КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2007                                                                                           № 35/149-42/75-7/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:            Вербицької О.В.

Смірнової  Л.Г.

при секретарі:           Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -                    ЄнікЄ.В.

від відповідача -          НемирськаІ.А.

від третьої особи -          1. Тютюнник В.Я., 2. не з'явились, 3. Самойленко К.В.,

4. не з'явились

від прокурора -                    не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанія “Нафтогаз України”

на рішення Господарського суду м.Києва від 07.06.2007

у справі № 35/149-42/75-7/16 (Якименко М.М.)

за позовом                               Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанія “Нафтогаз України”

до                                                   Українське державне підприємство "Укртрансаміак"

треті особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача                     1.Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

2.Державна податкова адміністрація України

3.Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача                     Міністерство промислової політики України

Дочірня компанія "Укртрансгаз"

про                                                  стягнення 8334812,48 грн.

за участю          Генеральної прокуратури України

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернулася до господарського суду з позовом до Українського державного підприємства “Укрхімтрансаміак” про стягнення 8 334 812,48 грн. заборгованості за договором № 10-59 від 29.01.1999 на постачання природного газ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2007 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги повністю. Позивач вважає, що рішення прийняте без повного з’ясування обставин, що мають суттєве значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційна інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, прийшов до наступного.

29.01.1999 між позивачем як правонаступником Дочірньої компанії “Торговий дім “Газ України” та Українським державним зовнішньоекономічним підприємством “Укрзовнішхімпром” було укладено договір № 10-59 на постачання природного газу. Відповідно до умов договору позивач зобов’язався передати останньому в 1999 році природний газ, зароблений НАК “Нафтогаз України” за транзит російського природного газу через територію України, а той, у свою чергу, прийняти газ та передати його підприємствам-переробникам для вироблення мінеральних добрив та поставки фосфоровмісної сировини згідно п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1953 від 10.12.1998 “Про забезпечення сільськогосподарських товаровиробників матеріально-технічними та фінансовими ресурсами в 1999 році”.

Також, 11.02.1999, 30.03.1999 та 14.09.1999 укладено додаткові угоди до договору № 10-59 в частині обсягів та вартості природного газу, що передається.

Позивачем поставлено відповідачу природного газу на 63 260 076, 17 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість поставленого природного газу відшкодовувалася шляхом зарахування вимог держбюджету до позивача по податкових зобов’язаннях та обов’язкових платежів та дотацій з держбюджету. В зв’язку з цим, сума відшкодування вартості поставленого природного газу обмежена відповідними сумами зобов’язань позивача перед бюджетом. Позивачем проведено взаємозаліки на загальну суму 54 925 263, 69 грн.

Виходячи з вище наведеного позивач вважає, що йому не оплачено поставленого ним природного газу на 8 334 812, 48 грн.

Як вбачається з договору № 10-59, відносини позивача та Українського державного зовнішньоекономічного підприємства “Укрзовнішхімпром” виникли на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1953 від 10.12.1998 “Про забезпечення сільськогосподарських товаровиробників матеріально-технічними та фінансовими ресурсами в 1999 році”.

На виконання вище зазначеної постанови Кабінету Міністрів України спільним наказом Міністерства агропромислового комплексу України, Міністерства фінансів України, Міністерства промислової політики України, Державним комітетом України по матеріальних резервах № 48/25/27/25 від 28.01.1999 було затверджено Порядок забезпечення сільськогосподарських товаровиробників мінеральними добривами та засобами захисту рослин у 1999 році.

Умовами спірного договору, постановою Кабінету Міністрів України № 1953 від 10.12.1998, Порядком забезпечення сільськогосподарських товаровиробників мінеральними добривами та засобами захисту рослин у 1999 році не було встановлено обов’язку Українського державного зовнішньоекономічного підприємства “Укрзовнішхімпром” щодо оплати за одержаний та переданий підприємствам-переробникам природний газ.

Отже, вищевказаними нормативними актами, а також постановами Кабінету Міністрів України № 557 від 08.04.1999 “Про відшкодування втрат підприємств нафтогазової промисловості та підприємств Міністерства енергетики внаслідок виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.1998 № 1953”, № 934 від 07.06.2000 “Про затвердження Порядку проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, природний газ, житлово-комунальні послуги та послуги водопостачання і водовідведення” також не встановлено обов’язку щодо оплати природного газу, переданого за спірним договором, а встановлений порядок розрахунків шляхом зарахування недоїмки позивача з платежів, а за її відсутності-належних платежів до бюджету.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком з суду першої інстанції, що Українське державне зовнішньоекономічне підприємство “Укрзовнішхімпром” виконало зобов’язання за договором № 10-59 на пстачання природного газу від 29.01.1999 та передало природний газ підприємствам – переробникам

Українське державне зовнішньоекономічне підприємство “Укрзовнішхімпром” ліквідоване з 28.02.2002, що підтверджується повідомленням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 10/22 від 28.02.2002, довідкою Київського міського управління статистики № 497 від 07.03.2002.

Відповідно до ст. 223 ЦК УРСР, зобов’язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора). Законодавством Союзу РСР або Української РСР виконання зобов’язання ліквідованої юридичної особи може бути покладено на іншу юридичну особу. Аналогічні положення містяться у ст. 609 ЦК України.

Отже, таким чином доказів правонаступництва Українського державного підприємства “Укрхімтрансаміак” за зобов’язаннями Українського державного зовнішньоекономічного підприємства “Укрзовнішхімпром” за спірним договором в матеріалах справи відсутні та не надані позивачем, а спосіб розрахунку за поставлений позивачем природний газ не врегульовано нормативне - правовими актами Кабінету Міністрів України та центральними органами виконавчої влади, тому судом першої інстанції обґрунтовано у задоволенні позову у відповідності до вимог ст. 16 ЦК України відмовлено в позові.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному разі це стосується відповідача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він просив скасувати рішення суду першої інстанції. На підставі викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанія “Нафтогаз України” та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2007 - відсутні.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанія “Нафтогаз України” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2007 - без змін.

Матеріали справи № 35/149-42/75-7/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Смірнова  Л.Г.