КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2007                                                                                           № 43/328

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Коваленка В.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

позивача - Ігнатьєв Е.О. (дов. від 09.08.2007 р., б/н);

відповідача - Чиханцов М.А. (дов. від 05.09.2007 р, № 17);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Орендного підприємства "6-й Київський авторемонтний завод"

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.08.2007

у справі № 43/328

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛО"

до                                                   Орендного підприємства "6-й Київський авторемонтний завод"

про                                                  стягнення 21416,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.08.2007 року у справі № 43/328 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “КЛО” (далі – позивач, ТОВ “КЛО”) до Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” (далі – відповідач, ОП “6-й Київський авторемонтний завод”) про стягнення 21 416,83 грн. позов задоволено. Так, стягнуто з Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КЛО” 11 959,00 грн. основного боргу, 1 002,59 грн. пені, 2 255,47 грн. інфляційних нарахувань, 2 948,79 грн. 50% річних, 214,17 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням суду, Орендне підприємство “6-й Київський авторемонтний завод” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято господарським судом м. Києва з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме, суд першої інстанції не врахував, що видаткові накладні, які містяться в матеріалах справи не мають посилання на договір; крім того, до прийняття оскаржуваного рішення позивач перерахував відповідачу 11 959,00 грн. на підставі виставлених рахунків.

Товариство з обмеженою відповідальністю “КЛО”, надало письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому спростовує наведені в ній доводи та просить залишити апеляційну скаргу Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” без задоволення, а спірне рішення від 15.08.2007 року – без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2007 року апеляційну скаргу Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11 год. 20 хв. 15.10.2007 року.

15.10.2007 року в судове засідання з’явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи сторони повідомлені належним чином.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2007 року, керуючись ч. 1 ст.. 38 та п. 3 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 14 год. 00 хв. 12.11.2007 року та зобов’язано сторони надати належним чином засвідчені копії рахунків-фактур від 28.04.2005 року № ЦБКЛ-005668, від 06.05.2005 року № ЦБКЛ-006091 та від 13.05.205 року № ЦБКЛ-006531.

12.11.2007 року в судове засідання в апеляційній інстанції з’явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених в ній підстав та просив скасувати оскаржуване рішення і відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача доводи апеляційної скарги заперечив та просив апеляційну скаргу Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” без задоволення, а спірне рішення від 15.08.2007 року – без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмового відзиву на неї, проаналізувавши додатково надані докази, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

01.09.2004 року ТОВ “КЛО” (Продавець) уклало договір № 369 поставки нафтопродуктів при відстрочці платежу з ОП “6-й Київський авторемонтний завод” (Покупець), згідно умов якого Продавець зобов’язується передати Покупцеві нафтопродукти відповідної якості, а Покупець оплачує і приймає нафтопродукти щомісяця, за ціною, встановленою згідно ст.. 2 даного договору, - по бланках внутрішнього обігу Продавця, в асортименті, кількості і за цінами, зазначеними у накладній та/або акті прийому-передачі, що є невід’ємною частиною цього договору, на умовах відстрочки платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ “КЛО” поставило нафтопродукти ОП “6-й Київський авторемонтний завод” про що свідчать видаткові накладні від 28.04.2005 року № ЦБКЛ–0004357 на суму 1 770,00 грн., від 06.05.2005 року № ЦБКЛ-0004819 на суму 4 799,00 грн., від 13.05.2005 року № ЦБКЛ-0005223 на суму 5 390,00 грн.

Вказані видаткові накладні виписані ТОВ “КЛО” на підставі рахунків-фактур від 28.04.2005 року № ЦБКЛ-005668, від 06.05.2005 року № ЦБКЛ-006091, від 13.05.205 року № ЦБКЛ-006531.

Відповідно до довіреностей від 128.04.2005 року № 750654, від 06.05.2005 року № 750701, від 13.05.2005 року № 750747, ОП “6-й Київський авторемонтний завод” отримало зазначені нафтопродукти.

У зв’язку із неоплатою ОП “6-й Київський авторемонтний завод” поставлених нафтопродуктів, 29.12.2006 року ТОВ “КЛО” направило на адресу відповідача претензію № 01-14/311 на суму 27 130,61 грн.

Оскільки ОП “6-й Київський авторемонтний завод” не сплатило зазначену у претензії суму. ТОВ “КЛО” звернулось з позовом до суду про стягнення суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та відсоткових нарахувань за невиконання умов договору № 369 в розмірі 21 416,83 грн.

Відповідно до ст.. 173 Господарського кодексу України (далі – ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, згідно ст. 174 ГК України, є господарський договір.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які є одним із видів господарських зобов'язань, - це цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ст.. 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ “КЛО” дійсно поставило ОП “6-й Київський авторемонтний завод” нафтопродукти, а ОП “6-й Київський авторемонтний завод” прийняло зазначену продукцію, але не оплатило її.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що ані видаткові накладні, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, ані рахунки-фактури на підставі яких були виписані видаткові накладні, що були надані позивачем на виконання ухвали суду апеляційної інстанції, не містять жодного посилання на договір від 01.09.2004 року № 369.

Відповідач в апеляційній скарзі заперечує, що дані нафтопродукти були поставлені ТОВ “КЛО” згідно договору від 01.09.2004 року № 369.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст.. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Позов – це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб’єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Позов складається із трьох елементів: предмет, підстава та зміст.

Так, відповідно до позовної заяви, підставою для звернення ТОВ “КЛО” до господарського суду про стягнення суми боргу було саме невиконання умов договору.

Оскільки з наданих сторонами доказів, що містяться в матеріалах справи, не слідує, що нафтопродукти були поставлені відповідачу на підставі договору від 01.09.2004 року № 369, то судова колегія вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Матеріали справи не містять клопотання заінтересованої сторони щодо зміни підстав позову або клопотання щодо виходу за межі позовних вимог.

Таким чином, господарський суд м. Києва, задовольняючи позовні вимоги, вийшов за їх межі, оскільки стягнення суми за поставлені ОП “6-й Київський авторемонтний завод” нафтопродукти на підставі видаткових накладних та рахунків-фактур не є підставою, згідно якої позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку апеляційної інстанції ТОВ “КЛО” не доведено свої позовні вимоги в повному обсязі, а тому вони не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд не повно з’ясував  обставини справи та не дав їм належної правової оцінки, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі, та є підставою для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 – 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” задовольнити повністю.

2.          Рішення господарського суду м. Києва від 15.08.2007 року по справі № 43/328 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “КЛО” до Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” про стягнення 21 416,83 грн. скасувати повністю.

3.          Прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “КЛО” до Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” про стягнення 21 416,83 грн. відмовити повністю.

4.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “КЛО” (юридична адреса: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 2, поштова адреса: 04074, м. Київ, вул. Ярослава Івашкевича, 6-8-А; р/р 43 в АБ “Національні інвестиції”, м. Київ, МФО 300498, ідентифікаційний номер 21563629) на користь Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” (03065, м. Київ, вул. І. Лепсе, 10, р/р 1510 в філії Жовтневий ПІБ, МФО 322067, ) 112,80 грн. державного мита.

5.          Справу № 43/328 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

15.11.07 (відправлено)