СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

20 грудня 2007 року

Справа № 2-30/1669-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Ткаченка М.І.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

позивача: Солдатова О.Ю. за довіреністю №4 від 03.07.06; Букініч О. Є. за довіреністю №5 від 07.08.06 у с/з 06.12.07 та 20.12.07, Прокопенко Л.І. за довіреністю № 11 від 19.12.07 - у с/з 20.12.07;

відповідача: у с/з 06.12.07 - не з'явився; Краснопьорова В.О. за довіреністю за № 54 від 24.01.07 - у с/з 20.12.07;

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі АР Крим на постанову господарського суду АР Крим (суддя Ловягіна Ю.Ю.) від 09 липня 2007 року у адміністративній справі № 2-30/1669-2007А

за позовом           Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі АР Крим (вул. Совєтська, 11, Красногвардійське, 97000)

до           Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Джанкой (вул. Інтернаціональна, 48, Джанкой, 96100)

про зобов'язання відповідача прийняти до відшкодування 279403,62 грн. шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат на виплату та доставку пенсій

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду, адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

22 грудня 2006 року Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському р-ні АРК звернулося до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Джанкой і просило зобов'язати відповідача прийняти до відшкодування суму не відшкодованих витрат на виплату та доставку пенсій з інвалідності внаслідок втрати годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у розмірі 279403,62 грн. за період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року, шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачена пенсія з інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і пенсії у випадку втрати годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (а.с. 3-6).

Заявою від 06 липня 2007 року за № 3945/19–09–25 позивач зменшив суму вимоги на 4362,49 грн., так як відповідач прийняв до заліку пенсію, виплачену Кравцову В.Ф., просив зобов’язати відповідача прийняти до відшкодування суму заборгованості 275041,13 грн. за період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року (а.с. 98-99).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не приймає до відшкодування суми виплачених пенсій з інвалідності, призначених на підставі статті 26 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, чим порушує норми законодавства, посилаючись на те, що травми одержані на території колишніх Республік СРСР, а також не передано справи потерпілих до Фонду.

Відповідач у відзиві заперечував проти позову з підстав, що законодавство України не передбачає законних підстав для відшкодування ПФУ грошових сум, витрачених на виплату пенсій постраждалим до того часу, доки підприємства чи ПФУ не передадуть справи з виплат до Фонду, позивач не надав доказів того, що справи постраждалих на вказану суму були передані страхувальниками до Фонду.

Стаття 35 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” передбачає певний перелік документів, які передаються страхувальниками до Фонду для розгляду справи з страхових випадків. А право осіб на вказані виплати виникають лише при подачі до Фонду необхідних документів і прийняття Фондом відповідного рішення. А такі документи до Фонду не передавалися.

Крім того, Правлінням Пенсійного Фонду України та Правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України була прийнята Постанова від 03 березня 2003 року за № 5-4, якою затверджений Порядок № 5–4/4 від 04 березня 2003 року, яким передбачено відшкодування таких витрат на централізованому рівні. Крім того, позивач вже звертався до господарського суду з позовом про стягнення суми 50893,81 грн. за період з 01 квітня 2001 року і рішенням у справі № 2–23/5736–2004 від 01березня 2005 року у позові було відмовлено. Дане рішення залишено без змін в касаційному порядку, тому, провадження у справі підлягає припиненню згідно пункту 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 18-20).

Постановою господарського суду АР Крим від 09 липня 2007 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 130-134).

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському р-ні АРК просить скасувати постанову суду, як прийняту в порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Розпорядженням керівництва суду від 06 грудня 2007 року суддя Антонова І.В. у зв'язку з хворобою, замінена на суддю Ткаченка М.І.

06 грудня 2007 року судова колегія відклала розгляд справи на 20 грудня 2007 року у зв'язку з клопотанням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Джанкой, надісланим до початку розгляду справи телеграмою.

20 грудня 2007 року у судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення.

Судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 58 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року за № 1058, пункту 1.1 Положення „Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах”, затвердженого наказом Пенсійного фонду від 30 квітня 2002 року за № 8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції від 21 травня 2002 року за № 442/6730, Пенсійний фонд України, управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Підпунктами "г" і "д" пункту 1 статті 21 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” за №1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону “Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” за №2272-ІІІ від 22 лютого 2001 року, Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку цьому Фонду документи, що підтверджують право працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків, на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Таким чином, обов'язок Фонду зі сплати страхових виплат виникає при належному підтвердженні права на такі страхові виплати.

Як вбачається з тексту постанови суду першої інстанції, позивач не надав господарському суду доказів того, що справи постраждалих передані страховиками відповідачу, у зв'язку з чим суд відмовив у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким твердженням суду, у зв’язку з наступним.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 8 вищезгаданого Закону виплата пенсій здійснюється із коштів Пенсійного фонду України, яка формується за рахунок коштів, які відраховуються підприємствами і організаціями та громадянами на заходи соціального страхування.

