КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2007                                                                                           № 33/221

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин  Н.В.

суддів:            Калатай  Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:           Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - Шептун В.В. – представник за довіреністю № 386 від 24.10.2007 р.,

Турковський В.О. – представник за довіреністю № 420 від 17.09.2007 р.

від відповідача -Сапунов М.О. – представник за довіреністю № 20 від 13.08.2007 р.,

Жуков М.О. – представник за довіреністю № 22 від 08.11.2007 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Юнекс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.09.2007

у справі № 33/221 (Мудрий С.М.)

за позовом                               Акціонерного комерційного банку "Юнекс"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства  "Райффайзен Банк Аваль"

про                                                  стягнення 11578,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача 11578,79 грн., з яких 1472,88 грн. (291,66 доларів США за курсом НБУ 505 гривень за 100 доларів США) – заборгованість по процентах за фактичну кількість користування кредитом, 10105,91 грн. (2001,17 доларів США за курсом НБУ 505 гривень за 100 доларів США) - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

Рішенням від 27.09.2007 р. господарський суд міста Києва у позові відмовив повністю з тих підстав, що сума кредиту та відсотків за користування кредитними коштами за Генеральною угодою про порядок міжбанківських операцій № 04/63-151 ГС від 05.03.2007 р. відповідачем відправлені вчасно; що списання коштів банком-кореспондентом відповідача Raiffeizen Zentralbank Oesterreich AG Vienna було виконано вчасно – 01.06.2007 р.; що переказ коштів було проведено через зазначений у підтвердженні банк-кореспондент позивача – „Сітібанк НА”, Нью Йорк, США; що повідомлення за формою 910 та 202 свідчать про те, що прострочення виконання платежу сталося внаслідок неналежного виконання доручення з боку „Сітібанк Н.А”, Нью Йорк, США, який списав кошти з коррахунку відповідача на рахунок АКБ „Юнекс” 05.06.2007 р.; що „Сітібанк Н.А”, Нью Йорк, США не є банком-кореспондентом відповідача і останній за його дії не відповідає; що за відсутністю порушення відповідачем умов Генеральної угоди вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасне перерахування коштів та невиконання взятих на себе зобов’язань є безпідставними.

Позивач, не погодившись з зазначеним рішенням, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі № 33/221 від 27.09.2007 р. як такого, що суперечить вимогам чинного законодавства і підлягає скасуванню, і ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

Як на підставу для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та задоволення його вимог позивач послався на те, що судом невірно було встановлені підстави перерахування міжбанківського кредиту та зазначено дату терміну повернення вищезазначеного кредиту, оскільки зазначений в рішенні термін повернення кредиту – 01.09.2006 р. не відповідає дійсності; що рішення суду першої інстанції не може бути об’єктивним, оскільки в описовій його частині суд застосував щодо „Райффайзен Централбанк Остеррайх АГ” вираз „наш банк-кореспондент”; що з роздруківки перемов ділерів по угоді в системі Reuters Dealing, яка є фактом, що підтверджує укладення угоди і на підставі якої відбувалася дана угода, перерахування коштів на рахунок АКБ „Юнекс” мало бути здійснене через зазначений у цьому документі Банк з часом повернення до 16 години 01.06.2006 р., в той час як відповідач перерахував їх о 17.35, чим порушив умови угоди про надання міжбанківського валютного кредиту; що в порушення п. 2.1 Генеральної угоди, згідно якому датою валютування – датою, коли сума платежу, що передбачена суттєвими умовами угоди, має бути зарахована на кореспондентський рахунок Сторони-отримувача, є 01.06.2007 р., кошти за цією угодою були повернені на рахунок АКБ „Юнекс” 05.06.2007 р., а відсотки – лише 08.06.2007 р. у розмірі, що не відповідає фактичній кількості користування кредитними коштами.

