ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2007 Справа № 4/227

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменко І.М. –доповідач

суддів: Джихур О.В., Голяшкіна О.В.

при секретарі судового засідання: Прокопець Т.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Бойченюк Кирил Володимирович представник, довіреність №1/24-09 від 24.09.07;

від відповідача: Депутатов Віталій Валентинович представник, довіреність №09/08-07 від 13.08.07;

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства “Кривбас-Цемент-Груп”, м.Кіровоград

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 10 серпня 2007 року у справі № 4/227

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Альфа-Донецьк”, м.Дніпропетровськ

до приватного підприємства “Кривбас-Цемент-Груп”, м.Кіровоград

про стягнення 182 287,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 10.08.07р. у справі № 4/227 (суддя Хилько Ю.І.) позов задоволено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду доказів погашення боргу в сумі 176000 грн.

Не погодившись з рішенням господарського суду від 10.08.07р., відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду, посилаючись на те, що рішення було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме суд не врахував, що позивач здійснив поставку мінімальної партії товару, а не всього товару, як зумовлено умовами договору, а відповідач зобов’язаний розрахуватися тільки при отриманні всього товару.

В своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі надуманими та такими, що не відповідають обставинам справи, а прийняте рішення обґрунтованим та основаним на законі. Просить залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, Між сторонами 10.05.2007 року було укладено договір купівлі- продажу №107 ( в подальшому договір), за умовами якого згідно до п.1.1 продавець зобов'язався поставити товар, а покупець (п.2.1) зобов'язався прийняти товар на складі в м.Кіровоград та провести оплату отриманого товару згідно до п.5.2 договору протягом одного дня по факту отримання товару.

У відповідності до п.7.3 договору передбачалась відповідальність покупця за несвоєчасне проведення оплати товару у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості неоплоченого товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в оплаті за отриманий але не оплачений товар до дня фактичної оплати.

На виконання умов договору позивач 14.05.2007 року поставив відповідачу товар –поліетилен 15803- 020 “Салават” в кількості 20 тонн на загальну суму 176000 грн.

Однак, в порушення умов договору, відповідач не провів оплату за отриманий товар, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 176000 грн.

Відповідач не надав доказів погашення заборгованості ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій.

Згідно ст.265 Господарського кодексу України до правовідносин поставки, які не врегульовані цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Таким чином, господарський суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під дію глави 54 Цивільного кодексу України. Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач прийняв товар повністю, але не виконав свої зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639,655,691 ЦК України підтверджують що це саме договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна, вартість - визначені в видатковій накладній (а.с. 14).

На користь відносин купівлі-продажу свідчить і застереження в документах на отримання товару про ціну з ПДВ.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання..

Спір фактично виник через небажання відповідача провести оплату поставленого позивачем товару. Укладений між сторонами договір та норми діючого законодавства не містять підстав для звільнення відповідача від обов'язку виконати зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Позивач правомірно просить стягнути наявний борг в розмірі 176000 грн. з відповідача на підставі ст. 526 ЦК України, зобов’язання має бути виконано в натурі.

Суд першої інстанції правильно задовольнив вимоги позивача, щодо стягнення пені за несвоєчасне проведення оплати вартості отриманого товару, виходячи зі змісту п. 7.3. Договору про розмір пені не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в оплаті за отриманий але не оплачений товар до дня фактичної оплати. Період за який проводиться нарахування пені визначено правильно з 16.05.2007 по 10.07.2007 року та враховано, що розмір облікової ставки НБУ змінювався та складав з 16.05.2007 року по 31.05.2007 року 8,5%, а з 01.06.2007 по 10.07.2007 року склав 8 %. Отже, розрахунок пені в розмірі 4421 грн. 12 коп. проведено правильно, вимоги в цій частині є обґрунтовані, тому з відповідача правильно стягнуто пеню в розмірі 4421 грн. 12 коп.

За таких обставин судова колегія Дніпропетровського апеляційного господарського суду не знаходить достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.08.07р. у справі № 4/227 –залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного підприємства „Кривбас-Цемент-Груп”, м. Кіровоград –без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя                                                              О.В. Джихур

Суддя О.В. Голяшкін