АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2007
№ 30/240

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:

За участю секретаря

представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Федь В.П. (дов. № 9079 від
03.12.2007р.);

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи за зустрічним
позовом: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
18.01.2005

у справі № 30/240

за позовом                               Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

до                                                   Державний
комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва

третя особа           Державний інститут по проектуванню
підприємств промисловості будівельних матеріалів "Південдіпробудм"

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Діпробудм"

про
усунення перешкод в користуванні нежитловим примішенням

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного комітету України з питань
регуляторної політики та підприємництва про усунення перешкод в користуванні
нежитловим приміщенням площею 253 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ,
АДРЕСА_1.

Державний комітет України з питань
регуляторної політики та підприємництва звернувся із зустрічним позовом про
визнання недійсним договору № 1 на оренду нежитлового приміщення № 1 від
23.04.2003р. та договору на суборенду нежитлового приміщення № 3 від
07.05.2003р. і виселення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 із займаного ним орендованого приміщення площею 253 кв. м,
розташованого за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.01.2005р. у справі

№ 30/240 в задоволенні первісного
позову відмовлено повністю, зустрічний позов задоволено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням
місцевого господарського суду позивач за первісним позовом звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати повністю
та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити повністю, а в
задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідачем за первісним позовом
надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погодився з доводами скарги
та просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без
змін, зазначивши, що спірні договори оренди та суборенди укладені без
погодження з Фондом державного майна України, а отже є нечинними згідно Закону
України “Про оренду державного та комунального майна”.

Фондом державного майна України
надано пояснення по апеляційній скарзі, в яких зазначено, що Фондом не
надавалось погодження на укладення спірних договорів оренди та суборенди.

Ухвалою Київського апеляційного господарського
суду від 13.04.2005р. строк розгляду апеляційної скарги було продовжено.

Третьою особою-1 надано пояснення,
в яких зазначено, що спірні договори на оренду нежитлового приміщення № 1 від
23.04.2003р. та договір на суборенду нежитлового приміщення № 3 від
07.05.2003р. були розірвані за взаємною згодою сторін

Третьою особою-2 надано пояснення,
в яких зазначено, що спірні договори на оренду нежитлового приміщення № 1 від
23.04.2003р. та договір на суборенду нежитлового приміщення № 3 від 07.05.2003р.
були розірвані за взаємною згодою сторін, у зв'язку з чим підтримано зустрічні
позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 31.05.2005р. провадження у справі було зупинено до
вирішення питання про порушення досудового слідства по факту підробки напису
про погодження Фондом державного майна України на договорі оренди № 1 на оренду
нежитлового приміщення від 23.04.2003р., укладеного між Інститутом
“Південдіпробудм” та ТОВ “Діпробудм”.

Відповідно до розпорядження
Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2007р.
№ 01-23/3/989 склад судової колегії було змінено. Справу № 30/240 передано для
здійснення апеляційного провадження колегії у складі головуючого судді
Сотнікова С.В., суддів Дикунської С.Я., Дзюбка П.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.11.2007р. провадження у справі поновлено у зв'язку
надходженням до апеляційного господарського суду постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України від
17.10.2007р. та матеріалів господарської справи № 30/240.

Ухвалами від 20.11.2007р.,
04.12.2007р. та 18.12.2007р. розгляд справи відкладався відповідно до статті 77
Господарського процесуального кодексу України.

В день слухання справи представники
позивача та третіх осіб в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не
повідомили. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного
повідомлення учасників судового процесу про час та місце проведення судового
засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити
перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку
за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та третіх
осіб.

Колегія суддів, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення
представника відповідача за первісним позовом, вважає, що апеляційна скарга
позивача за первісним позовом підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
23 квітня 2003 року між Державним інститутом по проектуванню підприємств
промисловості будівельних матеріалів “Південдіпробудм” та Товариством з
обмеженою відповідальністю “Діпробудм” було укладено договір № 1 на оренду
нежитлового приміщення, відповідно до умов якого ТОВ “Діпробудм” було надано
право строкового сплатного користування нежитловими приміщеннями загальною
площею 361,0 кв. м. (98,41 кв. м. - під ресторан, 108,0 кв. м. - під казино,
154,59 кв. м. - під офіс), розташованими на першому поверсі будівлі, що
знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, з правом передання вказаних
приміщень в суборенду.

