ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.07                                                                                        Справа №  20/347/07

Суддя

м.Запоріжжя

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Український графіт”, м.Запоріжжя

до Державного підприємства “Завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів”, м.Запоріжжя

про стягнення суми 9305,81 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача –Гуцуляк А.О. (дов. №015/35 від 01.01.2007р.);

Від відповідача –Шостак О.М. (дов. №01/436 від 13.09.2007р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений  позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 9305,81 грн., яка складається  з 7932,00 основного боргу, 1047,02 грн. –інфляційні втрати, 326,79 грн. –3% річних.

Ухвалою господарського суду від 17.07.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №20/347/07,  судове засідання  призначено на 15.08.2007р. Ухвалою суду від 02.08.2007р. в порядку ст.79 ГПК України провадження у справі №20/347/07 зупинено до розгляду Запорізьким апеляційним господарським судом  апеляційної  скарги про перегляд ухвали від 17.07.2007р. і повернення матеріалів справи до господарського суду Запорізької області. Ухвалою суду від 03.09.2007р. після усунення обставин, що зумовили зупинення, провадження у справі поновлено з 29.10.2007р., розгляд справи призначений на 29.10.2007р.

У судовому засіданні 29.10.2007р. за згодою представників сторін  оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує  позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та на підставі договору, ст.ст. 509, 526,  530, 625, 901, 903 ЦК України, ст.193 ГК України просить позов задовольнити.

Відповідач надав відзив, в якому позовні вимоги у розмірі 9305,81 грн., визнав частково, просить стягнути тільки суму основного боргу у розмірі 7932,00 грн. Пояснює, що борг виник у зв’язку з реалізацією плану досудової санації підприємства, в якому позивач був учасником. Рішення не було прийнято із-за кадрових змін у Міністерстві, а потім у зв’язку з прийняттям Закону України “Про управління об’єктами державної власності”. Просить розглянути цю ситуація як форс –мажорну і не стягувати пеню та штрафні санкції.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін,  суд

ВСТАНОВИВ:

28.07.2004р. між Відкритим акціонерним товариством “Український графіт” (продавець, позивач) та Державним підприємством “Завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів” (покупець, відповідач) був укладений договір № 804/41122/15, за яким продавець зобов’язався передати у власність покупця продукцію в асортименті, кількості та за цінами згідно з узгодженими накладними (специфікацією), а покупець - прийняти і оплатити продукцію.

28.12.2005р. між Відкритим акціонерним товариством “Український графіт” та Державним підприємством “Завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів”  була укладена додаткова  угода №5, відповідно до якої позивач  зобов’язався здійснити послуги по графітації одного  контейнера з пластинами УКПМ-К, а відповідач прийняти і оплатити їх на протязі 10 днів після підписання акту  приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно до п.п.3, 4 додаткової угоди  вартість послуг  складає 7932 грн. Загальна сума договору складає 200958,10 грн., в тому числі ПДВ 37484,02 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивачем були здійснені послуги по графітації одного  контейнера з пластинами УКПМ-К, про що свідчать акт приймання-передачі  виконаних робіт від 08.02.2006р., наказ-рахунок №3/602014 від 08.02.2006р., довіреність ЯЛС №414909 від 06.02.2006р., рахунок №602072 від 08.02.2006р.

23.03.2007р. на адресу відповідача була направлена претензія №16/984  на суму 20563,26 грн. щодо сплати виконаних робіт. Листом від 11.04.2007р. відповідач визнав наявну заборгованість.

Проте, сплату за надані послуги відповідач не здійснив, борг становить суму 7932,00 грн.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України,  зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов’язання і сплати суми боргу.

Таким чином, вимоги про стягнення суми 7932,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції за період з травня 2006р. по червень 2007р.  в сумі 1047,02  грн. та 3% річних в сумі 326,79  грн. за 515 днів

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов’язань, вимоги про стягнення суми 1047,02 грн. втрат від інфляції та суми 326,79 грн. –3% річних  є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Зазначені у відзиві відповідача обставини не є форс -мажорними, тому суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов’язання (ст.625 ЦК України).

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму 102 грн. витрат на державне мито та суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки спір виник внаслідок його  неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства “Завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів” (69600, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 31-А, ГСП-982 р/р 2507 в ЗФ ПУМБ м. Запоріжжя, МФО 313623, ) на користь  Відкритого акціонерного товариства “Український графіт” (69600, м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, 20, р/р1 в АБ“Металург”, МФО 313582,  ) суму 7932 грн. боргу, суму 1047 грн. 02 коп. втрат від інфляції, суму 326 грн. 79 коп. –3 % річних,  суму  102 грн. витрат на  державне мито та суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                      Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі  24.01.2008р.