ПОСТАНОВА

"26" жовтня 2007 р.
Справа № 14/179-4065

11 год. 50 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання  Махнач Р.В.

Розглянув справу

за позовом  Державного підприємства "Ковалівський  спиртовий завод" с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область

до  Управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі вул. С. Бандери, 1, м. Монастириська, Тернопільська область

про  скасування рішення № 8 Управління Пенсійного фонду в Монастириському районі.

За участю представників сторін:

позивача: Тиліщак І.М., довіреність від 10.01.07 р.;

відповідача: Винницький І.М., доручення № 1994 від 16.10.07 р.

Суть справи:

Державне підприємство "Ковалівський спиртовий завод" с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область звернулося у господарський суд Тернопільської області з позовом Управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі, м. Монастириська, Тернопільська область про скасування рішення № 8 Управління Пенсійного фонду в Монастириському районі.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вважає оспорюване рішення незаконним, при цьому посилається на те, що вказане рішення прийняте всупереч Постанови Правління пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003р. "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду".

У запереченнях на позов та згідно з поясненням повноважного представника, відповідач позовні вимоги відхилив повністю, посилаючись на їхню безпідставність, зазначивши при цьому, що оскаржуваний правовий акт індивідуальної дії винесений контролюючим органом в межах повноважень та у відповідності до чинного законодавства, з врахуванням фактичних обставин та досліджених в процесі перевірки документів.

В процесі розгляду справи представникам сторін роз'яснено процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

В зв'язку з відсутністю відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

За результатами проведеної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод", посадовими особами контролюючого органу 05.04.2007р. складено акт за №30. Період діяльності страхувальника, що охоплений перевіркою з 01.07.2006 року по 01.03.2007 року.

За наслідками дослідження документів позивача, управлінням пенсійного фонду зроблені, поряд з іншими, висновки про порушення підприємством вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-ІV (надалі Закон), а саме в окремих випадках підприємством допускалась сплата страхових внесків у період, що перевищував 20 календарних днів з дня базового звітного періоду з 20.07.2006р. по 28.02.2007р.

Зважаючи на наведені обставини, 11.04.2007р. управлінням пенсійного фонду України, відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) позивачу, згідно з рішенням №8 застосовано штрафні санкції в сумі 45113,92 грн. та нараховано пеню в сумі 13117,27 грн.

Наведений правовий акт індивідуальної дії оспорений страхувальником у судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно п.6 ч.2 ст.17 Закону страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і  сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.6 ст.20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників є календарний місяць.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду,  на суб'єктів господарювання накладається штраф в розмірі 10, 20 та 50 відсотків  (залежно від строку затримки платежу -  пункт 2 частини 9 статі 106 Закону).

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій (п.13 статті 106 Закону).

Відповідно до підпунктів "б" та "в" 8.2. Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 N 21-1 (далі Інструкція) у разі якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків або  борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені органи Пенсійного фонду надсилають йому   вимогу про сплату недоїмки.

У відповідності до п. 8.7. Інструкції узгоджена вимога надсилається страхувальнику органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів. Страхувальник зобов'язаний сплатити узгоджену суму боргу протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги.

Згідно пункту 8.8. Інструкції у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу до відповідного органу державної виконавчої служби, у якій зазначає суму боргу за  даними карток особових рахунків платників на дату подання. До сум боргу, що подаються до органів державної виконавчої служби за даними карток особових рахунків платників, включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Відповідно до п.п. 8.9. Інструкції якщо протягом наступного базового звітного періоду страхувальник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження до органу державної виконавчої служби подається вимога тільки на суму зростання боргу.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів страхувальник повністю погасив суми боргу, зазначені у вимозі, що подана до органу державної виконавчої служби, то орган Пенсійного фонду подає до відповідного підрозділу повідомлення за формою згідно з додатком 12 цієї Інструкції.

Таким чином, наведений вище п.п. 8.9 Інструкції не передбачає припинення нарахування штрафних санкцій, як помилково вважає позивач, а встановлює порядок надсилання вимог після зростання боргу або його повного погашення.

Не передбачає накладення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (не перерахування) страхових внесків в інший спосіб ніж прийняттям рішення за формою визначеною у Інструкції і жодна інша правова норма, що регламентує правовідносини у сфері пенсійного страхування.

З наведеного в сукупності, зважаючи що частина 1 статті 71 КАС України покладає на позивача обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги, суд констатує відсутність належних та допустимих доказів, що можуть слугувати підставою для визнання дій контролюючого органу у спірних правовідносинах протиправними, а відтак не вбачає правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст. 94, 95, 97, 98 КАС України судові витрати по справі  позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.6, 7, 86, 89, 94 - 98, 162, 163  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                      О.В. Руденко