СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

25 грудня 2007 року

Справа № 2-2/14770-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула В.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Борисової Ю.В.,

за участю представників сторін:

позивача : Кручко Федір Олексійович, довіреність № 20-2/11 від 16.11.06, приватне підприємство "Мале приватне спортивне підприємство "Кентавр";

відповідача : не з'явився, закрите акціонерне товариство "Камиш-Бурун";

розглянувши апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства "Камиш-Бурун" на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 19.10.2007 у справі № 2-2/14770-2007

за позовом           приватного підприємства "Мале приватне спортивне підприємство"Кентавр" (вул. Орджонікідзе, 12,Керч,98300)

до закритого акціонерного товариства "Камиш-Бурун"

(вул. Орджонікідзе, 1в,Керч,98313)

про спонукання до виконання зобов'язання в натурі

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду АР Крим від 19.10.2007, в порядку статей 66,67 Господарського процесуального кодексу України, вжиті заходи до забезпечення позову у справі № 2-2/14770-2007, шляхом накладення арешту на металоконструкції в кількості 221,084 тон, що належать відповідачу у справі.

Не погодившись з ухвалою господарського суду від 19.10.2007, закрите акціонерне товариство "Камиш-Бурун" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій сторона просить скасувати вказаний процесуальний документ, заяву про вжиття заходів до забезпечення позову –залишити без задоволення.

Основні доводи апеляційної скарги є такими:

- суд, приймаючи ухвалу про забезпечення заявленого позову, прийняв до уваги тільки доводи позивача, чим порушив статті 43, 22,33,43 Господарського процесуального кодексу України, та зробив передчасний висновок щодо правовідносин сторін ;

- в обґрунтування ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову не приведено ніяких доказів і фактичних даних стосовно того, що невжиття відповідних заходів до забезпечення позову може у подальшому утруднити або унеможливити виконання судового рішення;

- майно, на яке накладено арешт, не індивідуалізовано судом, що є порушенням пункту 7 роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994р. № 02-5/611 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову”

- заходи до забезпечення позову застосовані судом першої інстанції без повідомлення відповідача про розгляд клопотання про їх вжиття та виклику сторін в судове засідання.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, направив телеграму, в якій просив суд апеляційної інстанції розглянути скаргу на підставі наявних у справі матеріалів за його відсутністю.

Розглянувши матеріали справи повторно, в порядку статті 101 Господарського кодексу України, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2007 року приватне підприємство "Мале приватне спортивне підприємство "Кентавр" звернулось в господарський суд Автономної Республіки Крим з позовною заявою до закритого акціонерного товариства "Камиш-Бурун" про спонукання до виконання зобов’язань, які виникли на підставі договору купівлі –продажу № 96 від 18.12.2003 і додаткової угоди до нього № 1 від 26.12.2003. (арк.с. 2-3).

Позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно та введення заборони закритому акціонерному товариству "Камиш-Бурун" здійснювати дії, що пов’язані із демонтажем спірного майна, а також з його продажем, наданням в оренду або заставу третім особам. (арк.с. 7).

Заява мотивована тим, що за інформацією позивача, відповідач має намір розпорядитися спірним майном на свій розсуд до прийняття господарським судом АР Крим рішення по суті відносно цього майна, ухилитися від виконання не тільки прийнятого на себе зобов’язання, а і створити загрозу неможливості виконання судового рішення по цій справі.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 19.10.2007 у даній справі, в порядку статей 66,67 Господарського процесуального кодексу України, тільки накладено арешт на металоконструкції, в кількості 221,084 тони, що належать закритому акціонерному товариству "Камиш-Бурун".

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів Севастопольського апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду, як гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до пункту 3 роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994р. № 02-5/611 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність засобу забезпечення позову предмету та обсягу позовних вимог.

Як вбачається зі змісту клопотання про забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на майно боржника, яке є предметом договору купівлі –продажу, про спонукання виконання якого позивач просить в позовній заяві, та заборонити відносно спірного майна вчиняти дії, пов’язані з демонтажем, продажем, переданням в оренду або під заставу третім особам .

Підставою для застосування заходів до забезпечення позову позивач зазначив вчинення відповідачем дій, які, на його думку, спрямовані на терміновий демонтаж спірних металоконструкцій, а також на можливість продажу, надання в оренду або заставу цього майна третім особам.

Судова колегія вважає, що судом обґрунтовано вжиті заходи до забезпечення заявленого позову.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з договором купівлі –продажу № 96 від 18.12.2003 (арк.с. 22-23), закрите акціонерне товариство "Камиш-Бурун" зобов’язано передати приватному підприємству "Мале приватне спортивне підприємство "Кентавр" майно, що є предметом цього спору.

У зв’язку з відмовою продавця (відповідача у справі) виконати обов’язки за вказаним договором, покупець (позивач у справі) звернувся до господарського суду з позовом про спонукання закритого акціонерного товариства "Камиш-Бурун" передати йому металоконструкції в об’ємі 221,084 тони (арк.с.2- 3).

На ці металоконструкції господарським судом був накладений арешт (арк.с. 45-46).

В апеляційній скарзі заявник стверджує про те, що майно, на яке накладено арешт, є його власністю, тому він з метою здійснення основного виду своєї господарської діяльності може ним розпоряджатися , у тому числі і демонтувати, оскільки господарським судом спірні металоконструкції не були індивідуалізовані.

Судова колегія вважає, що зазначені обставини слідує розцінювати як обґрунтоване припущення того, що майно, яке є у закритого акціонерного товариства "Камиш-Бурун" на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, у зв’язку з чим судом першої інстанції обґрунтовано накладено арешт, на майно, що є предметом цього спору.

Довід заявника апеляційної скарги про те, що майно, на яке судом накладено арешт, не було індивідуалізовано в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, судова колегія вважає безпідставним, оскільки згідно з договором купівлі –продажу (арк.с. 22-23) предмет договору (металоконструкції) не має чітко визначених ознак, що можуть його відрізняти від іншого майна, мається тільки посилання на вагу товару і ціну за одну тону.

Посилання відповідача на те, що відповідач не був повідомлений про судове засідання, на якому розглядалося клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову, судова колегія не приймає до уваги, оскільки питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Отже, вирішення питання про наявність чи відсутність вищезазначених обставин є прерогативою господарського суду першої інстанції, який досліджує ці обставини в повному об'ємі.

Таким чином, ухвала суду від19.10.2007 відповідає статтям 67,86 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1), 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.10.2007 у справі № 2-2/14770-2007 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства "Камиш-Бурун" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.В.Сотула

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

В.І. Гонтар