ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2007 р.

Справа № 15/27-07-394А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

суддя-доповідач                    Картере В.І.,

суддів:                              Пироговського В.Т., Жекова В.І.

при секретарі судового засідання –Лисіній О.В.

за участю представників:

від позивача –Кукумань Г.А.,

від відповідача –Крученко Г.О.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області

на постанову господарського суду Одеської області від 02.03.2007р.

у справі № 15/27-07-394А

за позовом Южненської міської санітарно-епідеміологічної станції в Одеській області

до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області

про визнання незаконним і скасування рішення про застосування економічних санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Южненська міська санітарно-епідеміологічна станція звернулась до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом про визнання незаконним і скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області від 22.12.2006р. № 748, яким застосовано економічні санкції за порушення державної дисципліни цін у вигляді вилучення в доход державного бюджету 50 309,46 грн. необґрунтовано одержаної виручки та 100 618,92 грн. штрафу.

Постановою місцевого господарського суду від 02.03.2007р. (суддя Петров В.С.) позов задоволено частково, скасовано названий вище акт індивідуальної дії в частині вилучення у Южненської міської санітарно-епідеміологічної станції в доход державного бюджету 50 140,83 грн. та стягнення штрафу в розмірі 100 360,86 грн., в решті позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд посилаючись на приписи Конституції України, Законів України „Про ціни і ціноутворення”, „Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення”, „Про податок на додану вартість”, „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Роз’яснення ДПА України від 15.09.2003р. № 8101/5/15-2416 дійшов висновку про правомірнє збільшення позивачем на суму ПДВ вартості послуг, наданих за тарифами, визначеними Постановою Кабінету Міністрів України „Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби” від 27.08.2003р. № 1351 (далі –Постанова № 1351).

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції визнав правомірним застосування до позивача економічних санкцій у вигляді вилучення необґрунтовано отриманої виручки в сумі 129,03 грн. та штрафу в розмірі 258,06 грн., погодившись із доводами відповідача про те, що ним вірно встановлені порушення позивачем у червні 2006 р. положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2006 р. № 662 „Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2002р. № 1544 і від 27 серпня 2003р. № 1351” (далі –Постанова № 662), яка набрала чинності з 31.05.2006р.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції, Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову місцевого господарського суду та у задоволенні позову відмовити.

Зокрема, скаржник, погоджуючись із висновком місцевого господарського суду відносно набрання чинності Постановою № 662 з 31.05.2006р., вважає, що при постановленні оскаржуваного судового рішення не враховано виставлення позивачем на протязі періоду „з 31 травня –червня 2006р.” (цитата з апеляційної скарги) рахунків фізичним особам за тарифами, передбаченими Постановою № 1351, в результаті чого отримано 685,16 грн. необґрунтовано отриманої виручки. Окрім цього, апелянт звертає увагу судової колегії на безпідставність зроблених в постанові з посиланням, зокрема, на Роз’яснення ДПА України від 15.09.2003р. № 8101/5/15-2416 вказівок на відповідність податковому законодавству дій Южненської міської санітарно-епідеміологічної станції по включенню до ціни послуг ПДВ, т.я., по-перше, згідно діючого порядку ціноутворення регульовані тарифи встановлюються з урахуванням кінцевої вартості послуг для споживача; по-друге, зміст Постанови № 662, яка на відміну від Постанови № 1351 містить норму про включення ПДВ до тарифів, підтверджує доводи інспекції з контролю за цінами; по-третє, база оподаткування ПДВ (п.4.1 Закону України „Про податок на додану вартість”) не може мати наслідком затвердження додаткових структурних складових тарифів.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази та вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила:

Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області проведена перевірка формування і застосування тарифів на санітарно-епідеміологічні послуги, які надавалися Южненською міською санітарно-епідеміологічною станцією, за період з 01.10.2004р. по 01.10.2006р., за результатами якої складено акт від 24.11.2006р. № 000999.

В зазначеному акті перевірки зафіксовано порушення вимог:

- Постанови № 1351, а саме в період з 01.10.2004р. по 31.05.2006р. під час надання послуг нараховувалась непередбачена законодавством націнка в розмірі 20% до фіксованих тарифів у вигляді ПДВ, внаслідок чого СЕС необґрунтовано отримано 38 149 грн.;

- Постанови № 662 та листа МОЗ України від 06.06.2006р. № 1053/9, а саме в період з 12.05.2006р. по 17.10.2006р. безпідставно утримувалась плата з юридичних осіб за надані послуги згідно Постанови № 1351, внаслідок чого установою необґрунтовано отримано виручку в сумі 223,20 грн. з ПДВ (плата за надані послуги Постановою № 662 скасовано);

- Постанови № 662, а саме в період з 12.05.2006р. по 07.06.2006р. під час надання послуг фізичним та юридичним особам застосовувались тарифи згідно Постанови № 1351, внаслідок чого необґрунтовано отримано виручку в сумі 11 937,26 грн. з ПДВ (плата за надані послуги за змістом Постанови № 662 значно менша, ніж згідно Постанови № 1351).

За вищеназвані порушення, на підставі матеріалів перевірки, Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області оформлено та надіслано Южненській міській санітарно-епідеміологічній станції рішення від 22.12.2006р. № 748 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким відповідно до ст.14 Закону України „Про ціни і ціноутворення” вирішено вилучити в доход державного бюджету 50 309,46 грн. необґрунтовано отриманої виручки та 100 618,92 грн. штрафу.

