ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 грудня 2007 р.

№ 22/169-07-3866

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.

суддів :

Волковицької Н.О., Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з'явився

відповідачів

1. не з'явився, 2. Дорошенка Я.В.
дов. №8053 від 24.12.07 р.

Третіх осіб

1.          не з'явився 2.          не з'явився

прокурора

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 та Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2

на постанову

Одеського апеляційного
господарського суду від 14.09.2007 р.

у справі

№22/169-07-3866 господарського
суду Одеської області

за позовом

Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до

1.          Відкритого акціонерного товариства
"Одеське шахтоуправління" 2.          Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

за участю

Біляївського міжрайонного
прокурора

Треті особи

1.          Біляївська районна рада 2.          Нерубайська сільська рада

про

зобов'язання до вчинення певних
дій і визнання недійсним договору

за зустрічним позовом

Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до

1.          Відкритого акціонерного товариства
"Одеське шахтоуправління" 2. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про

визнання договору оренди
недійсним

Доповідач: Шаргало В.І.

В С Т А Н О В
И В:

Фізична  особа -підприємець ОСОБА_1 (надалі
Підприємець ОСОБА_1.) звернувся до господарського суду Одеської області з
позовом до Відкритого акціонерного товариства (надалі ВАТ) "Одеське
шахтоуправління" та Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 (надалі Підприємець
ОСОБА_2.) з позовом про визнання укладених між відповідачами договорів
купівлі-продажу майна недійсними. Позовні вимоги мотивовані тим, що Підприємець
ОСОБА_1. відповідно до укладеного з ВАТ "Одеське шахтоуправління"
договору оренди від 21.02.2003 р. є орендарем 960 погонних метрів гірських
виробіток шахти МТ 9,14,517,519, 521, а також орендарем  200 кв. м. проммайданчика шахти
"Об'єднана" Одеської ділянки. Строк дії названого договору
встановлений до 21.02.2013р. Між відповідачами 10.01.2006 року та 17.05.2006
року були укладені договори купівлі-продажу, відповідно до яких Підприємець
ОСОБА_2. придбала майно шахти "Фоміна -4 БИС", а 22.07.2006 року
позивач отримав від останньої листа з вимогою звільнити орендоване ним майно.
Тобто зазначені договори купівлі-продажу порушують право позивача щодо
користування орендованим майном. Договір купівлі-продажу №15 від 10.01.2206
року не відповідає вимогам закону, оскільки нотаріально не посвідчений та не
зареєстрований у встановленому законом порядку, а за договором купівлі-продажу
від 17.05. 2006 року у власність покупця передані штольні, які є надрами в
розумінні змісту Кодексу України "Про надра" і є виключною власністю
народу України та передаються лише у користування, тому не можуть бути
предметом купівлі-продажу. Крім того спірні договори підписані від імені
продавця особою, яка не мала відповідних повноважень на їх підписання.  Разом з тим, позивач просив застосувати
наслідки недійсності (нікчемності) правочинів шляхом зобов'язання Підприємця
ОСОБА_2. повернути ВАТ "Одеське шахтоуправління" майно, отримане за
цими договорами.

В подальшому Підприємець ОСОБА_1.
змінював (збільшував) позовні вимоги та просив зобов'язати Підприємця ОСОБА_2.
звільнити належну ВАТ "Одеське шахтоуправління" земельну ділянку,
крім того, зазначав, що спірні договори порушують його права як акціонера щодо
отримання стабільних дивідендів,
оскільки продаючи майно товариство навіть не зробило його належну
оцінку.

Підприємець ОСОБА_2. звернулася до
господарського суду з зустрічним позовом до Підприємця ОСОБА_1. та ВАТ
"Одеське шахтоуправління" про визнання недійсним укладеного між
відповідачами договору оренди від 21.02.2003 р. та  зобов'язання Підприємця ОСОБА_1.  звільнити територію шахти "Фоміна-4
БИС" та не чинити  перешкоди в
користуванні майном.

Зустрічний позов мотивований тим,
що Підприємець ОСОБА_1. не має спеціального дозволу на користування ділянкою
надр, а ВАТ "Одеське шахтоуправління" не мало права передавати
частину земельної ділянки в суборенду, крім того, в договорі не вказана мета
його укладення і Підприємець ОСОБА_1. не веде господарську діяльність на
орендованому об'єкті, однак зберігає своє майно в одній із штолень, чим чинить
перешкоди позивачу у користуванні майном.

