ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

24.12.07                                                                                           Справа№ 3/351А

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

за позовом: ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С”, смт. Новий Яричів

до відповідача: Державна податкова інспекція у Кам”янка-Бузькому районі, м.Кам”янка-Бузька

Про скасування податкового повідомлення - рішення № /0 від 17.11.2006р.

За участю представників:

Від позивача: Чорній Р.Ю.-представник

Від відповідача: Квасниця Н.Б., Чубінський В.М.-представники

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки , передбачені ст.ст.49,51 КАС України.

Суть спору: Подано позов ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С” до Державної податкової інспекції у Кам”янка-Бузькому районі про скасування податкового повідомлення - рішення № /0 від 17.11.2006р.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів та підстав, наведених у запереченні.

В судовому засідання 10.12.2007 року оголошувалась перерва до 24.12.2007 року.

Повний текст рішення виготовлений , підписаний та оголошений 24.12.2007 року.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності , встановив наступне:

17.11.2006 року ДПІ у Кам”янка-Бузькому районі проводилась виїзна позапланова документальна перевірка ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С”(Данія) з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень, травень, червень 2006 року. В ході перевірки податковою інспекцією було встановлено, що ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С”(Данія) в березні-травні 2006 року придбало у ПП „СВ” продукцію на загальну суму ПДВ 85472,58 грн., а ПП „СВ” в свою чергу отримало від ТзОВ „Лайт-Інвест” продукцію на загальну суму ПДВ 62397,21 грн. Під час проведення документальної перевірки податковою інспекцією було направлено запити на проведення зустрічних перевірок по питанню підтвердження податкового кредиту податковим зобов”язанням ПП „СВ” та ТзОВ „Лайт-Інвест”. Згідно отриманої від Золочівської ДПІ відповіді ПП „СВ” являється посередником, а постачальником даного товару є ТзОВ „Лайт-Інвест”. З метою проведення зустрічної перевірки ТзОВ „Лайт-Інвест” податковою інспекцією було направлено запит в ДПІ у Личаківському районі м.Львова, згідно відповіді на який податкова інспекція повідомила, що зустрічну перевірку на ТзОВ „Лайт-Інвест” не проведено, оскільки товариство не знаходиться за юридичною адресою, і за період з січня по травень 2006 року товариством сплачено до державного бюджету 23 грн. На підставі вищезазначеного, податковою інспекцією у Кам”янка-Бузькому районі зроблено висновок, що ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С”(Данія) безпідставно заявлено до відшкодування з бюджету 62397,21 грн., що відображено в акті перевірки №109/23-0/31475377 від 17.11.2006 року.

За результатами проведеної позапланової перевірки на підставі акту ДПІ у Кам”янка-Бузькому районі прийнято податкове повідомлення рішення № /0 від 17.11.2006р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 62 397,21 грн.

ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С” не погоджується з прийнятим 17.11.2006 року податковим повідомленням-рішенням, що стало підставою його оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного :

15.06.2004 року між ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С” та ПП „С.В.” було укладено договір за №02/К-06-2004 купівлі-продажу дошки дубової необрізної. На виконання умов договору в березні, квітні та травні 2006 року ПП „С.В.” продав, а ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С” купив продукцію. В зв”язку з продажем продукції ПП „С.В.” було виписано податкові накладні № 16 від 01.03.06 р.,№ 17 від 02.03.06 р., № 18 від 10.03.06 р., № 19 від 13.03.2006 р.,№ 20 від 15.03.2006 р., № 21 16.03.2006 р., № 22 від 22.03.2006 р., № 23 від 23.03.06 р., № 24 від 27.03.2006 р., № 25 від 31.03.2006 р., № 26/1 від 31.03.2006 р., № 27 від 03.04.2006 р., № 28 від 05.04.2006 р., № 29 від 12.04.2006 р., № 30 від 14.04.06 р., № 31 від 18.04.06 р. № 32 від 19.04.06 р., № 33 від 28.04.2006 р., № 34 від 28.04.06 р., № 36 від 03.05.06 р., № 37 від 04.05.06 р., №38 від 5.05.06 р., № 39 від 10.05.06 р., № 40 від 15.05.06 р. №42 від 22.05.06 р., №43 від 22.05.06 р., № 45 від 26.05.06 р., №46 від 30.05.06 р. № 49 від 30.05.06ь р., а суми податку на додану вартість, нарахованого і сплаченого у складі ціни придбання товару, були включені до складу податкового кредиту та до розрахунку бюджетного відшкодування в березні, травні та червні 2006 року. Позивачем правомірно сформовано податковий кредит на суму 62397,21 грн. згідно з п.п. 7.2.6. п .7.2., п.п. 7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р.

Відповідно до п.п. 7.2.6. підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, видана платником податку, який поставляє товари (послуги). Податкові накладні виписані ПП „СВ” були досліджені судом і не встановлено жодних порушень порядку їх видачі.

Відповідно до п.п 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 зазначеного Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Положеннями п.п.7.7.4 п.7.7. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” передбачено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається в податковій декларації. При цьому платник податку в п’ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру. До декларації додається розрахунок суми бюджетного відшкодування.

Суд приходить до висновку, що вказані норми були повністю дотримані позивачем: декларації з ПДВ із зазначенням суми бюджетного відшкодування за березень, травень, червень 2006 р. були подані до податкового органу з розрахунком відшкодування.

Не заслуговують на увагу суду твердження відповідача про безпідставність включення ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С”(Данія) суми 62397,21 грн. до податкового кредиту з податку на додану вартість, з тих підстав, що ТзОВ „Лайт-Інвест” не сплатило у відповідному періоді податок із операцій купівлі-продажу товарів, оскільки ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С”(Данія) жодних правовідносин з ТзОВ „Лайт-Інвест” не мав.

Згідно закріпленого в Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності, будь-яка особа не може нести відповідальність за дії третіх осіб. В даному випадку ДП „МП Україна” компанії „МП Льогер А/С”, яким при здійсненні господарської діяльності додержано всіх норм податкового законодавства, не зобов”язане нести відповідальність за дії товариств, з якими не мало жодних відносин.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону "Про податок на додану вартість" платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пп. "а", "в", "г", "д" п. 10.1 ст. 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п. 10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми Відповідач не надав суду жодних доказів правомірності прийняття ним спірного податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Судові витрати, за згодою сторін, покласти на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.7-9, 14, 17, 69-71, 79, 86,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2.          Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кам”янка-Бузькому районі № /0 від 17.11.2006р року.

3.          Судові витрати покласти на позивача.

4. Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 24.12.2007р.

Суддя