ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2007р.                                                                                             Справа № 10/260

за позовом   Акціонерного товариства “Індустріально-експортний банк” в особі філії “Полтавська дирекція “АТ  “Індустріально-експортний банк”, м. Полтава

До 1) Приватного сільськогосподарського підприємства “ім. Миколи Щорса”,         с. Кам”яні Потоки в особі ліквідатора Приватного сільськогосподарського підприємства “ім. Миколи Щорса” Шушпанові Григорія Олександровича, м. Кременчук

2) Відкритого акціонерного товариства “Акціонерного комерційного банку “АВТОКРАЗБАНК”, м. Кременчук

про стягнення 50 000,00 грн.

Суддя  Білоусов С. М.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошена та підписана в судовому засіданні 10.07.2007р., а повний текст рішення відповідно до статті 85 ГПК України підписано 13.07.2007 р.

Суддя Білоусов С.М. прийняв справу № 10/260 до свого провадження на підставі ухвали заступника голови господарського суду від  26.06.2007 р. про зміну складу суду.

Рішення приймається після перерви оголошеної в судовому засіданні 05.07.2007 року у відповідності до вимог ст.77 ГПК України.

Представники сторін в судовому засіданні 10.07.2007 року:

від позивача: Омельченко Е.М. довіреність №125 від 10.10.2006 р.

від відповідача: 1) не з’явився

2) Федорова І.О., довіреність №21 від 11.05. 2007 р.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява  про повернення ВАТ  АКБ “АВТОКРАЗБАНК” 50000,00 грн. на користь ПСП ”Миколи Щорса”, як безпідставно отриманих та перерахування ПСП ”Миколи Щорса” зазначених коштів на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 317 від 19.02.2003 р. та договором застави від 07.03.2003 р. (заява позивача вх. № 04157 від 13.03.2007 року).

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, тобто вважає недійсним перерахування ПСП  “ім.. Миколи Щорса” грошових коштів в сумі 50 000,00 грн. в рахунок  погашення заборгованості по кредиту ВАТ АКБ “АВТОКРАЗБАНК” у період мораторію на задоволення вимог кредиторів ПСП “ім.. Миколи Щорса”.

Відповідач 1 в судове засідання не з’явився, про те направив до суду клопотання (вх. № 09671 від 14.06.2007 року) про розгляд справи за відсутності представника. Судом клопотання прийнято.

Відповідач 2 проти позовних вимог заперечує з мотивів викладених у відзиві та доповненнях до відзиву (вих. №0.0110/27 від 04.01.2007 р. та вих. №0.0910/1023 від 05.04.2007 р.), зокрема вказує на те, що позивачем не доведено жодної обставини порушення його прав та законних інтересів із сторони Відповідача 2.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

24 вересня 2003 року у справі №10/284 Господарським судом Полтавської області було порушено провадження у справі про банкрутство Відповідача 1.

14 жовтня 2003 року у справі про банкрутство Відповідача 1 ухвалою суду було призначено розпорядника майна –арбітражного керуючого Заїченка О.С. (ліцензія №020351 від 20 лютого 2002 року).

Відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області від 16 грудня 2003 року у справі №10/284, було тимчасово покладено обов’язки керівника Відповідача 1 на розпорядника майном Заїченко О.С., у зв’язку з припиненням повноваження керівника Відповідача 1          - Бутко І.А..

Відповідно до звіту від 30 березня 2004 року, щодо реалізації майна та витрачання коштів, Відповідачем 1 в особі арбітражного керуючого від реалізації майна було отримано грошові кошти в загальній сумі 92 087,35 грн. Також, згідно із цим звітом, Відповідачем 2 було отримано грошові кошти в сумі 50 000 грн. в рахунок погашення заборгованості  по кредитному договору № 19 від 06 червня 2003  року.

Позивач вказує, що арбітражний керуючий ПСП “ім.. Миколи Щорса” не мав права на перерахування 50 000, 00 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредиту перед ВАТ АКБ “АВТОКРАЗБАНК”, так як 24.09.2003 р. винесеною ухвалою Господарського суду Полтавської області введений мораторій, яким зупиняється виконання боржником грошових зобов’язань та припиняються заходи які спрямовані на забезпечення виконання цих зобов’язань.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(надалі - Закон) визначено поняття мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Цією ж статтею Закону визначено поняття кредиторів у справі про банкрутство, а саме: Кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Нормою п. 6 ст. 64 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено виконання виконавчих документів по стягненню заборгованості за рахунок заставленого майна  під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідач 2, у справі про банкрутство Відповідача 1 –ПСП “ім.. Миколи Щорса”, являється кредитором вимоги якого забезпечені заставою майна боржника і його вимоги можуть погашатися в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів без будь-яких обмежень. .

Позивач наполягає  на пріоритет в погашенні заборгованості по кредитному договору № 317, так як він укладений з ПСП “ім.. Миколи Щорса” 18 лютого 2003 року. А ВАТ АКБ “АВТОКРАЗБАНК” уклав договір про кредитну лінію № 19 з ПСП “ім.. Миколи Щорса” 06 червня 2003 року.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»встановлено, що якщо обтяження рухомого майна було зареєстроване до набрання чинності Законом «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»у Державному реєстрі застав рухомого майна, відповідний запис підлягає перенесенню в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Таке обтяження має пріоритет з моменту його реєстрації в Державному реєстрі застав рухомого майна.

Позивачем на підставі Договору про заставу б/н від 07 березня 2003 року до Державного реєстру застав рухомого майна було внесено запис 20 червня 2003 року за номером 1377-377, контрольна сума БГ78Д2Д7Б4.

Відповідачем 2 на підставі Договору про заставу №19-З від 06 червня 2003 року до Державного реєстру застав рухомого майна було внесено запис 06 червня 2003 року за номером 1101-194, контрольна сума 9Е25702045

У відповідності до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»(що вступив в дію з 01 січня 2004 року) Відповідач 2 має пріоритет перед Позивачем в разі задоволення своїх грошових вимог.

У відповідності до ч. 4 п. 13 ст. 13 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», розпорядник майна Відповідача 1 - Заїченко О.С., який виконував повноваження керівника Відповідача 1, використав своє право на розпорядження майном боржника та частковому погашенню заборгованостей перед юридичними та фізичними особами, що підтверджується звітом щодо реалізації майна та витрачання отриманих коштів від 30 березня 2004 року.

Виходячи з того, що Відповідач 2 фактично має пріоритет перед Позивачем щодо погашення заборгованості у відповідності до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», то під час проведення дій розпорядником майна у справі про банкрутство Відповідача 1 не було порушено ніяких прав щодо погашення його заборгованості в процедурі банкрутства Відповідача 1 саме за рахунок реалізації заставленого майна.

Господарським судом Полтавської області відповідно до ухвали у справі №10/284 лише 30 квітня 2004 року, Позивача включено до окремого реєстру задоволення вимог кредиторів за рахунок заставленого майна.

Позивачем не обґрунтовано порушення його прав та законних інтересів саме з боку Відповідача 2, навіть при рівному пріоритеті реєстрації в Державному реєстрі застав рухомого майна –права на вимогу до Відповідача 1, як того вимагає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У відповідності до ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем в даному випадку не доведено жодної обставини порушення його прав та законних інтересів як із сторони Відповідача 1, так  із сторони Відповідача 2. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22,32,33,43,82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «Індустріально-експортний банк»в особі філії «Полтавська дирекція»Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк»в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суддя                                                                  Білоусов С. М.