ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

21.12.07                                                                                           Справа№ 29/144а

За позовом:

Прокурора м. Львова в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова, м. Львів,

до відповідача 1:

Приватного підприємства „Велтур”, м. Львів,

до відповідача 2:

Приватного підприємства „Гліцинія”, м. Львів-Рудно,

про:

визнання недійсною угоди №04 від 30.05.2005 р. та документів, які були укладені та виписані на підставі цієї угоди.

Суддя М. Синчук

За участю представників:

прокурора:

Нагребний І. Я.,

позивача:

Карпин Я. С. –дов. від 18.05.2007 р.,

Палій Ю. В. –дов. від 18.05.2007 р. №15198/8/10-016/11,

відповідача 1:

не з’явився,

відповідача 2:

Шимчишин І. С. –предст. за дов.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Прокурора м. Львова в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова до приватного підприємства „Велтур”, приватного підприємства „Гліцинія” про визнання недійсною угоди №04 від 30.05.2005 р. та документів, які були укладені та виписані на підставі цих угод. Ухвалою від 27.09.2007 р. провадження у справі відкрито, позовну заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 22.10.2007 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. В ході перевірки, проведеної прокуратурою, встановлено, що службові особи ПП „Гліцинія” організували та здійснювали фіктивне підприємництво, використовуючи для цього ПП „Велтур”. Засновником ПП „Велтур” є Максим’як Л. О., яка 22.03.2005 р. виїхала на постійне місце проживання в Німеччину. Однак, підприємницька діяльність ПП „Велтур” здійснювалася і надалі –з 01.01.2005 р. по 10.10.2006 р. Вказані дії суперечать Порядку заповнення податкової накладної, Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.

В судові засідання представник відповідача 1 не з’являвся, причин неприбуття в судове засідання не повідомляв, проти позову у встановленому порядку не заперечив.

Представник відповідача 2 заперечив проти позову у повному обсязі з наступних підстав. Вважає, що позов не містить нормативного обґрунтування підстав визнання угод недійсними. Сторонами виконано умови договорів та дотримано умов законодавства про чинність договорів. Крім того, керівником та власником ПП „Велтур” Максим’як Л. О. видано доручення гр. Станкевич В. О., яким уповноважено останню підписувати фінансові документи ПП „Велтур”.

Вислухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між відповідачами по справі укладено угоду №04 від 30.05.2005 р., за якою виконавець (ПП „Велтур”) протягом дії цієї угоди виконує ремонтні та ремонтно-будівельні роботи на об’єктах замовника (ПП „Гліцинія”), як у Львові та Львівській області, так і за їх межами.

Постановою Господарського суду Львівської області від 21.06.2007 р. №5/912-13/146а установчі документи ПП „Велтур” (статут та свідоцтво про державну реєстрацію) визнано недійсними та скасовано.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Сторонами по справі укладено цивільно-правову (господарську) угоду про виконання робіт, тобто ними вчинено правочин. Порядок вчинення та умови чинності правочинів визначено Главою 16 ЦК України.

У відповідності до вимог ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами 1 та 2 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом; правочин, для якого законом не встановлена обов’язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як передбачено ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до п. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Таким чином, для дотримання вимог письмової форми правочинів, вчинених між юридичними особами, необхідним є підписання угоди уповноваженою на це особою та скріплення такого підпису печаткою підприємства. Оскільки на спірній угоді відсутня печатка замовника (ПП „Гліцинія”), відсутній підпис уповноваженої особи від виконавця (ПП „Велтур”), сторонами не дотримано письмової форми угоди.

Однак, відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вказані частини не стосуються форми вчинення правочину, тому недотримання цієї форми не свідчить про недійсність правочину. Підтвердженням цьому є норма п. 1 ст. 218 ЦК України: недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Слід звернути увагу на те, що жодна зі сторін не заперечила факт укладення спірної угоди. Посилання відповідача на те, що дії ПП „Велтур” суперечать Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.1997 р. №165 „Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення”, Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, суд не бере до уваги. Недоліки чи порушення суб’єктів господарювання у взаємовідносинах з органами державної податкової служби не впливає на дійсність чи недійсність конкретних господарських договорів. За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні вимог про визнання недійсною угоди №04 від 30.05.2005 р. відмовити.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсними документів, які були укладені та виписані на підставі цієї угоди, то суд зазначає наступне. Позивачем у порушення вимог ухвали про відкриття провадження у справі №29/144а від 27.09.2007 р. не наведено перелік та не долучено до матеріалів справи таких документів. Такого способу захисту ні Цивільним, ні Господарським кодексами України не передбачено, тому суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України судові витрати не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     Синчук М.М.