ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"20" грудня 2007 р.
Справа № 11/381а

За позовом: Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1

14000, м. Чернігів, АДРЕСА_1

До: Виконавчої дирекції Чернігівського
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності

14000, м. Чернігів, вул. Музична,
1

Про визнання протиправною
бездіяльність, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди в
сумі 1000,00 грн.

Суддя  Ю.М.Бобров

Секретар О.Ю.Михальова

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН :

Від позивача: ОСОБА_1. -особисто.

Від відповідача: Бузина Н.В. -гол.
спеціаліст -юрист, дов. від 07.06.07 р. № 6.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем -Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_1 подано адміністративний позов до Виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання протиправною бездіяльність відповідача,
зобов'язання його вчинити дії та відшкодування моральної шкоди в сумі 1000,00
грн., завданої бездіяльністю відповідача.

Розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

У позовній заяві позивач
посилається, зокрема, на те, що на його неодноразові звернення до Фонду про
надання відповіді на його заяву про відшкодування дебіторської заборгованості в
розмірі 36960,00 грн. у зв'язку з виплатою ним даної суми допомоги по
вагітності та пологах найманому працівнику за страховим випадком, відповідач, у
передбачені законодавством  строки,
відповіді не надав.

Позивач вважає таку бездіяльність
посадових осіб Фонду протиправною і такою, що порушує його законні права та
інтереси.

Цією протиправною бездіяльністю,
вважає позивач, йому завдано моральної шкоди, компенсацію якої він оцінює в
сумі 1000,00 грн.

Представник відповідача у письмових
запереченнях на позовну заяву позовних вимог не визнає та проти позову
заперечує, вважаючи, що працівники Чернігівської міської та виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення Фонду діяли відповідно до чинного
законодавства, наявність моральної шкоди позивачем не доведена.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав заперечення з мотивів, викладених у письмових запереченнях
на адміністративний позов.

Дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та
представника відповідача, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну
особу -підприємця виконкомом Чернігівської міської ради 11.03.01 р., свідоцтво
про держану реєстрацію серії НОМЕР_1.

Позивача зареєстровано в якості
страхувальника в органах Фонду.

Із матеріалів справи вбачається, що
у своїй підприємницькій діяльності позивач у 2007 році використовував працю
найманого працівника ОСОБА_2, яка працювала у позивача за трудовим договором
від 18.09.07 р., який зареєстровано в Чернігівському міському центрі зайнятості
за № 22075.

У зв'язку з настанням у найманого
працівника ОСОБА_2 страхового випадку, зумовленого вагітністю та пологами, який
підтверджується листком непрацездатності серії НОМЕР_2, виданим 27.09.07 р.
жіночою консультацією № 2 м. Чернігова, позивачем було виплачено найманому
працівнику допомогу по вагітності та пологах в сумі 36960,00 грн.

05.10.07 р. позивач звернувся до
виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності з заявою, в якій просив Фонд повернути
дебіторську заборгованість станом на 01.10.07 р. в сумі 36960,00 грн. згідно
поданого звіту по Ф.4 ФСС з ТВП за 9 місяців 2007 року. До заяви було надано
передбачений законодавством комплект документів.

10.10.07 р. позивач у відповідь на
його заяву отримав лист Фонду вих. № 02-24/6065, в якому йому повідомлялося, що
питання про відшкодування витрат, пов'язаних з призначенням допомоги по
вагітності та пологах ОСОБА_2, буде вирішено після зустрічної перевірки СПД
ОСОБА_3.

Крім того, Фондом на заяву позивача
було направлено інший лист від 17.10.07 р. № 02-24/6066 про те, що питання про
відшкодування витрат, пов'язаних з призначенням допомоги по вагітності та
пологах ОСОБА_2, буде вирішено після розгляду справи на засіданні робочої групи
виконавчої дирекції Фонду.

На неодноразові звернення ОСОБА_1
до Фонду, телефонним зв'язком, власним візитом до директора Фонду та юридичного
відділу з метою отримати відповідь на заяву у строки і за формою, передбаченими
законодавством, позивач відповіді не отримав.

Вищенаведені факти відповідачем не
заперечуються.

Як пояснює позивач, лише отримавши
у кінці листопада 2007 р. ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова,
йому стало відомо, що Фондом до суду була подана заява про визнання недійсним
трудового договору від 18.09.07 р., укладеного між позивачем та його найманим
працівником.

Згідно ст. 1 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” від
18.01.01 р. № 2240-ІІІ (далі -Закон № 2240) загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами,  зумовленими народженням
та  похованням,  передбачає
матеріальне  забезпечення
громадян  у  зв'язку з втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати працездатності
(включаючи  догляд за  хворою дитиною,  дитиною-інвалідом,  хворим членом сім'ї),  вагітності та пологів, догляду за  малолітньою
дитиною,  часткову  компенсацію витрат, пов'язаних  із
народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а
також надання соціальних  послуг  за рахунок
бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або
уповноваженим ним органом,
громадянами,  а також за рахунок
інших джерел, передбачених цим Законом.

Право на матеріальне забезпечення
та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням
у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та   витратами, зумовленими народженням  та похованням,  мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні,
якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового  випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день звільнення),  якщо інше не передбачено законодавством (ч. 1
ст. 4 Закону № 2240).

Загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням, підлягають особи, які
працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах,  в установах, організаціях незалежно від форм
власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних
дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а
також обрані на виборні посади в органах
державної  влади, органах
місцевого самоврядування та в інших органах (п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 2240).

Допомога по вагітності та пологах
надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує
втрату заробітної плати (доходу) за період
відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами (ч. 1 ст. 38 Закону №
2240).

