ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2007 р.                                                                      Справа №19/277

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват - Альянс", вул. Першотравнева 90-б, смт. Машівка, Полтавська область, 39400

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Укробладпостачання", вул. Артема, 13, кв. 39, м. Полтава, 36036

про  стягнення 5501,94 грн.

Суддя  Безрук Т.М.

Представники:

від позивача:  Омельченко М.І. (дов. №8 від 06.09.2007р.)

від відповідача:  не з’явився

Розглядається позовна заява про стягнення 5501,94 грн., у тому числі 4500,00 грн. основного боргу за товар (жмих соєвий), поставлений згідно договору поставки № 31S 07/11 від 07.11.2006р., 379,80 грн. пені, 99,00 грн. інфляційних, 77,86 грн. річних, 220,28 грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами, 225,00 грн. штрафу.

Відповідач відзив на позов не надав, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (поштове повідомлення від 20.07.2007р. №198795 –залучено до справи).

В судовому засіданні за згодою представника позивача судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до договору поставки № 31S 07/11 від 07.11.2006р., укладеного між сторонами по праві, позивач (постачальник) зобов’язався поставити відповідачу (покупцю) товар, а відповідач здійснити розрахунок за нього на умовах відстрочення платежу до трьох днів з моменту фактичної поставки.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу 3 тони жмиху соєвого на загальну суму 4500грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000252 від 09.11.2006р. та довіреністю серії ЯЛН № 618211 від 08.11.2006р.

Відповідач за одержаний товар розрахунку не провів.

Позивачем направлено відповідачу претензію №33 від 13.03.2007р. з вимогою оплатити вартість одержаного товару, яку відповідач залишив без реагування.

Доказів в спростування вищевикладеного, доказів сплати суми боргу чи заперечень щодо позову відповідач суду не надав.

За ст.526 ЦК України зобов”язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов”язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Згідно  ст. 625 ЦК України,  боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період  13.11.2006р. –12.06.2007р. позивачем нараховано  99,00 грн. інфляційних та 77,86 грн. –3% річних.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, інфляційних та річних є правомірними та підлягають задоволенню.

В іншій частині позов підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Позивачем заявлено до стягнення 225,00грн. штрафу та 379,80 грн. пені, нарахованих на підставі Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1998р. № 888.

Відповідно до постанови Верховної Ради  України від 12.09.1991р. № 1545-ХІІ  до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

На даний час правовідносини щодо поставки товарів врегульовано Цивільним та Господарським кодексами України, тому підстави для застосування вищевказаного Положення відсутні.

Відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Стосовно спірних правовідносин законом розмір штрафних санкцій не встановлено, отже необхідною умовою їх нарахування та стягнення є визначення підстав сплати та розміру санкцій в договорі, укладеному між сторонами.

За ст.536 ЦК України розмір процентів за користування  чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим  актом цивільного законодавства. Норми ст.231 ГК України не встановлюють розмір процентів за користування  чужими грошовими коштами, в договорі між сторонами такі умови не передбачені.

За ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі.

Позивачем не надано суду належних доказів  вчинення сторонами правочину щодо пені, її розміру та умов застосування. Отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі матеріалів справи та керуючись  ст.ст. 49,82,84,85  ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю "Укробладпостачання" (вул. Артема, 13, кв. 39, м. Полтава, ідентифікаційний код 32908520, п/р 8189 у філії КБ “Райфазенбанк” м.Полтава, МФО 331962) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват - Альянс" (вул. Першотравнева 90-б, смт. Машівка, Полтавська область, ідентифікаційний код 33563737; п/р 1503 в КБ “Приватбанк”, МФО 305299) 4500грн. основного боргу,99грн. інфляційних, 77грн. 86 коп. річних, 86грн. 70 коп. витрат з оплати державного мита, 100грн. 30 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3.В іншій частині –у позові відмовити.

Суддя                                                                      Безрук Т.М.

Рішення підписано: