ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.07.2007

Справа №2-7/6860-2007

За позовом Приватного підприємства «Порт» (95001, м. Сімферополь, вул. Н- Госпитальна, 26, к. 10)

До відповідача Підприємства «Динамо-Крим» (95044, м. Сімферополь, вул. Декабристів, 21)

Про визнання протиправними дій та спонукання до виконання певних дій.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача – Мельникова А. Є., предст., дов. №56 від 07.06.2007 р.

Суть справи: Приватне підприємство «Порт» звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Підприємства «Динамо-Крим» по обмеженню доступу до орендованого ПП «Порт» приміщення, розташованого за адресою: м. Сімферополь, вул. Декабристів, 21 та відключенню електропостачання. Крім того, позивач просить зобов’язати Підприємство «Динамо-Крим» забезпечити вільний доступ до приміщення, що орендується Приватним підприємством «Порт», розташованого за адресою: м. Сімферополь, вул. Декабристів, 21, через другий під’їзд та стягнути з відповідача збитки в розмірі 2880,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушуються умови укладеного договору оренди від 25.12.2003 р., що перешкоджає здійсненню позивачем господарської діяльності. Так, ПП «Порт» повідомив, що працівниками відповідача зачиняється двері другого під’їзду, через яку здійснюється прохід до приміщення сауни. На думку позивача, вказаними діями відповідач порушує умови договору та ставить під загрозу життя людей, оскільки будівля спорткомплексу, в якому знаходиться орендоване приміщення, має таке планування, що доступ до приміщення сауни найбільш зручно здійснювати через двері другого під’їзду. Крім того, позивач зазначив, що 17.04.2007 р. без будь-яких причин в приміщенні сауни було відключено електропостачання, у той час як в іншій частинні будівлі відключення не здійснювалося. З урахуванням викладеного ПП «Порт» зауважив, що дії відповідача призвели до того, що в останній час сауна припинила фактично свої функціонування, у зв’язку з чим позивачем повертаються грошові кошти клієнтам, загальний розмір яких складає 2880,00 грн., які позивач кваліфікує як збитки, заподіяні протиправною поведінкою відповідача.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що Підприємство «Динамо-Крим» в повному обсягу виконує свої обов’язки за договором оренди від 25.12.2003 р., оскільки забезпечує вільний доступ до орендованого приміщення через головний вхід в будівлю, а забезпечення позивачеві цілодобового доступу до орендованого приміщення безпосередньо через другий під’їзд умовами договору не передбачено. Відповідач вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що Підприємство «Динамо-Крим» своїми діями ставить під загрозу життя людей, оскільки будівля, в якому знаходиться орендоване приміщення, має два евакуаційні виходи. Також відповідач вважає безпідставними посилання відповідача на те, що орендарі не можуть попасти до своїх офісів після 19:00 годин, оскільки заходи щодо здійснення вільного доступу до будівлі після 19:00 тільки через головний вхід, які були вжиті відповідачем у зв’язку з багаточисельними проханнями орендарів. Підприємство «Динамо-Крим» також зауважило, що твердження відповідача про відключення орендованого приміщення від електропостачання не відповідають дійсності. З цього приводу відповідач зазначив, що 17.04.2007 р. електриком Підприємства «Динамо-Крим» при огляді електрощитової був встановлений факт виходу зі строю автоматичного вимикачу, через який надходить електрична енергія до орендованого приміщення. Після перевірки вказаного приладу подача електричної енергії до приміщення була поновлена 17.04.2007 р., незважаючи на той факт, що позивач не повідомив відповідача про припинення подачі електричної енергії 17.04.2007 р., а повідомив лише 18.04.2007 р. Відповідач звернув увагу на те, що автоматичний вимикач, через який надходить електроенергія до орендованого позивачем приміщення, значно зношений, через що здійснюється автоматичне відключення подачі електроенергії. Підприємством «Динамо-Крим» неодноразово було запропоновано позивачу здійснити заміну автоматичного вимикача на більш потужний, але вказані пропозиції були залишені Приватним підприємством «Порт» поза увагою. За таких обставин, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. По справі оголошувалась перерва. Після закінчення перерви слухання справи було продовжено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

25.12.2003 р. між Приватним підприємством «Порт» (Орендар) та Підприємством «Динамо-Крим» (Орендодавець) був укладений договір оренди нежилого приміщення, п. 1.1 якого передбачено, що Орендодавець зобов’язується надати Орендарю в оренду приміщення сауни, розташоване за адресою: 95034, м. Сімферополь, вул. Декабристів, 21, загальною площею 249 кв. м. згідно з актом приймання-передачі та забезпечити Орендарю вільний доступ до вказаного приміщення.

Відповідно до п. 2.1 Договору орендоване приміщення надається Орендарю для використання в якості сауни або іншої діяльності, що не суперечить діючому законодавству України по узгодженню з Орендодавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, листами №7 від 04.04.2007 р. та №9 від 12.04.2007 р. позивач звернувся до Підприємства «Динамо-Крим», в яких повідомив, що 03.04.2007 р. та 11.04.2007 р. охоронцем Підприємства «Динамо-Крим» були зачинені двері до під’їзду №2 спортивного комплексу «Динамо», у зв’язку з чим просив припинити дії, що перешкоджають здійсненню підприємством господарської діяльності.

