно пункту 5.2 укладеного сторонами договору про надання послуг у разі порушення пункту 3.2 цього договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,2 % від несвоєчасно внесеної суми; розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно положень Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” від 22.11.1996р. N 543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (стаття 1); розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3).

У цьому зв’язку заслуговує на увагу розрахунок пені, здійснений місцевим господарським судом з урахуванням обмеження щодо її розміру, передбаченого статтею 3  Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що місцевий господарський                суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення пені в сумі 12 203,48 грн.                    та відмовив у задоволенні вимог про стягнення решти пені, нарахованої понад визначений чинним законодавством розмір.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків господарського суду першої інстанції не спростовують.

Викладений в апеляційній скарзі довід про те, що господарським судом вже розглядався даний спір між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав, колегія суддів вважає помилковим і таким, що ґрунтується  на неправильному розумінні й тлумаченні норм господарсько-процесуального законодавства.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2007р. у справі № 9/61 залишено без розгляду позов Державного підприємства „Український авіаційний метеорологічний центр” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько-середземноморські авіалінії” про стягнення 171 937,07 грн., в тому числі 167 347,36 грн. заборгованості та 4 589,71 грн. пені, на підставі укладеного сторонами договору про надання послуг з метеорологічного забезпечення польотів повітряних суден                               від 02.02.2006р. № 31-2006.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2007р. зазначену ухвалу залишено без змін.

За переконанням скаржника, порушення позивачем норм процесуального права виразилося в тому, що останній не оскаржив зазначені судові рішення до Вищого господарського суду, а натомість після залишення позову без розгляду повторно звернувся з ним до господарського суду.

Втім, надана скаржником юридична оцінка факту неоскарження у касаційному порядку судових рішень не узгоджується з положеннями статті 81 Господарського процесуального кодексу України, частиною 4 якої передбачено право позивача знову звернутися до господарського суду в загальному порядку з позовом після усунення обставин, що зумовили його залишення без розгляду.

Крім того, така хибна позиція скаржника націлена на обмеження встановленого статтею 1 Господарського процесуального кодексу України права суб’єкта господарювання на звернення до господарського суду з вставленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

На таких підставах колегія суддів Київського апеляційного господарського суду доходить висновку про те, що рішення місцевого господарського суду постановлено при повному з’ясуванні обставин справи, порушення норм матеріального  чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі відсутні, мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від08.08.2007р. у справі                                     № 27/302 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько-середземноморські авіалінії” - без задоволення.

Справу № 27/302  повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена                    у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

26.10.07 (відправлено)