Стаття 81 даного Закону передбачає, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Підпункт 3 пункту 3 Заключних положень розділу XI Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» свідчить, що передача документів, підтверджуючих право працівників на страхові виплати, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати і послуг, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків за актом.

Судова колегія погоджується з висновками суду, що джерелом фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, є страхові внески, які Фонд одержує від підприємств, установ, організацій. Ніяких дотацій з боку держави Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не одержує, тому вимоги Пенсійного фонду на компенсацію виплачених пенсій у зв'язку з інвалідністю і втратою годувальника, можлива за умов передачі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві особистих справ потерпілих виходячи з наступного.

Пунктом 2 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що Фонд сплачує виплати страхових внесків і надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, які підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на виплати таких страхових внесків і соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують одержувати відповідні виплати від свого працедавця, Пенсійного фонду України і Фонду соціального страхування України. При цьому, кошти, що виплатили потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом в рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, а між страхувальниками з інших видів страхування і Фондом надалі здійснюються відповідні розрахунки.

Статтею 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що відшкодування відбувається за справами, переданими Фонду.

Крім того, господарський суд вірно посилається на те, що «Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій з інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тоді як він не регулює спірних питань про зобов'язання відповідача про стягнення суми виплат шляхом включення їх до акту щомісячної звірки».

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України і правління Фонду соціального страхування від нещасних випадку на виробництві і професійних захворювань України №5-4/4 от 04 березня 2003 року та зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України за № 376/7697 від 16 травня 2003 року.

В основу цього механізму покладено щомісячне проведення органами Пенсійного фонду України з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа, наступного за звітним (пункт 5). Акти цих звірок подаються головним управлінням Пенсійного фонду України та управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа, наступного за звітним, подають її Пенсійному фонду України та Фонду страхування від нещасних випадків України (пункт 6).

Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного за звітним (пункт 7).

Таким чином, у зазначеному Порядку відшкодування витрат передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України, незалежно від того чи є предметом спору стягнення понесених витрат у зв’язку з виплатою пенсій чи спонукання до прийняття до відшкодування сум понесених витрат, чи стягнення коштів.

Джерелом фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є страхові внески, які Фонд отримує від підприємств, установ, закладів (страхувальників стосовно Закону). Ніяких дотацій з боку держави Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не отримує, тому, виплата Пенсійному фонду пенсій у зв’язку з каліцтвом та втратою годувальника можлива лише при умовах передання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві особистих справ потерпілих.

Вищевказаний Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій з інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, застрахованим відповідно до Закону № 1105-Х1V, у тому числі добровільно застраховані, і потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування збитку раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування збитку, заподіяного працівникам внаслідок травми на виробництві або професійного захворювання, пов'язаного з виконанням ними трудових зобов'язань.

Судова колегія зазначає, що згаданий Порядок не врегульовує спірних питань щодо зобов’язання відповідача відшкодовувати суми виплат шляхом включення їх до акту щомісячної звірки, а тому в разі ухилення Фонду соціального страхування від нещасних випадків від включення таких виплат до актів звірки, Пенсійному фонду слід звертатися з вимогою про стягнення суми виплат, які мають вирішуватися в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом пред’явлення вимог про зобов’язання відповідача прийняти до відшкодування суму витрат шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат на виплату та доставку пенсій.

З акту звірки, наявного у матеріалах справи, слідує, що більшість осіб, які одержують пенсії з інвалідності, отримали травми на території країн СНГ (а.с.57-59).

Дане питання чітко регулюється Угодою "Про гарантію прав громадян держав –учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року.

Згідно статті 1 вказаної вище Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, надаючи пенсійне забезпечення. Взаємні розрахунки між державами можуть провадитися тільки на підставі двосторонніх договорів.

Винятків з виконання вищезгаданих обов'язків з яких-небудь причин, нормами чинного законодавства не передбачено.

Не приймаються судовою колегією до уваги і посилання апелянта на те, що є рішення господарського суду № 2 –23/5736 –2004, яким вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, так як з представлених в матеріали справи процесуальних документів вбачається, що позивач звертався з позовом про стягнення коштів, в даній справі позивач просить зобов’язати відповідача прийняти до відшкодування суму не відшкодованих витрат на виплату та доставку пенсій, шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачена пенсія. Тобто, підстава та предмет позову по даній справі відрізняється від позову, розглянутому в справі № 2 –23/5736 –2004 (а.с. 22, 24 –25).

За наведених вище обставин судова колегія вважає, що господарський суд дійшов вірного висновку, що позивачем не дотримано встановленого порядку вирішення питання щодо відшкодування сум, які є предметом позову.

Враховуючи викладене, постанова місцевого господарського суду прийнята без порушення і при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, викладені в рішенні суду висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі АР Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду АР Крим від 09 липня 2007 року у адміністративній справі № 2-30/1669-2007А залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис                    З.Д. Маслова

Судді                                                  підпис                    В.А. Лисенко

підпис                    М.І. Ткаченко