Листом №30 від 13.04.2007 р. Підприємство «Динамо-Крим» повідомило, що у зв’язку з випадками незаконного відкриття офісів та розкраданням майна орендарів спорткомплексу «Динамо» в вечірній час та з метою недопущення подібних фактів в подальшому, керівництво підприємства «Динамо-Крим» прийняло рішення про вільний доступ відвідувачів у другий під’їзд з 7-30 до 19 год. Після 19 годин вхід у спорткомплекс «Динамо» буде здійснюватися тільки через головний вхід та з супроводженням охоронця підприємства «Динамо-Крим» по території спорткомплексу «Динамо». У вказаному листі відповідач зазначив, що відповідними діями підприємство «Динамо-Крим» не порушує законодавство України та не перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності Приватного підприємства «Порт», оскільки вхід до орендованого приміщення доступний через головний вхід до спорткомплексу «Динамо».

Проте, вважаючи дії відповідача такими, що не відповідають чинному законодавству України, позивач звернувся до суду з проханням усунути перешкоди в користування орендованим приміщенням.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України).

Причому, ч. 5 ст. 48 Закону України «Про власність» передбачено, що положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника.

Отже, положення чинного законодавства щодо захисту права власності, у тому числі право на вимогу про усунення перешкод в користуванні майном або вчинення певних дій для запобігання порушенню майнового права, розповсюджується також на осіб, які володіють майном на праві оренди.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що обов’язковою умовою подачі негаторного позову до суду є наявність факту перешкоджання позивачеві в користуванні належного йому на речовому праві майном, та, відповідно, позбавлення його можливості реалізовувати належне йому речове право повною мірою.

Як вже було зазначено раніше, договором оренди від 25.12.2003 р. передбачений обов’язок відповідача передати Приватному підприємству «Порт» нежиле приміщення та забезпечити позивачеві вільний доступ.

З матеріалів справи вбачається, що вказані обов’язки виконуються відповідачем повною мірою. Так, суд звертає увагу на те, що договором оренди від 25.12.2003 р. не передбачений обов’язок Орендодавця (відповідача) забезпечувати доступ до орендованого приміщення саме через другий під’їзд. Отже, дії відповідача щодо закриття входу до спорткомплексу «Динамо» через другий під’їзд не позбавляють позивача права користуватися орендованим приміщенням та здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки після 19-00 годин доступ до орендованого позивачем приміщення забезпечується через головний вхід до будівлі. Більш того, суд зазначає, що зазначені дії відповідача направлені на забезпечення збереження майна в спорткомплексі, у тому числі майна, що знаходиться в орендованому позивачем приміщенні, та запобігання можливому розкраданню цього майна. Вказані заходи були вжиті відповідачем у зв’язку з батагочисельними заявами від орендарів (а. с. 37-39).

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що дії Підприємства «Динамо-Крим» не порушують права або охоронювані законом інтереси позивача, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову Приватного підприємства «Порт» щодо визнання протиправними дій відповідача та спонукання його до забезпечення вільного доступу до орендованого приміщення.

Крім того, суд не може погодитись з твердженням позивача про те, що Підприємством «Динамо-Крим» здійснюється безпідставне відключення електричної енергії. Так, суд звертає увагу на те, що 17.04.2007 р. електриком Підприємства «Динамо-Крим» при огляді електрощитової був встановлений факт виходу зі строю автоматичного вимикачу, через який надходить електрична енергія до орендованого приміщення. Після перевірки вказаного приладу подача електричної енергії до приміщення була поновлена 17.04.2007 р., незважаючи на той факт, що позивач не повідомив відповідача про припинення подачі електричної енергії 17.04.2007 р., а повідомив лише 18.04.2007 р. Листом №44 від 17.05.2007 р. відповідач повідомив Приватному підприємству «Порт», що відключення електричної енергії виникло внаслідок навантаження на лінії або зношення автомату та запропонував позивачеві здійснити спільну заміну автомату на більш потужний. Проте, вказана пропозиція була залишена позивачем поза увагою.

Відносно вимоги позивача про стягнення з Підприємства «Динамо-Крим» збитків у сумі 2880,00 грн. суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Ст. 25 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

З огляду на викладене, можна зробити висновок, що відшкодуванню підлягають завдані збитки, тобто збитки, причиною яких є порушення зобов’язання, якого припустився боржник. Отже, між порушенням та збитками має бути причинний зв’язок. За відсутністю такого зв’язку збитки не відшкодовуються. При вирішенні питання про наявність чи відсутність причинного зв’язку слід враховувати, що необхідно виявляти зв’язок між саме між порушенням зобов’язання та шкідливими наслідками (збитками), а не між діями (бездіяльністю) боржника взагалі та збитками.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що протиправна поведінка відповідача та, відповідно, причинний зв’язок між діями Підприємства «Динамо-Крим» та заподіяними позивачеві збитками, відсутні, вимоги Приватного підприємства «Порт» про стягнення з відповідача збитків у розмірі 2880,00 грн. також не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.