ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19 грудня 2007 р.                                                             Справа № 9/89

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі, смт. Міжгір”я

до відповідача Хустського відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України по Міжгірському районі, м. Хуст

про визнання дій незаконними та зобов’язання вчинити певні дії

Суддя Г.Й. Бобрик

Представники:

від позивача:

від відповідача: Лендел І.Ю. - представник по дов. від 26.02.07 р. № 2

Суть спору: Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі, смт. Міжгір”я заявило позов до Хустського відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України по Міжгірському районі, м. Хуст про визнання відмови Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Хустському районі у підписанні Акту щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві (Зарицький Б.М., Орос С.С., Столець М.В., Ледида М.Ю., Кикина М.І., Лаврив С.І., Кирик А.В., Лазір В.І., Сенькович В.І., Худинець В.П.., Цаплюк Г.І.) та професійного захворювання (Угрин І.М.) незаконною;

та про зобов”язання відповідача вчинити дії по включенню невідшкодованої суми пенсій, які виплачені вищеназваним громадянам в розмірі 99 519,10 грн. та суму поштового збору у розмірі 1 701,30 грн. в Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, за період з квітня 2001 р. по грудень 2005 р. включно, який відповідно підписати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за змістом п. 2 ст. 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 22.02.2001 р. № 2272-111 Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 р., з того часу, коли відповідні підприємства передали у встановленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Оскільки, Хустського відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України по Міжгірському районі, відмовляється відшкодувати кошти Пенсійного фонду по виплаті пенсії гр.гр. Зарицький Б.М., Орос С.С., Столець М.В., Ледида М.Ю., Кикина М.І., Лаврив С.І., Кирик А.В., Лазір В.І., Сенькович В.І., Худинець В.П.., Цаплюк Г.І., Угрин І.М. та включити виплачену Пенсійним фондом пенсію в Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв”язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, то позивач звернувся з позовом до господарського суду для вирішення даного спору.

Позивач, на день розгляду справи, позовні вимоги не змінив, від позову не відмовився.

Відповідач у поданому суду письмовому запереченні на позов від 05.05.2006 р. № 149/15-03-17 та присутній у засіданні суду представник відповідача, проти позовних вимог заперечують посилаючись на те, що нещасні випадки з гр.гр. сталися за межами України.

Для проведення відшкодування виплат відповідачем необхідним є подання документів передбачених ст. 35 Закону України № 1105, які позивачем не подано.

Окрім того, Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов”язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв”язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду ССНВПЗ України від 03.03.2003 р. № 5-4 та від 04.03.2003 р. передбачено здійснення розрахунків на централізованому рівні.

У зв"язку з наведеним відповідач просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Розгляд справи здійснювався неодноразово. 25 квітня 2007 р. провадження у даній справі було зупинено у зв"язку з тим, що на розгляді Верховного суду України знаходились ряд справ, позовні вимоги яких є аналогічними із даною справою, а також з метою застосування судової практики Верховного суду України при вирішенні даного спору.

Оскільки, судовою палатою в адміністративних справах Верховного суду України, прийнято постанову з аналогічного спору, господарський суд ухвалою поновив провадження у даній адміністративній справі.

Оцінивши обставини справи, наявні письмові докази та заперечення та приймаючи до уваги судову практику, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з таких підстав:

Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообов”язкове державне соціальне страхування, в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов”язкового державного соціального страхування:

пенсійне страхування;

страхування у зв”язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням;

медичне страхування;

страхування від нещасного випадку та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності;

страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов”язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до ст. 10 Закону України „Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду.

З 01.04.2001 р. з набранням чинності Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV, виплату пенсії по інвалідності в зв’язку із втратою годувальника повинен здійснювати страховик (Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань).

До набрання законної сили Законом № 1105 позивач відшкодовував виплату потерпілому пенсію в регресному порядку за рахунок страхувальника тобто підприємства на якому стався нещасний випадок.

Статтею 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 2271-ІІІ від 22.02.01 р. передбачено, що ФССНВУ здійснює виплати з того часу, коли підприємства передали в установленому порядку документи, що підтверджують право працівників (членів їх сімей), що потерпіли на виробництві до 01.04.01 р. на такі страхові виплати та соціальні послуги.

Однак, діючим законодавством не передбачено права Пенсійного фонду України передати ФССНВУ документи для проведення соціальних виплат у формі виплати пенсій по інвалідності і пенсій у зв"язку з втратою годувальника. Виплату таких пенсій на даний час здійснює Пенсійний фонд України, згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне трахування" № 1058 від 09.07.03 р. (Закон України № 1058).

Крім цього, Законом України № 1058 не передбачено права позивача виплачувати пенсію по інвалідності пов"язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов”язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок отриманого каліцтва на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України і Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. за №5-4/4 не врегульовує спірних відносин між Фондами в даному випадку, оскільки встановлений порядок щодо підписання Актів звірки розрахунків підлягає застосуванню лише при відсутності спору між Фондами.

У разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, шляхом пред”явлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред”явлення вимог про підписання актів звірки.

Разом з тим, згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов"язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв"язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Верховний суд України у постанові від 20.03.2007 р. зазначив, що спосіб захисту порушених прав, який обрав позивач, не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду щодо понесених ним витрат.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті, обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позовні вимоги документально не підтверджені. Позивачем не представлено суду жодного доказу про надіслання (представлення) відповідачеві для підписання Актів щомісячних звірок витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій, у зв”язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за весь спірний період, як і не надано доказів щодо офіційної передачі Пенсійним фондом особових справ потерпілих відповідачеві. Так само, позивачем не подано суду оригінал акту форми Н-1 та докази виплати пенсій потерпілим.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги практику, Верховного суду України та Львівського апеляційного господарського суду, що склалася з аналогічного спору, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись Законами України „Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ, „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV, „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності” від 22.02.2001 р. № 2271-ІІІ, Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов”язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок отриманого каліцтва на виробництві або професійного захворювання від 04.03.2003р. за №5-4/4, ст. ст. 11, 49, 51, 70, 71, 86, 94, 136, 158 –163, п. 6 розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні адмінпозову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України.

Суддя                                                                                Г.Й.Бобрик

Вступна та резолютивна частина постанови оголошена 19.12.2007 р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний 26.12.2007 р.

Постанова може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.