Статтею 112 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік” від 19.12.06р. № 489-V установлено, що у
2007 році допомога по тимчасовій непрацездатності та по вагітності та пологах
відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням" застрахованим особам (крім добровільно
застрахованих), які сплачували страхові внески менше шести місяців протягом
останніх  дванадцяти місяців перед
настанням  страхового  випадку,
виплачується  виходячи  з фактичної заробітної плати, з якої було
сплачено страхові внески, але не вище розміру мінімальної заробітної
плати,  встановленої на час настання
страхового випадку.

Документи для призначення  допомоги по тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку розглядаються
не пізніше десяти днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в
призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та  порядку оскарження видається або надсилається
заявникові не пізніше п'яти днів після винесення відповідного рішення
(ч.1  ст. 5 Закону № 2240).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 28
Закону № 2240 страховик зобов'язаний інформувати  застрахованих осіб про призначення (відмову)
і розмір матеріального забезпечення, порядок виплати, види та умови надання
матеріального забезпечення і соціальних послуг, а також про   порядок оскарження рішень у разі  відмови в наданні матеріального забезпечення
і соціальних послуг.

За порушення  цього Закону, інших нормативно-правових актів
про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням  та похованням, а також за шкоду, заподіяну
застрахованим особам внаслідок невиконання,
несвоєчасного  або неповного   виконання
умов загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням, Фонд, його органи, працівники виконавчої дирекції та виконавчих
дирекцій відділень Фонду несуть відповідальність згідно з законодавством
(ст. 31 Закону № 2240).

Вищенаведені норми Закону № 2240,
зокрема, ст. 52 цього Закону, визначає строки розгляду документів для
призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності по вагітності та пологах не
пізніше десяти днів з дня їх надходження. Передбачає форму повідомлення про
відмову в призначенні допомоги -винесення відповідного рішення із
зазначенням у ньому причин відмови та порядку оскарження. Строки видання
або надсилання цього рішення заявникові -не пізніше п'яти днів після
винесення рішення.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачем не було розглянуто у строки, визначені Законом № 2240, документи
для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності по вагітності та
пологах, які були подані позивачем. Не було винесено відповідного рішення із
зазначенням у ньому причин відмови та порядку його оскарження.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідачем не були виконані вимоги Закону № 2240, що в результаті такої
протиправної бездіяльності відповідача позбавило позивача можливості в
установленому законом порядку оскаржити рішення про відмову в задоволенні його
заяви про відшкодування дебіторської заборгованості.

Враховуючи наведене вище, суд
доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною
бездіяльність відповідача та зобов'язання відповідача надати позивачу відповідь
на його заяву від 05.10.07 р. у відповідності до вимог Закону № 2240, є такими,
що підлягають задоволенню.

Щодо вимог в частині стягнення з
відповідача моральної шкоди в сумі 1000,00 грн., то суд вважає за необхідне
звернути увагу на наступне.

Пунктом 4 частини 3 статті 105
Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний
позов може містити вимогу про стягнення з відповідача -суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням,
дією чи бездіяльністю.

Загальні підстави для відшкодування
моральної (немайнової) шкоди визначені ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Тобто обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди,
протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і
протиправною поведінкою заподіювача та вини.

Мотивацію щодо протиправної
поведінки відповідача (протиправної бездіяльності) судом було наведено вище.

На наявність вини відповідача (його
посадових осіб) вказує те, що він безумовно знав вимоги ст. 52 Закону № 2240,
але свідомо надавав позивачу відповідачі у формі, яка не відповідає нормам цієї
статті, внаслідок чого позивач вимушений був неодноразово звертатися до
відповідача саме з вимогою про надання відповіді (винесення рішення), яка
передбачена Законом № 2240.

Така протиправна поведінка
(бездіяльність) відповідача завдала позивачу моральної шкоди, яка виразилась у
душевних і моральних стражданнях, вимаганням додаткових зусиль позивача для
захисту його порушеного права.

Моральну шкоду не можна
відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв
виразу душевних і моральних страждань. Будь -яка компенсація моральної шкоди не
може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь -який її розмір може мати
суто умовний вираз. Але, заявлений позивачем розмір відшкодування в сумі
1000,00 грн. суд вважає адекватним завданій позивачу моральній шкоді.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги
і в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі
1000,00 грн. також підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд
доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАСУ всі
здійснені позивачем судові витрати підлягають присудженню з Державного бюджету
України.

Керуючись ст. ст. 94, 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати бездіяльність Виконавчої
дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності - протиправною.

3. Зобов'язати Виконавчу дирекцію
Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності вчинити дію -надати відповідь на подану заяву від 05
жовтня 2007 року СПД ОСОБА_1.

4. Стягнути з Виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на користь СПД ОСОБА_1 (14000, м. Чернігів, АДРЕСА_1, р/р
НОМЕР_3 в АКБ „ТАС -Комерц банк” м. Чернігів, МФО 300164, код НОМЕР_4) 1000,00
грн. на відшкодування моральної шкоди.

5. Присудити з Державного бюджету
України (р/р 0002 в ГУДКУ у Чернігівській області, МФО 853592, код
22825965) СПД Чуху Василю Степановичу (14000, м.Чернігів, АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_3
в АКБ „ТАС -Комерц банк” м. Чернігів, МФО 300164, код НОМЕР_4) здійснені судові
витрати у сумі 3,40 грн. сплаченого держмита.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом,  постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не  скасовано,  набирає
законної  сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови
спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду
через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги
одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному
обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України,
в судовому засіданні 20.12.07 р. проголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

Постанова суду в повному обсязі
виготовлена 24.12.07 р.

Сторони можуть отримати копію постанови, виготовлену в повному обсязі,
подавши відповідну заяву на ім'я судді через канцелярію суду.

Суддя
Ю.М.Бобров