СУД
ПОСТАНОВА

20.12.07р.

Справа № А36/664-07

За позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

до Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

про скасування рішень №,
№ від 03.09.2007р. та стягнення 55000грн.00коп. моральної шкоди

Суддя Кожан
М.П.

Секретар
судового засідання Тесля М.М.

Представники:

позивач:
ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від 11.05.98р.

від
позивача: ОСОБА_2, довіреність №491895 від 11.12.07р.

від
відповідача: Гула Г.М., довіреність №8210/9/10-016 від 17.05.07р.

від
відповідача: Шинкарук О.В., довіреність №22992/а/10-016 від 20.12.07р.

присутній:
ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_2 від12.02.07р. паспорт НОМЕР_2 від 12.02.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі
ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства
України.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії посадових та
службових осіб Державної податкової інспекції

у Кіровському районі м.
Дніпропетровська щодо проведення
позапланової в'їздної

перевірки мене - приватного
підприємця ОСОБА_1 ( ідент. №

НОМЕР_3), яка відбулася 22.08.2007
року; визнати протиправним (нечинним) та скасувати рішення Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська від 03.09.2007 р. №
та від03.09.2007 р. № про застосування штрафних
(фінансових) санкцій; стягнути з Державного бюджету на користь позивача 55 000
(п'ятдесят п'ять) тисяч гривень - суму моральної шкоди, завданої їй посадовими
та службовими особами Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушеннями діючого законодавства  при здійсненні
перевірки, невідповідністю висновків, викладених в акті перевірки фактичним
обставинам та невірним застосування відповідачем податкового законодавства.

Відповідач вважає, що перевірка
позивача здійснена відповідно до положень діючого законодавства, оскаржувані
рішення винесені у відповідності з діючим законодавством та просить в позові
відмовити.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва 13.05.2007р.

Згідно ст.160 Кодексу
адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2007р. співробітниками ДПІ у
Кіровському районі м. Дніпропетровська була здійснена перевірка позивача з
питань дотримання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Юних ленінців, 26, офіс
№39,  за результатами якої складено акт
перевірки № 002433 від 22.08.07р. щодо контролю
за здійсненням  розрахункових
операцій  у сфері  готівкового та безготівкового обігу
суб'єктами підприємницької діяльності.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п. 1, 2 ст. З Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі,
громадянського харчування та послуг" від 01.06.2000 року № 1776-ІІІ із
змінами та доповненнями, а саме проведення розрахункової операції без
застосування РРО, КОРО та РК на суму 11000,00 грн. та  порушення позивачем ст. 3 Закону України
"Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від
23.03.1996 року № 98/96 -ВР із змінами та доповненнями, а саме здійснення
підприємницької діяльності без торгового патенту.

У зв'язку з виявленими порушеннями
відповідачем було прийнято рішення  від
03.09.2007 р. № про застосування до позивача штрафних фінансових)
санкцій на суму на суму 55000грн.00коп. за порушення позивачем п.п. 1, 2 ст. 3
Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадянського
харчування та послуг" від 01.06.2000 року № 1776-ІІІ із змінами та
доповненнями та від03.09.2007 р. № про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій на суму на суму 21грн.04коп. за порушення
позивачем ст.. 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності".

Суд погоджується із вказаними
висновками відповідача та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст..2 Указу
Президента України від 3 липня 1998 року N 727 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»в редакції
Указу Президента N 746/99 від 28.06.99 суб'єкти малого підприємництва - фізичні
особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним  податком шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку.

Позивачем не надано суду доказів
отримання вказаного свідоцтва про сплату єдиного податку. Відповідач, також,
зазначив, що таке свідоцтво позивачу не надавав.

Крім того, позивач у судовому
засіданні повідомив, що він звернувся до суду із позовом щодо оскарження дій
відповідача у зв'язку з невидачею позивачу вказаного свідоцтва.

За викладених обставин суд прийшов
до висновку, що на момент спірної перевірки позивач перебував на загальній
системі оподаткування,  обліку та
звітності,  передбаченій законодавством.

Як вбачається із опису наявної
готівки  на місці проведення розрахунків
(додаток до акту перевірки), що складений за участю позивача та нею підписаний,
на місці проведення розрахунків була наявна сума готівкових коштів  всього 11000грн.

При цьому, позивач не заперечує
проти того, що вказана сума перебувала на місці проведення розрахунків, проте
зазначає, що від перевіряючих вона отримала лише 7400грн. у якості передоплати
за договором  №180 від 22.08.07р., а
4600грн. її грошей знаходились у її сумці. Крім того, позивач не заперечує, що
нею за результатами розрахункової операції не було видано розрахункового
документу.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” № 265/95-ВР від 6 липня 1995 року
в редакції Законів України N 227/96-ВР від 06.06.96р.та N 1776-III від
01.06.2000р. із змінами та доповненнями суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу
товарів   (наданні   послуг)
у   сфері   торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані:

1)проводити розрахункові операції
на повну  суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку  та
переведені  у  фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням
відповідних  розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових операцій, або у   випадках, передбачених цим Законом, із
застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до п.1 ст. 17 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” за порушення вимог цього Закону  до  суб'єктів
підприємницької  діяльності,  які здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги),  за рішенням  відповідних
органів  державної податкової
служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у
п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які
виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну
суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не
роздрукування відповідного розрахункового
документа,  що підтверджує
виконання розрахункової   операції,   або
проведення  її  без
використання розрахункової
книжки.