У поясненнях від 06.12.2007 р. № 1678-11 позивач послався також на те, що через надані відповідачем у повідомленні за формою 202 помилкові інструкції, Raiffeizen Zentralbank Oesterreich AG, Vienna, АТ платіжним дорученням доручив Сitibank N.A., NY, USA списати і зарахувати грошові кошти на один і той саме рахунок в одному і тому самому банку, чого тот не міг виконати, бо така інструкція заздалегідь помилкова, а відповідно, не міг ці кошти затримати. З огляду на що, на думку позивача, грошові кошти весь час знаходилися в Raiffeizen Zentralbank Oesterreich AG, Vienna, АТ на рахунку до з’ясування, тому заяви відповідача щодо затримка платежів з вини Сitibank N.A., NY, USA є безпідставними; що вказана в виписках по кореспондентському рахунку позивача дата валютування 01.06.2007 р. не може прийматись до уваги як доказ виконання зобов’язань відповідачем, скільки фактичне зарахування відбулося 05.06.2007 р. та 08.06.2007 р.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечує з тих підстав, що відповідач виконав усі свої зобов’язання як сторона Генеральної угоди про порядок міжбанківських операцій № 04/63-151 ГС від 05.03.2007 р.; що згідно п. 4.1 Генеральної угоди сума кредиту та відсотки за фактичну кількість днів користування коштами були перераховані відповідачем вчасно у встановлений термін та відповідно вказаних реквізитів; що списання коштів на користь позивача банком-кореспондентом відповідача Райффайзен Централбанк Остеррайх АГ” було виконано вчасно; що прострочення виконання платежу сталося внаслідок неналежного виконання доручення з боку „Сітібанк Н.А.”, Нью Йорк, США, який не є банком-кореспондентом відповідача і за дії якого відповідач не відповідає.

Крім того, відповідач посилається на те, що повідомлення за формою 202 Райффайзен Централбанк Остеррайх АГ” він направив об 11-56 і порушення п. 3.2 Генеральної угоди не було, а час 17-37 у відзиві на позов ним зазначено помилково, на доказ чого додав до відзиву на апеляційну скаргу копію СВІФТ-повідомлення за формою 202; що допущені судом першої інстанції в тексті рішення механічні описки не впливають на вирішення спору по суті і не можуть бути підставою для оскарження та скасування рішення суду; що термін „дата валютування” відноситься до зарахування позивачем як Кредитором коштів відповідачу як Позичальнику і не відноситься до суті спору, оскільки згідно п. 4.1 Кредитної угоди, відповідач зобов’язується по закінченні користування міжбанківським кредитом перерахувати позивачу основну суму кредиту і сплатити відсотки за користування.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, з урахуванням правил ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно яким апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила наступне.

05.03.2007 р. між Акціонерним комерційним банком «Юнекс» та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено Генеральну угоду про порядок проведення міжбанківських операцій  № 04/63-151 ГС (далі – Генеральна угода), якою визначені загальні умови і порядок здійснення операцій на міжбанківському валютному і грошовому ринках та відповідальність Сторін за цими операціями.

Відповідно до п. 3.2 Генеральної угоди, угода вважається укладеною, якщо Сторони погодили істотні умови угоди, і висловили згоду на її укладання. Істотні умови угоди обумовлюються Сторонами під час її укладання. При цьому роздруківка перемовин дилерів в системі Рейтерс Ділинг є фактом, що підтверджує укладання угоди. Форми Рейтерс-повідомлень встановлені Додатком до Генеральної угоди.

Згідно з п. 4.1 Генеральної угоди, у відповідності до укладених на підставі Генеральної угоди угод щодо надання міжбанківських кредитів, Кредитор зобов’язаний у погоджений Сторонами термін зарахувати кошти на користь Позичальника в розмірі погодженої Сторонами суми міжбанківського кредиту за вказаними Позичальником реквізитами, а Позичальник зобов’язується по закінченні користування міжбанківським кредитом перерахувати Кредитору основну суму МБК і сплатити проценти за користування МБК.

Пунктом 4.2 Генеральної угоди Сторони погодили перелік істотних умов угоди, до яких віднесено: суму і валюту МБК; строк надання МБК (дата видачі і повернення МБК); процентну ставку; платіжні інструкції.

На підставі вказаних положень Генеральної угоди, 31.05.2007 р. між Сторонами відбулось укладення угоди про надання міжбанківського кредиту, за якою позивач як Кредитор надав відповідачу як Позичальнику 500 000 доларів США на строк з 31.05.2007 р. до 16 год. 00 хв. 01.06.2007 р. зі сплатою 5,25% річних.

При цьому, позивачем були надані відповідачу такі платіжні інструкції щодо повернення МБК: до Bank of New York,  New York US BIC IRVTUS3NXXX або до RAIFFEISEN ZENTRALBANK OESTERREICH AG VIENNA ACC. 4 RZBAATWW через банк-посередник CITIBANK N.A. ACC. 10920871 CITIUS33.