Згідно Акта від 30.05.2003р.
орендодавець - Інститут “Південдіпробудм” здав, а орендар - ТОВ “Діпробудм”
прийняв нежитлове приміщення на 1-му поверсі будівлі Інституту
“Південдіпробудм” площею 361 кв. м.

07 травня 2003 року між ТОВ
“Діпробудм” та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
було укладено договір № 3 на суборенду нежитлового приміщення, відповідно до
умов якого останньому в строкове сплатне користування було передано нежитлове
приміщення площею 253 кв. м. (98,41 кв. м - під ресторан, 154,59 кв. м - під
офіс), розташоване на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Згідно Акта від 30.05.2003р.
суборендодавець - ТОВ “Діпробудм” здав, а суборендар - СПД - фізична особа
ОСОБА_1. прийняв нежитлове приміщення на 1-му поверсі будівлі Інституту
“Південдіпробудм” площею 253 кв. м.

Пунктом 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 06 серпня 2003 року № 1220 “Деякі питання розміщення
державних установ та організацій”, будинок по вАДРЕСА_1 у м. Києві разом з
господарськими спорудами було передано до сфери управління Державного комітету
з питань регуляторної політики та підприємництва. Передача адміністративного
будинку оформлена Актом прийняття-передачі від 02.10.2003р.

Відповідно, позивач за зустрічним
позовом, з дати передачі йому будівлі, набув всіх прав балансоутримувача
будинку та прибудинкової території на праві оперативного управління, що
знаходяться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, і став правонаступником Інституту
“Південдіпробудм” в договорі № 1 на оренду нежитлового приміщення від
27.05.2003 року.

Площа приміщень, переданих ТОВ
“Діпробудм”, на умовах Договору № 3 на оренду нежитлового приміщення від
23.04.2003 року, становить 361 кв. м.

Відповідно до абз. 4 ст. 5 Закону
України “Про оренду державного та комунального майна” орендодавцями є:
підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого
майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне підприємство, а з
дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті (Фонд
державного майна України, його регіональні відділення та представництва), -
також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та
нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м.

Отже, передача нежитлового
приміщення в оренду, що перевищує площу 200

кв. м., згідно з абзацом четвертим
статті 5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, повинна
бути погоджена з Фондом державного майна України або його регіональними
відділеннями чи представництвами.

В матеріалах справи міститься
примірник договору № 1 на оренду нежитлового приміщення від 23.04.2003р.,
укладеного Інститутом “Південдіпробудм” та ТОВ “Діпробудм”, на якому є погодження
Фонду державного майна України від 24.04.2003р.

Згідно з довідкою № 132/тд експерта
Відділу криміналістичних експертиз відділення криміналістичного дослідження
документів, грошей та почерку Науково-дослідного експертно-криміналістичного
центру при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України,
встановлено, що відбиток печатки Фонду державного майна України та підпис
заступника Голови Фонду - Григоренка Євгена Миколайовича, нанесених в правому
верхньому куті першої сторінки договору № 1 на оренду нежитлового приміщення
від 23.04.2003р. є оригінальними.

Зазначена обставина також
встановлена у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від
17.10.2007р. о/у ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві Харченка
С.А.

Посилання позивача за зустрічним
позовом на службову записку Фонду державного майна України від 28.04.2005р. №
16.2.445 про те, що договір № 1 на оренду нежитлового приміщення від
23.04.2003р. не погоджувався колегією суддів до уваги не приймається, оскільки
спростовується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що договір № 1 на оренду нежитлового приміщення від
23.04.2003р. не відповідає статті 5 Закону України “Про оренду державного та
комунального майна”, ст. 203 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим
підлягає визнанню недійсним згідно ст. 215 Цивільного кодексу України є
помилковим та спростовується матеріалами справи.

Будь-яких інших підстав для
визнання договору № 1 на оренду нежитлового приміщення від 23.04.2003р.
недійсним позивачем за зустрічним позовом не наведено як і не надано доказів на
їх підтвердження.

За таких обставин, апеляційна
колегія не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Державного комітету
України з питань регуляторної політики та підприємництва про визнання недійсним
договору № 1 на оренду нежитлового приміщення від 23.04.2003р. та договору № 3
на суборенду нежитлового приміщення від 07.05.2003р.