Крім того,   перевіркою встановлено здійснення
торгівельної діяльності позивачем за готівкові кошти без наявності
торгівельного патенту.

Відповідно до ч.1.ст.1 Закону
України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»об'єктом  правового
регулювання  згідно  з цим Законом є торговельна діяльність за
готівкові кошти, а також з використанням інших
форм  розрахунків та кредитних
карток на території України, діяльність
з  обміну  готівкових
валютних цінностей (включаючи операції з готівковими платіжними
засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними картками),  а також діяльність з  надання послуг  у
сфері  грального бізнесу та
побутових послуг.

Відповідно до п.3.ст.1 Закону
України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»торговий
патент видається за плату суб'єктам підприємницької  діяльності
державними  податковими  органами
за місцезнаходженням   цих
суб'єктів або місцезнаходженням їх структурних (відокремлених) підрозділів,
суб'єктам підприємницької діяльності, що провадять торговельну діяльність  або надають побутові послуги (крім пересувної  торговельної
мережі),  - за місцезнаходженням
пункту продажу товарів або пункту  з  надання побутових  послуг,
а  суб'єктам  підприємницької  діяльності,
що здійснюють торгівлю  через  пересувну
торговельну  мережу,  -  за
місцем реєстрації цих суб'єктів.

Відповідно до п.3. ч.1 ст.8 Закону
України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»за здійснення
операцій, передбачених цим Законом, без одержання відповідних торгових патентів
або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого частиною
другою статті 7 цього Закону, сплачують штраф у подвійному розмірі вартості
торгового патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької
діяльності із зазначеним порушенням.

На підставі викладеного суд прийшов
до висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні
(фінансові) санкції за порушення діючого законодавства, що виявлені під час
перевірки.

Щодо посилання позивача на те, що
відповідач не мав права приймати спірні рішення до винесення судом рішення за
протоколом про адміністративне правопорушення №133 від 04.09.2007р. слід
зазначити наступне.

Суб'єктом складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1.ст. 155-1, 164 КУпАП є працівники торгівлі,
громадського харчування та сфери послуг, громадяни, які займаються
підприємницькою діяльністю, як з, так і без державної реєстрації як  суб'єкта
господарювання.

Суб'єктом відповідальності за
порушення, за які до позивача застосовано спірні штрафні (фінансові) санкції є
не фізична особа, а суб'єкт підприємницької діяльності.

Отже, відповідач мав право приймати
спірні рішення до винесення рішення
судом за вказаним протоколом про адміністративне правопорушення. Крім
того, позивачем, взагалі, не надано суду доказів розгляду вказаного протоколу
судом.

Щодо правомірності здійсненої
перевірки слід зазначити наступне.

Аналіз положень чинного
законодавства та матеріалів справи свідчить про відсутність порушень з боку
відповідача порядку проведення перевірки.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг»контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України
шляхом  проведення планових або
позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Частиною 1 статті 16 наведеного
Закону встановлено, що контролюючі органи мають право відповідно до
законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які
підпадають під дію цього Закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.11 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Відповідачем здійснювалась
перевірка відповідно до доповнення до плану проведення перевірок щодо контролю
за здійсненням розрахункових операцій  у
сфері  готівкового та безготівкового  обігу за серпень 2007року, затвердженого в.о.
начальника податкової інспекції.

Таким чином, зазначена перевірка
була плановою, а тому є необґрунтованим твердження позивача про необхідність
надання наказу про проведення такої перевірки і рішення суду, так як відповідні
вимоги ст.11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»
стосуються позапланових перевірок.

За викладених обставин суд не
вбачає підстав для задоволення вимог позивача стягнути з Державного бюджету на
його користь 55 000 (п'ятдесят п'ять) тисяч гривень - суму моральної шкоди,
завданої їй посадовими та службовими особами Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська оскільки позивачем не доведено визнати
протиправність дій посадових та службових осіб Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо проведення  позапланової в'їздної перевірки приватного
підприємця ОСОБА_1, яка відбулася 22.08.2007 року та рішень, прийнятих за
результатами вказаної перевірки.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити
у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України заява
про  апеляційне  оскарження
постанови  суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі
складення   постанови  у
повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу -
з  дня  складення
в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається протягом
двадцяти  днів після  подання
заяви   про   апеляційне оскарження.

Суддя
М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному
обсязі  24.12.2007р.