В процесу розгляду справи до участі
у справі в якості третіх осіб залучено Біляївську районну раду та Нерубайську
сільську раду.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 27.06.2007 року (суддя Торчинська Л.О.) в задоволенні
первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволений, договір оренди від
21.02.2003 р. укладений між Підприємцем ОСОБА_1. та ВАТ "Одеське
шахтоуправління" визнаний недійсним, зобов'язано  Підприємця ОСОБА_1. звільнити територію шахти
"Фоміна-4 БИС" та не чинити
перешкоди в користуванні майном.

В частині відмови у позові судове
рішення мотивоване тим, що договір оренди від 21.02.2003 р. укладений між
Підприємцем ОСОБА_1. та ВАТ "Одеське шахтоуправління", розірваний
останнім ще 27.07.2004 року, тобто до укладення спірних договорів
купівлі-продажу, тому  Підприємець ОСОБА_1.
не може бути заінтересованою особою у поданні цього позову, крім того судом
спростовані твердження позивача про неналежну оцінку відчужуваного майна,
оскільки товариством наданий звіт про експертну оцінку цього майна; вимоги про
звільнення Підприємцем ОСОБА_2. земельної ділянки є неправомірними з огляду на
те, що разом з нерухомим майном до останньої перейшло і право користування
земельною ділянкою, на якій це майно розміщене.

В частині задоволення позову судове
рішення мотивоване тим, що  укладений між
відповідачами договір оренди не спрямований на реальне настання  правових наслідків, оскільки у договорі
відсутня його мета; орендоване майно є нерухомістю, однак, сторони після
01.01.2004 року не посвідчили його нотаріально; Підприємець ОСОБА_1. не має
спеціального дозволу на користування надрами;   вищеназвані договори купівлі-продажу  у встановленому законом порядку не визнані
недійсними, тому Підприємець ОСОБА_2. має право безперешкодно користуватись
придбаним на підставі цих договорів майном.

За апеляційною скаргою Підприємця
ОСОБА_1. та апеляційним поданням Біляївського міжрайонного прокурора судове
рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 14.09.2007 року (судді Петров М.С., Колоколов С.І.,
Разюк Г.П.) змінене в частині задоволення зустрічного позову, зустрічний
задоволений в частині  зобов'язання  Підприємця ОСОБА_1. звільнити територію шахти
"Фоміна-4 БИС" та не чинити
перешкоди в користуванні майном. В решті зустрічного позову відмовлено з
тих підстав, що спірний  договір оренди
від 21.02.2003 р. розірваний
Орендодавцем - ВАТ "Одеське шахтоуправління" ще 27.07.2004
року, тобто до укладення договорів купівлі-продажу, на підставі яких
Підприємець ОСОБА_2. придбала вищезазначене нерухоме майно шахти "Фоміна-4
БИС", тому оспорюваний договір не порушує прав позивача за зустрічним
позовом. В решті рішення залишене без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у
справі рішенням та постановою, Підприємець ОСОБА_1. звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального
права, зокрема ст. ст. 1,  27, 29, 91,
104 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 654 Цивільного
кодексу України, ст. 37 Закону України "Про прокуратуру", ст. 4
кодексу України "Про надра" просить їх скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові.
Скаржник звертає увагу касаційної інстанції на те, що  апеляційною інстанцією неправомірно було
прийнято до провадження апеляційне подання прокурора, оскільки це подання не
обґрунтоване порушенням інтересів держави, крім того, прийняті у справі рішення
порушують права та обов'язки Біляївської районної ради та Нерубайської
сільської ради як власника, однак вони не брали участі у розгляді справи.

Підприємцем ОСОБА_2. також подана
касаційна скарга,  в якій скаржник
просить скасувати прийняту у справі постанову в частині відмови в задоволенні
зустрічного позову щодо визнання недійсним договору оренди від 21.02.2003 року,
а рішення  місцевого господарського суду
залишити без змін. Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що висновок
апеляційної інстанції про те, що оспорюваний за зустрічним позовом договір
оренди  не може порушувати прав позивача
є небгрунтованим, оскільки саме на підставі цього договору Підприємець ОСОБА_1.
користується штольнями, що розміщені на земельній ділянці на якій знаходиться
належне Підприємцю ОСОБА_2. нерухоме майно, чим створює перешкоди останньому у
користуванні цим майном.