Як випливає з тексту СВІФТ-повідомлення за формою 320, позивач і відповідач домовились, що датою валютування (value date) є 31.05.2007 року, а датою повернення кредиту (maturity date) – 01.06.2007 р.

01.06.2007 р. об 11 год. 56 хв. СВІФТ-повідомленням за формою 202 відповідач доручив Райффайзен Централбанк Остерайх АГ перерахувати основну суму кредиту в розмірі 500 000 доларів США і процентів за користування кредитом в сумі 72,92 долара США на користь позивача через банк-посередник – Сітібанк згідно наданих позивачем платіжних інструкцій.

Факт виконання Райффайзен Централбанком Остерайх АГ доручення і списання 01.06.2007 р. суми кредиту і процентів з рахунку відповідача підтверджений виписками за формою 950 від 01.06.2007 р. та від 04.06.2007 р.

Таким чином, відповідачем були повністю дотримані умови п. 4.1 Генеральної угоди та угоди про МБК від 31.05.2007 р., зокрема, в частині строку і порядку повернення МБК.

Згідно п. 4.3 Генеральної угоди проценти по МБК нараховуються в валюті угоди за фактичну кількість днів користування грошовими коштами.

Як свідчать матеріали справи, фактична кількість днів користування коштами відповідачем склала 1 день. За таку кількість днів користування і були відповідачем сплачені проценти позивачу.

З огляду на те, що зобов’язання відповідача за Генеральною угодою полягає в тому, щоб своєчасно по закінченні користування міжбанківським кредитом перерахувати Кредитору основну суму МБК і сплатити проценти за користування МБК, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів того, що зарахування на рахунок позивача 05.06.2007 р. кредиту і 08.06.2007 р. відсотків сталося з вини відповідача або його банку-кореспонденту, судова колегія не може погодитися з доводами позивача стосовно порушення відповідачем дати валютування та, відповідно, періоду користування відповідачем кредитними коштами, тому вимоги стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами більш, ніж за один день, та пені за порушення умов угоди сторін задоволенню не підлягають як недоведені та такі, що не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладене вище, Київський апеляційний господарський суд не вбачає правових підстав для скасування рішення господарського суду міста Києва від 27.09.2007 р. у справі № 33/221, яким позивачу повністю відмовлено у його вимогах.

При цьому, припущення позивача у поясненнях від 06.12.2007 р. № 1678-11, що Raiffeizen Zentralbank Oesterreich AG, Vienna, АТ платіжним дорученням доручив Сitibank N.A., NY, USA списати і зарахувати грошові кошти на один і той саме рахунок в одному і тому самому банку, і що грошові кошти весь час знаходилися в Raiffeizen Zentralbank Oesterreich AG, Vienna, АТ на рахунку до з’ясування, не підтверджуються жодним документальним доказом, а тому до уваги колегією суддів не приймаються.

Описка в описовій частині рішення суду першої інстанції у даті повернення кредиту (01.09.2006 р. заміст 01.06.2007 р.), на думку колегії суддів, не свідчить про те, що судом першої інстанції невірно були встановлені підстави перерахування міжбанківського кредиту, на що посилається позивач, і на вирішення спору сторін по суті не впливає.

Той факт, що суд першої інстанції в описовій частині рішення застосував щодо „Райффайзен Централбанк Остеррайх АГ” вираз „наш банк-кореспондент” не свідчить, на думку колегії суддів, про необ’єктивність суду першої інстанції, на що послався позивач у апеляційній скарзі, оскільки з огляду на зміст п. 4.1 Генеральної угоди, навіть із таким формулюванням, що його застосував суд першої інстанції, не виникає сумнівів, що в даному випадку йдеться про „Райффайзен Централ банк Остеррайх АГ” як банк-кореспондент відповідача, а не суду.

Крім того, на випадок виявлення в рішенні описок, що не зачіпають суті рішення, Господарським процесуальним кодексом України (ст. 89) передбачений порядок їх виправлення, в тому числі, за заявою сторони.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Юнекс" на рішення господарського суду м. Києва від 27.09.2007 р. у справі № 33/221 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 27.09.2007 р. у справі № 33/221 залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи № 33/221.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Калатай  Н.Ф.

Пашкіна С.А.

21.12.07 (відправлено)