ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2007 р.

Справа №  6/683/07

за позовом
ТОВ “Укртрейдагро” м.Миколаїв

до відповідача
ДПІ у Центральному р-ні м.Миколаєва

про
Скасування рішень

Суддя                                                                                                       Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                                    Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

Від відповідача
Плахотна О.М.

Прокурор
Порошина Н.Г.

Суть спору: За результатами перевірки (акт №260/23-300/32188685 від 19.12.2006р.) податковою службою 10.01.2007р. прийняті податкові повідомлення –рішення:

- №0/0, яким визначено суму податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 559425грн. та 279857грн. штрафних санкцій

Суму зобов’язання в частині 144365грн. і відповідно 50% штрафних санкцій визначено внаслідок включення до валових витрат суми 577462грн., сплаченої як компенсація вартості товарів (послуг), отриманих від ТОВ “Еталон С.В.” і ТОВ “Сольданс” м. Київ, реєстрація яких, установчі та інші документи, у т.ч. щодо здійснення господарських операцій, визнані судами недійсними. (а. с. 96, 81).

Зобов’язання в частині 78904грн. і відповідно 50% штрафних санкцій визначено внаслідок включення до валових витрат суми 315617грн.., сплаченої як компенсація вартості товарів (послуг), отриманих від ДАП “Меридіан Транс”;

- №/0 яким визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1307776грн. та 653888грн. штрафних санкцій.

Суму зобов’язання в частині 534793грн. і відповідно 50% штрафних санкцій визначено внаслідок включення до податкового кредиту сум податку по податковим накладним від ТОВ “Еталон С.В.”, ТОВ “Сольданс”, ТОВ “Раут- С”, ТОВ “Полюс С.В.” і ТОВ “Авеста –2003”(Розрахунок а.с.182), свідоцтва платника податку яких анульовано після отримання позивачем податкової накладної.

Зобов’язання в частині 202690грн. і відповідно 50% штрафних санкцій визначено внаслідок включення до податкового кредиту сум податку по податковим накладним від ТОВ “Прейс-Сіт”, ТОВ “Еталон С.В.”, ТОВ “Екрайд”, ТОВ “Квебек” і ТОВ “Солікс ЛТД”, свідоцтва платника податку яких анульовано до отримання позивачем податкової накладної.

Зобов’язання в частині 263444грн. і відповідно 50% штрафних санкцій визначено внаслідок включення до податкового кредиту сум податку по податковим накладним від ДАП “Меридіан Транс”(62290грн.) і ПП “Сельсінтехпостач”(201154грн.).

По ДАП “Меридіан Транс” включено безпідставно, оскільки в реєстрі платників на додану вартість підприємства з таким номером не існує, ідентифікаційний код на відтиску печатки, по якому можливо б було встановити існування такого підприємства, визначити неможливо.

ПП “Сельсінтехпостач” знаходиться на обліку в ДПІ Франківського р-ну м. Львова, проте дані про таке підприємство з таким податковим номером, як в податковій накладній, в довідково-пошуковій системі податкових інспекцій України відсутні.

Товариство звернулося з позовом (з урахуванням уточнень) про скасування рішень в зазначеній частині, посилаючись на те, що визнання недійними установчих і інших документів поставщика не може бути  підставою для невключення до податкового кредиту сум сплаченого йому податку.

Факт здійснення отримання від перелічених суб’єктів підприємницької діяльності товарів (послуг) і їх оплату підтверджується наданими під час перевірки документами –накладними, податковими накладними, касовими ордерами актами виконаних робіт з цими суб’єктами.

Відповідач позов не визнав з підстав, зазначених в рішенні і акті перевірки. Крім того, заперечував факт здійснення господарських операцій, за якими позивачем визначені податкові зобов’язання.

Прокурор підтримав заперечення відповідача.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи. Вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. виходячи з такого.

1. По рішенню №0/0.

