КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2007                                                                                           № 7/3

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва А.М.

суддів:                                         Зубець Л.П.

Гарник Л.Л.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Пасєка О.С. – директор

Вербич С.К. – дов. № 04 від 22.01.2007 р.

від відповідача -Кондратенко В.М. дов. № 25 від 02.02.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "СТИР ЛТД"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.02.2007

у справі № 7/3 (Якименко М.М.)

за позовом                               Державне підприємство "Київський механічний завод Міністерства оборони України"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "СТИР ЛТД"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 36825,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2007 р. у справі №7/3 позов задоволено повністю: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТИР ЛТД" на користь Державного підприємства "Київський механічний завод Міністерства оборони України" - 33 270 грн. 39 коп. - основного боргу, 266 грн. 16 коп. - збитків від інфляції, 448 грн. 47 коп. -3% річних, 2 840 грн. 29 коп. - пені, 368 грн. 25 коп. - державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “СТИР ЛТД”, подало апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати, та відмовити у задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, інших доводів для скасування рішення місцевого суду не надано.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва – без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши всі доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, рішення суду, колегією встановлено наступне.

Між позивачем та відповідачем укладено Договір № 36 від 17.10.2005 на виготовлення та поставку продукції, відповідно до умов якого позивач зобов'язався виготовити та поставити відповідачу металоконструкції орієнтовною вагою 93 440 кг, а відповідач зобов'язався їх прийняти та оплатити.

На виконання умов договору позивач виготовив та відвантажив відповідачу металоконструкції на загальну суму 303 270,39 грн., що підтверджується накладними та довіреностями.

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково, а саме 08.09.2006 оплатив отриману продукцію на загальну суму 270 000,00 грн.

Таким чином, на час звернення до суду, основний борг відповідача за договором складає 33 270, 39 грн.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України).

Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що місцевим судом обґрунтовано задоволено вимоги позивача та стягнуто з відповідача 33 270, 39 грн. суми основного боргу за договором.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Чинне законодавство не містить обмежень щодо даного виду відповідальності.

Таким чином, цілком обґрунтовані є вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 266,16 грн. - індексу інфляції та 448,47 грн. 3% річних, відповідно до розрахунку заборгованості доданого до матеріалів справи, нарахованих позивачем за прострочення виконання зобов'язання.

Згідно п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування санкцій, передбачених чинним законодавством або договором.

Відповідно до п.7.2 договору за несвоєчасну сплату продукції, що виготовлена за його замовленням, відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожний день прострочення.

Позивачем наданий розрахунок пені відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно якого розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки, розрахунок пені підтверджений матеріалами справи та відповідає умовам договору, відтак, судова колегія вважає, що місцевим судом обґрунтовано задоволено вимоги позивача та стягнуто з відповідача суму в розмірі 2 840,29 грн.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних доказів на підтвердження того, що заборгованість за договором не погашена ним в зв’язку з поставкою позивачем недоброякісної продукції.

З урахуванням зазначеного, а також того, що інші висновки суду першої інстанції вірні та відповідають чинному законодавству, підстав для скасування рішення у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “СТИР ЛТД” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 22.02.2007 року у справі № 7/3 - без змін.

Головуючий суддя                                                                      Лосєв А.М.

Судді                                                                                          Зубець Л.П.

Гарник Л.Л.