Разом з тим, вимоги позивача за
первісним позовом про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням,
на думку колегії суддів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Як було зазначено вище, між ТОВ
“Діпробудм” та СПД - фізичною особою ОСОБА_1. було укладено договір № 3 на суборенду
нежитлового приміщення від 07.05.2003р., відповідно до умов якого останньому в
строкове сплатне користування було передано нежитлове приміщення площею 253 кв.
м, розташоване на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Зазначений договір суборенди
укладений на підставі погодження Інституту “Південдіпробудм” від 24.04.2003р. №
316-5 та договору № 1 на оренду нежитлового приміщення від 23.04.2003р.,
укладеного між ТОВ “Діпробудм” та Інститутом “Південдіпробудм”.

Згідно п. 5.1 договору № 1 на
оренду нежитлового приміщення від 23.04.2003р. орендар має право передавати
орендоване приміщення в суборенду з погодженням орендодавця, при цьому строк
суборенди не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Пунктом 10.1 зазначеного договору
оренди, цей договір вступає в дію з 06.05.2003р. і діє до 06.05.2006р. включно.

Відповідно до п. 10.1 договору № 3
на суборенду нежитлового приміщення від 07.05.2003р., цей договір набуває
чинності з 08.05.2003р. і діє до 06.05.2006р. включно.

Згідно п. 10.4, 10.5 розірвання
цього договору допускається за взаємною згодою сторін. Цей договір може бути
розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у випадках, передбачених
чинним законодавством.

Отже застосування судом першої
інстанції ст. 782 Цивільного кодексу України до даних правовідносин із
зазначенням того, що договір суборенди вважається розірваним з 10.02.2004р. є
помилковим, оскільки договором передбачено, що він може бути розірваний на
вимогу однієї із сторін лише за рішенням суду. Доказів на підтвердження
існування судового рішення про розірвання договору № 3 на суборенду нежитлового
приміщення від 07.05.2003р. сторонами не надано.

Таким чином, безпідставним є
застосування до позивача за первісним позовом наслідків розірвання договору
суборенди - повернення орендованого приміщення орендодавцю згідно ст. 27 Закону
України “Про оренду державного та комунального майна”.

Відповідно до ст. 28 Закону України
“Про оренду державного та комунального майна” орендареві забезпечується захист
його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом,
встановленим законодавством щодо захисту права власності. Орендар може зажадати
повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення
перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і
юридичними особами, включаючи орендодавця.

Згідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріалами справи підтверджується
та не заперечується відповідачем за первісним позовом, що останнім чиняться
перешкоди позивачу у користуванні суборендованим майном, а отже колегія суддів
вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про зобов'язання відповідача усунути
перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням загальною площею 253 кв. м, що
знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, яке передано в суборенду Суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 згідно договору суборенди
нежитлового приміщення № 3 від 07.05.2003р.

З врахуванням вищевикладеного,
колегія суддів відзначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи неправильно застосовано норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, що є
беззаперечною підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого
господарського суду з одночасним ухваленням нового у відповідності до вимог
чинного матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційна колегія вважає, що
позивачем надано достатньо належних та беззаперечних доказів на підтвердження
позовних вимог, разом з тим погоджуючись з доводами, що викладені в апеляційній
скарзі, вважає, що скарга позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
державне мито покладається: при задоволенні позову - на відповідача, при
відмові в позові - на позивача, при частковому задоволенні позову - на обидві
сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача за первісним
позовом підлягає стягненню на користь позивача 127,50 грн. витрат по сплаті
державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Згідно із ч. 2 ст. 99 ГПК України
апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 зазначеного
Кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103,
105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва
від 18.01.2005р. у справі № 30/240 скасувати повністю.

3.          Прийняти нове рішення.

4.          Первісний позов задовольнити
повністю.

Зобов'язати Державний комітет
України з питань регуляторної політики та підприємництва усунути перешкоди в
користуванні нежитловим приміщенням загальною площею 253 кв. м, що знаходиться
за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, яке передано в суборенду Суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 згідно договору суборенди
нежитлового приміщення № 3 від 07.05.2003р.

5.          В задоволенні зустрічного позову
відмовити повністю.

6.          Стягнути з Державного комітету
України з питань регуляторної політики та підприємництва на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 127 (сто двадцять сім) грн.
50 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

7.          Видачу відповідного наказу доручити
Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 30/240 повернути
Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

28.12.07 (відправлено)