Як вбачається з рішень загальних судів по ТОВ “Еталон С.В.” і ТОВ “Сольданс” м. Київ (а.с. 96, 81), зазначені в установчих документах засновники цих товариств фактично їх не створювали, підприємницькою діяльності (в т.ч. укладанням і виконанням цивільно - правових договорів) не займались і не надавали на це повноважень в установленому порядку будь - яким іншим особам.

Отже позивач не міг отримати товари і послуги від ТОВ “Еталон С.В.” і ТОВ “Сольданс”.

Враховуючи,  що товари і послуги могли бути фактично отримані від інших осіб, які видавали себе за представників ТОВ “Еталон С.В.” і ТОВ “Сольданс”, судом  запропоновано сторонам надати документи (крім оформлених з ТОВ “Еталон С.В.” і ТОВ “Сольданс” м. Київ), які б прямо чи опосередковано підтверджували б отримання цих товарів і послуг або їх використання.

Проте позивач не надав таких документів, зазначивши, що для підтвердження факту таких операцій достатньо документів оформлених з ТОВ “Еталон С.В.” і ТОВ “Сольданс”.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України від 28.12.1994  № 334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” валові витрати виробництва - це  сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), отриманих на виконання укладених цивільно –правових договорів (п.1.31 Закону).

Таким чином, оскільки позивач не міг отримати товарів і послуг від ТОВ “Еталон С.В.” і ТОВ “Сольданс” і не надав доказів фактичного отримання товарів і послуг, витрати позивача не можуть вважатися компенсацію товарів і послуг і не підлягають включенню до валових витрат.

2. По рішенню № /0.

Відповідно до пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997  № 168/97-ВР “Про податок на додану вартість” податковий кредит формується на підставі податкових накладних виданих поставниками товарів і послуг (зареєстрованими як платники ПДВ) за умови наявності факту здійснення господарських операцій з цими поставниками. (Постанови ВС України від 26.09.2006р. і від 21.11.2006р., а.с. 190, 199).

Як вбачається з рішень загальних судів по ТОВ “Сольданс”, ТОВ “Еталон С.В.” , ТОВ “Раут –С”, ТОВ “Полюс С.В.”, ПП “Авеста - 2003“ і ТОВ “Прейс (а.с. 96,81,99,83,92,85), зазначені в установчих документах засновники цих товариств фактично їх не створювали, підприємницькою діяльності (в т.ч. укладанням і виконанням цивільно - правових договорів) не займались і не надавали на це повноважень в установленому порядку будь - яким іншим особам.

Отже позивач не міг отримати товари і послуги від ТОВ “Еталон С.В.” і ТОВ “Сольданс”, тобто  факт здійснення господарських операцій з цими поставниками не підтверджено.

Рішення прийнято правомірно також і по  ТОВ “Екрайд”, ТОВ “Солікс ЛТД”, ТОВ “Квебек” і  ДАП “Меридіан Транс”.

ТОВ “Екрайд”, ТОВ “Солікс ЛТД”, ТОВ “Квебек” - оскільки на дату надання податкової накладної були виключені з реєстру платників податку на додану вартість.

Підприємства з таким номером, як ДАП “Меридіан Транс”, в реєстрі платників на додану вартість не існує. На наданих позивачем документах, ідентифікаційний код на відтиску печатки, по якому можливо б було встановити існування такого підприємства і відповідно його реєстрацію як платника ПДВ, визначити неможливо.

Задоволенню підлягають вимоги щодо  скасування рішення в частині визначення зобов’язання  по операціям з 201154грн. з ПП “Сельсінтехпостач”, оскільки податковою службою, при наявності даних про існування такого підприємства і відсутність заперечень щодо факту здійснення операцій, не встановлено чи є ПП “Сельсінтехпостач” зареєстрованим платником податку на додану вартість.

Тобто рішення прийнято без встановлення обставин, що мають значення для прийняття такого рішення (п.3 ч.3 ст.2 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В  :

Позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення –рішення ДПІ у Центральному р-ні м. Миколаєва №/0 від 10.01.2007р. в частині визначення 201154грн. зобов’язання по податку на додану вартість  і 100577грн. штрафних санкцій.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
О.В.Ткаченко