ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  47/145

01.08.07

За позовом      Військового прокурора Севастопольського гарнізону в інтересах держави в особі:                    1. Міністерства оборони України

2. Севастопольського військово-морський ордену Червоної Зірки інститут

До                      Закрите акціонерне товариство «Літер»

про                    стягнення  130 531,71 грн.

Суддя   Станік С.Р.

Представники:

Від прокуратури –Гриненко Г.Є. –представник за довіреністю

Від позивача -1 –не зявився

Від позивача-2   - не зявився

Від відповідача   - Імховік Ю.О. –представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військовий прокурор Севастопольського гарнізону звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі позивачів до відповідача про стягнення 130 531,71 грн. штрафних санкцій  за порушення строків виконання зобовязання за договором № 4/2004 від 14.04.2004.

Ухвалою Господарського суду міста Києва  від 16.06.2007 було порушено провадження в справі  № 47/145 та призначено її  до розгляду на 11.07.2007.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2007 розгляд справи було відкладено до 01.08.2007.

В судовому засіданні 01.08.2007 прокурор  заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

В судове засідання 01.08.2007  позивач-1 та позивач-2 своїх представників не направили. Про причини неявки суд не повідомили. Про проведення судового засідання 01.08.2007 були повідомлений належним чином. Через канцелярію Господарського суду міста Києва ніяких заяв та клопотань не подавали.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до трьохсторонньої Угоди від 28.07.2005  відповідач прийняв на себе здійснення прав та виконання обовязків ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»перед позивачем-2 за Договором № 4/2004 від 14.04.2004 щодо поставки товару (навігаційного тренажеру) вартістю 993 000,грн. з кінцевим терміном постачання до 30.08.2005. Але відповідачем зобовязання по поставці Позивачу-2 товару (навігаційного тренажеру) було виконано лише 20.12.2005, тобто з простроченням виконання зобовязання, що на думку позивача, є підставою для застосування штрафних санкцій у вигляді пені –в сумі 80601,55 грн. та штрафу в сумі 130 531,71 грн.

Відповідач –у письмовому відзиві на позов та представник відповідача у судовому засіданні по справі, проти заявлених позовних вимог про стягнення штрафних санкцій загалом в сумі 130 531,71 грн. –заперечив у повному обсязі. Заявив про застосування позовної давності до вимог про стягнення 131 531,71 грн.  штрафних санкцій. Просив суд у позові відмовити, посилаючись на те, що річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій  в сумі 131 531,71 грн. сплив 30.08.2006, що згідно вимог  267 Цивільного кодексу України є підставою для відмови у позові.

У відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, розглянувши у судовому засіданні матеріали справи, необхідні для вирішення спору,  заслухавши в судовому засіданні представника відповідача, прокурора,   Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

14.04.2004 між ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління», в якості виконавця, з однієї сторони, та позивачем-2- Севастопольським Військово-морським інститутом ім. С.П.Нахімова Міністерства оборони України, в якості  замовника, було укладено Договір постачання товару № 4/2004. (Далі-Договір № 4/2004).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 4/2004, ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»зобовязався поставити та передати у власність замовнику мульти функціональний навігаційний тренажер у складі двох ходових містків, а замовник зобовязався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.

Пунктом 2.2. Договору № 4/2004 сторони погодили, що вартість товару загалом складає 993 000,00 грн. (у т.ч ПДВ).

08.04.2005 між ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління», в якості виконавця, з однієї сторони, та позивачем-2- Севастопольським Військово-морським інститутом ім. С.П.Нахімова Міністерства оборони України, в якості  замовника, було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору постачання товару № 4/2004, відповідно до якої сторони погодили, що кінцевий строк постачання та налагоджування товару (навігаційного тренажеру) у повному обсязі – 30.08.2005.

Згідно видаткової накладної № 12 від 08.06.2005 на суму 279 711,96 грн., ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»було здійснено поставку  позивачу-2-замовнику товар згідно умов Договору № 4/2004 загалом на суму  279 711,96 грн., а  позивачем-замовником товар на суму 279 711,96 грн. було прийнято, про що свідчать підписи уповноважених представників виконавця та покупця та проставлення печаток в графах  накладної  «Відвантажив»та «Отримав».

Таким чином, судом встановлено, що ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»станом на 08.06.2005 виконав зі своєї сторони  умови Договору № 4/2004 загалом на суму 279 711,96 грн.

28.07.2005 між позивачем-2 - СВМІ ім. С.П. Нахімова, ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»та  відповідачем  було укладено Угоду б/н, відповідно до умов якої ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»передав здійснення своїх прав та виконання своїх обовязків станом на 05.07.2005 за Договором № 4/2004 з позивачем-2 на користь відповідача –ЗАТ «Літер».

Пунктом 2 Угоди б/н від 28.07.2005 сторони погодили, що ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління», в якості виконавця, вибуває з договірних відносин з позивачем-2 (замовником) за Договором № 4/2004.

Пунктом 4 Угоди б/н від 28.07.2005 сторони погодили, що борг ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»перед позивачем-2- Севастопольським Військово-морським інститутом ім. С.П.Нахімова Міністерства оборони України за Договором № 4/2004, який ЗАТ «Літер»приймається на виконання Угоди, враховується при здійсненні майбутніх взаєморозрахунків між ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»та ЗАТ «Літер».

