П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 грудня 2007 року                                                                       м.
Київ

Судова палата
у господарських справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого                                 Барбари В.П.

суддів:                          Гуля
В.С., Карпечкіна П.Ф., Колесника П.І.,

Потильчака О.І., Черногуза Ф.Ф. та Щотки С.О.,

за
участю представника ТОВ “Стройінвестальянс” - Лавренка А.В.,

розглянувши
касаційну скаргу ТОВ “Стройінвестальянс” на постанову Вищого господарського
суду України від 9 серпня 2007 року № 12-16/14057.1-06 у справі за позовом ТОВ
“Гранд-Капітал” до ТОВ “Інвест Альянс Крим” (треті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ТОВ “Стройінвестальянс”) про визнання права власності на частку у розмірі
90/100 у спільній частковій власності на нежитлові будівлі та споруди по вул.
Леніна, 37 у м. Алушті,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2005 року ТОВ “Гранд-Капітал” подало до господарського суду
Автономної Республіки Крим позов до ТОВ “Інвест Альянс Крим” про визнання права
власності на частку у розмірі 90/100 у спільній частковій власності на нежитлові
будівлі та споруди по вул. Леніна, 37 у м. Алушті. Позовні вимоги мотивовані
тим, що відповідач не виконує прийняті на себе зобов'язання за контрактом про
спільну інвестиційну діяльність від 28 січня 2002 року в частині визначення
частки позивача в спільній частковій власності на створене у процесі спільної
діяльності нерухоме майно відповідно до вкладів у спільну діяльність та
реєстрації права спільної часткової власності у встановленому законом порядку
(т. 1, а.с. 5-7).

ТОВ “Інвест Альянс Крим” подало зустрічний позов до ТОВ “Гранд-Капітал” і
компанії “Nisferk Merchans Inc.” про визнання недійсним пункту 9.3 розділу 9
зовнішньоекономічного контракту та договору уступки прав та обов'язків. Вимоги
мотивовані тим, що пункт 9.3 зовнішньоекономічного контракту та договір уступки
прав та обов'язків від 11травня 2005 року № 1 не відповідають вимогам ст. 520
ЦК України (т. 1, а.с. 98-99).

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 28
листопада 2006 року позов задоволено. Визнано за позивачем право власності на
частку у розмірі 90/100 у спільній частковій власності на нежитлові будівлі та
споруди по вул. Леніна, 37 у м. Алушті. У задоволенні зустрічного позову
відмовлено (т. 3, а.с. 7-14).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 5 березня
2007 року вищевказане рішення суду скасовано з процесуальних підстав. Залучено
до участі у справі треті особи - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ТОВ “Стройінвестальянс”. Позов задоволено. Визнано за
позивачем право власності на частку у розмірі 90/100 у спільній частковій
власності на нежитлові будівлі та споруди по вул. Леніна, 37 у м. Алушті. У
задоволенні зустрічного позову відмовлено (т. 3, а.с. 102-115).

Постановою Вищого господарського суду України від 9 серпня 2007 року       № 12-16/14057.1-06 постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 5 березня 2007 року
залишено без змін (т. 3, а.с. 158-163).

Рішення і постанови мотивовані тим, що ТОВ “Гранд-Капітал” довело своє
право власності на частку у спільному з відповідачем майні, яке перейшло до
нього від первісного інвестора за договором від 11 липня 2005 року, і таке
право підлягає захисту на підставі ч. 5 ст. 7 Закону України “Про інвестиційну
діяльність”. Щодо відсутності підстав для визнання недійсним пункту 9.3
контракту, то суди зазначили, що Закон України “Про інвестиційну діяльність” не
передбачає обов'язкової згоди ТОВ “Інвест Альянс Крим” на передачу компанією “Nisferk Merchans Inc.” своїх прав та обов'язків за контрактом від 28 січня 2002 року іншій
особі.

Ухвалою Верховного Суду України від 15 листопада 2007 року
порушено провадження з перегляду в касаційному порядку постанови Вищого господарського
суду України від 9 серпня 2007 року № 12-16/14057.1-06 за касаційною скаргою ТОВ
“Стройінвестальянс”, де поставлено питання про скасування цієї постанови, постанови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 5 березня 2007 року і рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 28 листопада 2006 року та передачу
справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилання зроблені на порушення
та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права та невідповідність
оскарженої постанови положенням Конституції України і рішенням Верховного Суду України
(т. 3, а.с. 186).

Заслухавши доповідача, представника ТОВ “Стройінвестальянс” та перевіривши
матеріали справи, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Висновки Вищого господарського суду України зроблені без аналізу та
врахування даних, що містяться в матеріалах справи, та вимог закону, а тому всі
судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до
суду першої інстанції з таких підстав.

Як встановлено судами, 2 листопада 2001 року між Компанією “Dansik Trading”,
Швейцарія, (інвестор) і ТОВ “Інвест Альянс Крим” (підприємство) укладено
контракт про спільну інвестиційну діяльність, відповідно до умов якого інвестор
зобов'язаний інвестувати кошти в розмірі 200 000 доларів США в будівництво
ринку й готелю у м. Алушта (т. 1, а.с. 172-180).