Вважаючи, що прийняте інспекцією з контролю за цінами рішення суперечить українському законодавству, Южненська міська санітарно-епідеміологічна станція звернулась до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом про визнання його незаконним та скасування, який задоволено частково з мотивів, викладених в описовій частині цієї ухвали.

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, повноту та об’єктивність дослідження наявних у справі доказів, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскарженої постанови, враховуючи наступне:

Згідно із приписами ст.8 Закону України „Про ціни та ціноутворення” від 03.12.1990р. № 507-ХІІ державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів та іншими методами, введеними Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст.35 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення” від 24.02.1994 № 4004-ХІІ установи та заклади державної санітарно-епідеміологічної служби виконують роботи та надають послуги у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, що не відносяться до медичної допомоги населенню, за плату.

Оплата здійснюється за тарифами та прейскурантами, затвердженими Кабінетом Міністрів України, які визначені Постановою № 1351, чинній до 31.05.2006р., а, починаючи з вказаної дати, з урахуванням змін, внесених Постановою № 662.

Принципи побудови системи оподаткування в Україні, види податків і зборів (обов’язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов’язки і відповідальність платників визначаються Законом України „Про систему оподаткування” від 25.06.1991р. № 1251-ХІІ, ч.3 ст.1 якого передбачено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов’язкових платежів) і пільги щодо оподаткування можуть встановлюватись або змінюватись тільки законами про оподаткування.

Платники податку на додану вартість, об’єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій тощо визначаються Законом України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (із змінами).

Відповідно до вимог п.3.1 ст.3 названого Закону України операції платників податку з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України є об’єктом оподаткування.

Згідно із приписами п.6.1 ст.6 цього Закону України об’єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Пунктом 7.1 ст.7 зазначеного Закону України визначено, що поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість.

Як роз’яснено в п.п.2,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя” судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов’язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відтак, Южненська міська санітарно-епідеміологічна станція вірно включала в період з 01.10.2004р. по 31.05.2006р до тарифів, встановлених Постановою № 1351, податок на додану вартість за ставкою 20%.

Окремо господарський суд апеляційної інстанції відзначає, що аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 30.03.2004р. по справі № 4/603.

Зроблені з посиланням на зміст Постанови № 662, якою запроваджено норму про включення ПДВ до складу тарифів, твердження скаржника стосовно порушення судом першої інстанції вимог Постанови № 1351 не приймаються колегією суддів до уваги у зв’язку з тим, що з тексту названого акту не вбачається, що тарифи (прейскуранти), затверджені цією постановою, встановлені з урахуванням ПДВ.

Доводи апелянта щодо того, що у Роз’ясненні ДПА України від 15.09.2003р. № 8101/5/15-2416, наданому на запит Міністерства охорони здоров’я України, вирішено питання визначення структури цін, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки вказане роз’яснення стосується нарахування ПДВ і надано органом ДПС в межах компетенції, визначеної Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ.

З огляду на викладене, господарський суд Одеської області цілком вірно визнав правомірним збільшення позивачем на суму ПДВ, яка загалом дорівнює 38 149 грн., вартості послуг, наданих за тарифами, визначеними Постановою № 1351.

На думку судової колегії, ґрунтуються на правильному розумінні норм матеріального та процесуального права інші висновки, зроблені в оскарженій постанові, у тому числі в частині набрання чинності положеннями Постанови № 662 з 31.05.2006р., у зв’язку з чим інспекцією з контролю за цінами правильно застосовано економічні санкції у вигляді вилучення необґрунтовано отриманої виручки в сумі 129,03 грн. та штрафу в розмірі 258,06 грн. за порушення, що мали місце в червні 2006р., та відносно ненадання суб’єктом владних повноважень належних доказів в підтвердження порушення установою приписів Постанови № 662, яке, на думку інспекції, призвело до отримання додаткової виручки в сумі 223,20 грн.

Додатково апеляційний господарський суд відзначає, що спірним в рамках провадження по даній адміністративній справі рішенням від 22.12.2006р. № 748 про застосування економічних санкцій вирішено вилучити в доход державного бюджету необґрунтовано отриману виручку та штраф, що прямо суперечить правилам ст.14 Закону України „Про ціни і ціноутворення”, згідно якої „вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки”.

Проаналізувавши зміст наведеного формального порушення, колегія суддів не вважає його достатньою підставою для скасування акту ненормативного характеру в цілому, адже останнім вірно по суті вирішено вилучити необґрунтовано отриману виручку в сумі 129,03 грн. та штраф в розмірі 258,06 грн. В подальшому, стягнення адміністративно-господарських санкцій у вказаному вище розмірі слід здійснювати з дотриманням вимог ст.14 Закону України „Про ціни і ціноутворення”.

Таким чином, мотиви з яких подана апеляційна скарга, не можуть спричинити скасування або зміну оскаржуваного судового рішення, яке постановлено законно та обґрунтовано.

Керуючись ст.ст.160, 162, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Постанову господарського суду Одеської області від 02.03.2007р. по справі № 15/27-07-394А залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Ухвала в порядку ст.254 КАС України набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач:                                                            В.І. Картере

Судді:                                                                      В.Т. Пироговський

В.І. Жеков