СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

04.12.2007

Справа №2-7/15263-2007

За позовом Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго» (95026, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А)

До відповідача Суб'єкта
підприємницької діяльності
ОСОБА_1(95000, м. Сімферополь, АДРЕСА_1)

Про стягнення 628, 22 грн.

Суддя ГС АРК І. І. Дворний

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - Омельченко Г.В.
-  ю/к., дов. № 20-3/2761 від
07.09.2007р. .

Від відповідача - не з'явився

Суть справи: Орендне підприємство
«Кримтеплокомуненерго» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення   628,22 грн.

Позовні вимоги мотивовані
порушенням відповідачем своїх обов'язків по повній та своєчасній вартості
поставленої йому позивачем за договором №1284 від 05.03.2002 р. теплової
енергії, у зв'язку з чим заборгованість СПД ОСОБА_1перед ОП
«Кримтеплокомуненерго» за період листопад 2005 р. - вересень 2007 р.
складає  628,22 грн., яка до часу подачі
позову до суду в добровільному порядку не погашена.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про
час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою
кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,  підстав для відкладення розгляду справи не
вбачається.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у
порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

05.03.2002 р. між Орендним
підприємством «Кримтеплокомуненерго»
(Теплопостачальна організація) та Суб'єктом  підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Споживач)
був укладений договір на постачання теплової енергії №1284, за яким
Теплопостачальна організація зобов'язується відпускати Споживачу теплову
енергію в договірних обсягах, а Споживач - оплачувати її вартість.

Відповідно до п. 11 Договору
теплова енергія сплачується в строк  до 5
числа  місяця, який настав,  протягом всього року по тарифам, визначеним у
відповідності з рішенням Ради Міністрів Ар Крим.

Підставою для сплати є
платіжна  вимога Теплопостачальна
організація.

П. 26  Договору передбачено, що цей договір вступає
в силу з 05.03.2002 р. та діє по 05.03.2007 р.

Згідно з п. 26 Договору
передбачено, що він укладається строком на п'ять років з дня його підписання та
вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку
договору не буде повідомлено письмово однією із сторін про припинення або зміну
договору та при повній оплаті за опалюваний сезон..

Сторони не представили суду доказів
припинення дії вказаного договору або зміни його умов, у той час як відповідно
до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством України
доведення такого роду фактів. Таким чином, суд приходить до висновку, що на
момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173
Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що
виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у
сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України,
визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої
сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати
від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору
та  вимог  цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться. Аналогічне положення стосовно господарських
зобов'язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
цим Кодексом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем належним чином виконувались прийняті на себе обов'язки за договором
на надавались послуги з постачання теплової енергії, однак вартість наданих
послуг СПД ОСОБА_1 оплачувалася несвоєчасно та не в повному обсязі, через що
заборгованість відповідача перед ОП «Кримтеплокомуненерго» за період листопад
2005 р. - вересень 2007 р. складає
628,22 грн.

Відповідач  всупереч вимогам статей 33, 34 ГПК України не
представив доказів оплати вартості наданих йому послуг.  При таких обставинах  матеріалами справи підтверджується факт
невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті наданих йому послуг за договором
№1284 від 05.03.2002 р., через що  вимоги
позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі  628,22 грн. підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з
відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82-85  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2. Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1(95000, м.
Сімферополь, АДРЕСА_1) на користь Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго»
(95026, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А, ідентифікаційний код 03358593)
заборгованість у розмірі 628,22 грн., 102,00
державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.Видати наказ після набрання
судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.