Пунктом 5 Угоди б/н від 28.07.2005 сторони  підтвердили раніш прийняті на себе у відповідності до положення Договору № 4/2004№ 4/2004 (з усіма додатками) взаємні зобовязання та гарантують їх неухильне виконання норм цієї Угоди.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Статтею 520 Цивільного кодексу України визначено, що, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Вимогами статті 521 Цивільного кодексу України визначено, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Згідно статті 513 Цивільного кодексу України, з урахуванням статті 521 Цивільного кодексу України, визначає що правочин щодо заміни  боржника у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідно до Угоди від 28.07.2005 за згодою позивача-2, відповідача та ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»було замінено боржника у зобовязанні - Договорі № 4/2004 від 14.04.2004 з ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»на Відповідача –ЗАТ «Літер», а Відповідач прийняв на себе права та обовязки ДП «Центральний-науково-дослідний інститут навігації та управління»перед СВМІ ім. С.П. Нахімова  за Договором № 4/2004 від 14.04.2004 щодо постачання та налагоджування товару (навігаційного тренажеру)  на суму 713 288,04 грн. з кінцевим строком постачання 30.08.2005.

Відповідно до видаткової накладної № 752 від 20.12.2005 на суму 713 288,04 грн.  відповідачем було здійснено поставку позивачу-2-замовнику товар згідно умов Договору № 4/2004 загалом на суму 713 288,04 грн., а позивачем-2-замовником товар на суму  713 288,04 грн. було прийнято, про що свідчать підписи уповноважених представників виконавця та покупця та проставлення печаток в графах  накладної  «Відвантажив»та «Отримав».

Згідно Акту приймання-передавання обладнання  від 20.12.2005, відповідачем на виконання умов Договору  № 4/2004 було 20.12.2005 передано замовнику (позивачу-2), а замовником було прийнято товар –мультифункціональний навігаційний тренажер у відповідній комплектації.

01.06.2006 позивачем -2 було заявлено відповідачу претензію про сплату штрафних санкцій в сумі 130 531,71 грн. за несвоєчасне виконання умов Договору № 4/2004 щодо поставки обладнання до 30.08.2005.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу  України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу  України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Вимогами статті 712 Цивільного кодексу України  визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач умови Договору  Договорі № 4/2004 від 14.04.2004 щодо поставки товару на суму 713 288,04 грн. виконав належним чином: ним було здійснено поставку позивачу-2 товару за видатковою накладною   № 752 від 20.12.2005 на суму 713 288,04 грн.

Але, всупереч умов Договору  № 4/2004 в редакції Додаткової угоди № 2 від 08.04.2005 щодо кінцевого строку постачання товару до 30.08.2005, поставка товару відповідачем була здійснена 20.12.2006, що підтверджується відповідним Актом приймання-передавання від 20.12.2005.

Пунктом 11.1 Договору  № 4/2004 визначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обовязків згідно з діючим законодавством України на момент невиконання зобовязань.

Стаття 230 Господарського кодексу України встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Ст. 549 Цивільного кодексу України 2004 року встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивачем у позові заявлено вимоги про стягнення 130 531,71 грн. штрафних санкцій  за порушення строків виконання зобовязання за договором № 4/2004 від 14.04.2004, а саме: пені –в сумі 80601,55 грн. та штрафу –49930,16 грн., які були ним розраховані з врахуванням вимог ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідач, в свою чергу, заявив про застосування позовної давності до вимог про стягнення 131 531,71 грн.  штрафних санкцій за Договором № 4/2004.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 Цивільного кодексу України (п.2 ч. 1) визначено, що позовна давність в 1 рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач згідно умов Договору  № 4/2004 в редакції Додаткової угоди № 2 від 08.04.2005 повинен був здійснити постачання товару (мультифункціонального тренажеру) до  30.08.2005, таким чином, право на позов виникло у  позивача з 31.08.2005 і перебіг строку позовної давності, згідно ст. 261 Цивільного кодексу України, почався з 31.08.2005 та  сплив 31.08.2006 згідно вимог ст. 258 Цивільного кодексу України.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (п.3),  сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п.4).

Як встановлено судом, Військовий прокурор Севастопольського гарнізону звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі позивачів про стягнення штрафних санкцій в сумі 130 531,71 грн. –07.06.2007 (згідно відбитку поштового штемпеля Укрпошти на конверті) а тому позивачем пропущено річний строк звернення до суду з даною вимогою, що є підставою для відмови у позові.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що оскільки пропущено річний  строк звернення до суду з вимогами про стягнення  штрафних санкцій, а відповідачем, як стороною в справі, було заявлено про застосування строку позовної давності до винесення рішення по справі, а тому судом до заявлених  позовних вимог  застосовується позовна давність в порядку ст. 267, 258 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги Військового прокурора Севастопольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України   та Севастопольського Військово- морського ордену Червоної Зірки інституту про стягнення штрафних санкцій в сумі 130 531,71 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 30 частини першої статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”  військовий прокурор від сплати державного мита  звільнений.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                           С.Р.Станік