Заслухавши представника
відповідача-2, розглянувши матеріали справи та доводи касаційних скарг,
перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та процесуального права,  судова колегія Вищого господарського суду
України вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 21.02.2003 року між
ВАТ "Одеське шахтоуправління" (Орендодавець) та  Підприємцем ОСОБА_1. (Орендар) укладений  договір оренди, предметом якого  є оренда 960 погонних метрів гірських
виробіток шахти МТ 9, 14, 517, 519, 521, а також оренда  200 кв. м. проммайданчика шахти
"Об'єднана" Одеської ділянки. Термін дії договору встановлений до
21.02.2013 року. Пунктом 11 цього договору передбачене право Орендодавця
достроково розірвати договір у разі неотримання
Орендарем дозволу відповідного органу на проведення експлуатації об'єкта
оренди (видобутку каменю).  Такого
дозволу  Підприємцем ОСОБА_1. не було
отримано і  27.07.2004 року договір був
розірваний Орендодавцем, про що Орендар був повідомлений листом № 365.

Підприємець ОСОБА_2.  на підставі нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 17.05.2006 року придбала у ВАТ "Одеське
шахтоуправління" нерухоме майно, а саме: будівлі побутових
приміщень,будівлі зарядного депо, дві штольні, що розміщені на земельній
ділянці площею 2,13 га за адресою: Одеська область, Біляївський район,АДРЕСА_1.
Цей правочин здійснено на підтвердження
раніше укладеного  між цими ж
сторонами договору купівлі-продажу цього ж майна від 10.01.2006 року. Договір
від 17.05.2006 року виконаний сторонами повністю.

За правилами ст.1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства
та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При цьому під порушенням права розуміється
позбавлення його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю
або частково.

Позивач за первісним позовом
вважає, що його право стосовно користуванням орендованим майном - гірськими
виробітками шахти МТ 9,14,517,519, 521, а також  200 кв. м. проммайданчика шахти
"Об'єднана" Одеської ділянки порушене укладеними між  Підприємцем ОСОБА_2. та ВАТ "Одеське
шахтоуправління" договорами купівлі-продажу вищеперерахованого нерухомого
майна, яке розміщене на земельній ділянці, до складу якої входить і орендовані
Підприємцем ОСОБА_1. проммайданчик та шахтові виробітки. Як на підставу своїх
вимог підприємець посилався на договір оренди від 21.02.2003р.

Проте, господарськими судами
попередніх інстанцій встановлено, що ВАТ "Одеське шахтоуправління"
відмовилося від вказаного договору оренди ще 27.07.2004 року, оскільки таке
право Орендодавця передбачене самим договором; відповідне повідомлення було
отримане Орендарем і договір був розірваним з моменту одержання наймачем
повідомлення наймодавця про  таку
відмову, тобто до укладення у 2006 році спірних договорів купівлі-продажу.

За правилами частини 2 статті 782
Цивільного кодексу України, якою передбачено права наймодавця відмовитися від
договору найму, у разі відмови наймодавця від договору найму договір є
розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення.

Відповідно до частини 2 статті 653
Цивільного кодексу України правовим наслідком розірвання договору є припинення
прав та обов'язків сторін за таким договором.

З огляду на наведене касаційна інстанція
погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність у
Підприємця ОСОБА_1. підстав вимагати розірвання спірних договорів
купівлі-продажу з огляду на відсутність у нього прав на майно, що було
предметом розірваного раніше договору оренди. А відтак, правомірним є і
висновок суду апеляційної інстанції про те, що договір оренди від 21.02.2003
року не може порушувати охоронювані законом права та інтереси позивача за
зустрічним позовом - Підприємця ОСОБА_2., оскільки  був розірваним ще до набуття нею права
власності на майно.

Стосовно посилань Підприємця
ОСОБА_1. на неправомірний розгляд апеляційною інстанцією апеляційного подання
Біляївського міжрайонного прокурора, судова колегія касаційної інстанції
відзначає, що апеляційним господарським судом розглядалося не лише вказане
подання, але й  апеляційна скарга
підприємця. За правилами частини 2 ст. 101 Господарського процесуального
кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної
скарги (подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі, а відтак доводи скаржника щодо
неправомірного розгляду апеляційною інстанцією подання прокурора в даному
випадку не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З
огляду на викладене  колегія   суддів
вважає, що під   час розгляду
справи  апеляційним господарським судом
фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного
дослідження матеріалів справи, висновки суду відповідають цим обставинам і їм
надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального
і процесуального права,  тому у
касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятої у справі
постанови.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 та  Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 14.09.2007 р. у справі №22/169-07-3866 залишити
без змін.

Головуючий  суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Волковицька Н.О.

Суддя

Шаргало В.І.