АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

15.05.07
Справа  № 5/2358-18/54А

м.
Львів

Львівський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
- судді                                                  Галушко Н.А.

суддів
Процика Т.С.

Юрченка
Я.О.

розглянувши
апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Броди (далі СПД
-ф. о. ОСОБА_1,      м. Броди)

на постанову Господарського суду
Львівської області від 07.02.2007 року

у
справі № 5/2358-18/54А

за
позовом: СПД -ф. о.
ОСОБА_1, м. Броди

до відповідача: Державної податкової
інспекції у Бродівському районі,
м. Броди (далі ДПІ у Бродівському районі, м. Броди)

про визнання нечинними податкових повідомлень
-рішень

за
участю представників:

від
позивача -ОСОБА_2
-представник,

від
відповідача -Наконечна
С.І. -завідувач юридичного сектору, Строкун О.М. - завідувач сектору контрольно
-перевірочної роботи відділу оподаткування фізичних осіб.

Постановою
Господарського суду Львівської області від 07.02.2007 року у справі №
5/2358-18/54А у задоволенні позовних вимог СПД -ф. о. ОСОБА_1, м. Броди до ДПІ
у Бродівському районі, м. Броди про визнання недійсними податкових повідомлень
- рішень № /0/42 від 16.12.2006 року та №/0/2 від
06.06.2006 року - відмовлено.

При
винесенні постанови господарський суд першої інстанції виходив з того, що
висновки, викладені в акті перевірки щодо визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість відповідають обставинам та матеріалам справи;
органом державної податкової служби правомірно визначено суму податкового
зобов'язання з прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності, оскільки
заперечень щодо неправомірності висновків, викладених в акті перевірки, з
приводу заниженого валового доходу в поданій декларації про доходи за ІІ
квартал 2004 року у відповідності із поданими деклараціями по податку на додану
вартість, позивачем не було заявлено та пояснено, що дійсно в зазначених
деклараціях містяться помилки.

СПД -ф.
о. ОСОБА_1, м. Броди подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги повністю,
посилаючись на те, що господарським судом першої інстанції неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що судом
першої інстанції при прийнятті постанови порушено норми Закону України «Про
податок на додану вартість» та Декрету КМУ «Про прибутковий податок з
громадян».

Розглянувши
матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення
представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Державною
податковою інспекцією проведено планову документальну перевірку СПД -ф.о.
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства про оподаткування, про що
складено акт № 113 від 16.12.2005 року.

На
підставі даного акту перевірки податковим органом прийнято податкові
повідомлення -рішення № /0/42 від 16.12.2005 року, яким позивачу
визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі
11991,00 грн., в тому числі 7994,00 грн. -основний платіж, 3997,00 грн. -штрафні
(фінансові) санкції та № /0/44 від 16.12.2005 року, яким позивачу
визначено суму податкового зобов'язання з прибуткового податку на доходи від
підприємницької діяльності у сумі 3636,00 грн., в тому числі 1212,00 грн.
-основний платіж, 2424,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

За
результатами апеляційного узгодження, рішенням ДПА у Львівській області від
19.05.2006 року № І-127/25-005/5 податкове повідомлення -рішення №
/0/44 від 16.12.2005 року скасовано в частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2424,00 грн., а позивачу надіслано нове податкове
повідомлення -рішення № /0/2 від 06.06.2006 року.

Рішенням
ДПА України № 3941/7/25-0315 від 21.07.2006 року податкові повідомлення
-рішення № /0/42 та № /0/44 від 16.12.2005 року залишено
без змін.

Як
вбачається з акту перевірки, податковою інспекцією встановлено розбіжності між
податковими зобов'язанням в поданих деклараціях з податку на додану вартість за
період з квітня по грудень 2004 року із зданою виручкою в банк на
розрахунковому рахунку за цей же період в сумі 47959,00 грн., в результаті чого
занижено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 7994,00
грн. Окрім того, в акті перевірки зазначено, що приватним підприємцем занижено
валовий дохід в поданій декларації про доходи за ІІ квартал 2004 року у
відповідності із поданими деклараціями по податку на додану вартість, а також
не включено всього обсягу виручки, зданої в банк, до поданої декларації.

Як
встановлено податковою інспекцією при проведенні перевірки, розбіжність між
податковим зобов'язанням у поданих деклараціях по податку на додану вартість за
період з квітня по грудень 2004 року із зданою виручкою в банк на розрахунковий
рахунок за цей же період становила 47959,00 грн., відповідно сума заниженого
податку на додану вартість становить 7993,16 грн.. Висновок про заниження
податку на додану вартість зроблено ревізорами відповідно до інформації про
обсяг та обіг коштів на розрахунковому рахунку позивача за період з квітня по
грудень 2004 року, наданої філією ВАТ «Державний експортно-імпортний банк
України»в м. Львові листом № 32 від 06.12.2005 року, згідно якої на
розрахунковий рахунок здано кошти в сумі 1128516,00 грн. як торгову виручку, а
відповідно до звітів про використання РРО та книги обліку розрахункових
операцій (розрахункових книжок) за квітень - грудень 2004 року сума виручки
становить 1080557,72 грн. Отже, розбіжність складає 47959,00 грн., внаслідок
чого податковою інспекцією нараховано податок на додану вартість в сумі 7994,00
грн..

Згідно
пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість»об'єктом
оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце
надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для
погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового
лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

У
відповідності до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість»датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів
від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує платника податку;  або дата відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) -дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг)
платником податку.

Як
встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем
представлено договори позики від 05.01.2004 року, від 17.03.2004 року та від
23.06.2004 року, оформлені писаним способом, на загальну суму 59000,00 грн.,
які укладені між ОСОБА_3. (позичальником) та його дружиною ОСОБА_1. (одержувач)
-позивачем у справі, в підтвердження факту внесення сум в банк, які не є
торговою виручкою. Крім цього, податковою інспекцією подано договори позики та
розписки, укладені між ОСОБА_3. (позичальником) та його дружиною ОСОБА_1.
(одержувач) від 05.01.2004 року, від 17.03.2004 року та від 23.06.2004 року,
оформлені друкованим способом, на загальну суму 48000,00 грн., які податковою
інспекцією до перевірки не брались оскільки містили розбіжності з даними, які
містились в квитанціях, по яких здавалась готівка в банк як торгова виручка.

Таким
чином, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що представлення різних
договорів позики під час проведення перевірки, оформлення таких договорів різними
способами, укладення договорів на різні суми позики, укладення договорів між
чоловіком та дружиною, вказують на те, що органом податкової інспекції
правомірно згадані договори позики не були взяті до уваги.

Відповідно
до ст.. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. Скаржником не подано судовій колегії
доказів, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Щодо
визнання нечинним податкового повідомлення -рішення №/0/2 від
06.06.2006 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з
прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності у сумі 1212,00
грн., судова колегія зазначає наступне:

Як
вбачається з матеріалів справи, скаржником подано зміни до апеляційної скарги,
якими позивач відмовляється від позовних вимог в частині скасування податкового
повідомлення -рішення ДПІ у Бродівському районі № /0/2 від 06.06.2006
року та просить провадження у справі щодо скасування податкового повідомлення
-рішення №/0/2 від 06.06.2006 року закрити.

За
таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що в частині відмови в
позові про визнання нечинним спірного податкового повідомлення -рішення
постанову слід визнати нечинною, а провадження у справі слід закрити.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 200, 203, 205, 206 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд У Х В А Л И В:

1.          Визнати нечинною постанову Господарського суду Львівської
області від 07.02.2007 року в частині відмови в позові щодо визнання нечинним
податкового повідомлення -рішення від 06.06.2006 року № /0/2. В цій
частині провадження у справі закрити.

2.          В решті постанову Господарського суду Львівської області від
07.02.2007 року у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

3.          Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку, згідно із ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя
Галушко
Н.А.

Суддя
Процик Т.С.

Суддя
Юрченко Я.О.