На виконання своїх зобов'язань за цим
контрактом Компанія “Dansik
Trading” 13 листопада 2001 року інвестувала на рахунок ТОВ
“Інвест Альянс Крим” грошові кошти у розмірі 119 974 доларів США, які
відповідач використав для розрахунків з ВАТ “Криммеблі” за придбання об'єкта
нерухомості “Меблевий цех ВАТ “Криммеблі”.

15 січня 2002 року між Компанією “Dansik Trading”
(інвестор) та Компанією “Nisferk
Merchans Inc.” (новий інвестор) укладено
договір уступки прав і боргу. Відповідно до умов цього договору новий інвестор
прийняв на себе у повному обсязі повноваження (усі права та переваги), що
належать інвестору на підставі контракту про спільну інвестиційну діяльність
від  2 листопада 2001 року (т. 1, а.с.
120-124).

28 січня 2002 року між новим інвестором - Компанією “Nisferk Merchans Inc.” та підприємством - ТОВ “Інвест Альянс Крим” укладено контракт
про спільну інвестиційну діяльність, у якому повторно зафіксований перехід прав
та обов'язків до нового інвестора і фактично продубльовані умови первісного інвестиційного
контракту від 2 листопада 2001 року. Остаточно сума інвестицій від Компанії “Nisferk Merchans Inc.” склала 239 974 доларів США, що становить 90% внесків у
загальне майно. Зазначена вище сума була перерахована на рахунок ТОВ “Інвест Альянс
Крим” (т. 1, а.с. 14-22, 114).

11 липня 2005 року Компанія “Nisferk Merchans Inc.” (первинний інвестор) та ТОВ “Гранд-Капітал” (новий інвестор)
уклали договір уступки прав та обов'язків, відповідно до якого первинний інвестор
уступив новому інвестору усі права та обов'язки за контрактами про спільну інвестиційну
діяльність від 2 листопада 2001 року та від 28 січня 2002 року (т. 1, а.с.
9-10).

У результаті спільної інвестиційної діяльності створено першу
чергу будівництва - ринок по вул. Леніна, 37 у м. Алушта, який перебуває у спільний
частковій власності, а прибуток від його експлуатації розподіляється пропорційно
розміру вкладу двох учасників спільної інвестиційної діяльності, зокрема, у співвідношенні:
інвестор - 90%, підприємство - 10%.

Задовольняючи позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди
зазначили, що Закон України “Про інвестиційну діяльність” не передбачає
обов'язкової згоди ТОВ “Інвест Альянс Крим” на передачу Компанією “Nisferk Merchans Inc.” своїх прав та обов'язків за контрактом про спільну інвестиційну
діяльність іншій особі, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання
недійсним пункту 9.3 цього контракту.

Висновок судів є передчасним та зроблений без аналізу правовідносин, що
склалися між сторонами.

Як встановлено судами, за контрактами про спільну інвестиційну діяльність
від 2 листопада 2001 року та від 28 січня 2002 року інвесторами є іноземні
суб'єкти інвестиційної діяльності.

Згідно з ст. 23 Закону України “Про режим іноземного інвестування” іноземні
інвестори мають право укладати договори (контракти) про спільну інвестиційну
діяльність (виробничу кооперацію, спільне виробництво тощо), не пов'язану із
створенням юридичної особи, відповідно до законодавства України.

Ч. 1 ст. 24 вказаного вище Закону передбачено, що господарська
діяльність на підставі зазначених у статті 23 цього Закону договорів (контрактів)
регулюється законодавством України.

Судами при розгляді справи не проаналізовано змісту укладених
контрактів про спільну інвестиційну діяльність і договору уступки прав та обов'язків від 11 липня 2005 року
та не враховано виникаючих із них правовідносин, вимоги за якими можуть передаватися
в порядку ст. 520 ЦК України. Так, згідно з п.
1.1 контракту про сумісну інвестиційну діяльність від 28 січня 2002 року сторони дійшли згоди організувати
сумісну інвестиційну діяльність для придбання нерухомості, будівництва та експлуатації
ринку і готелю в м. Алушті (т. 1, а.с. 14).

Судам слід дослідити правову природу цього контракту та характер
правовідносин, що існували між сторонами.

Необхідно врахувати, що у відповідності з вимогами ст. 432 ЦК УРСР грошові
та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане
в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю. Учасники договору
про сумісну діяльність не вправі розпоряджатися своєю часткою у спільному майні
без згоди інших учасників договору.

Суди усіх інстанцій не взяли до уваги зазначені вимоги закону, у зв'язку з
чим прийняті по справі рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на
новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід врахувати зазначене та вирішити спір відповідно до
вимог закону.

Враховуючи викладене і керуючись статтями 11117-11121
ГПК України, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ТОВ “Стройінвестальянс” задовольнити.

Постанову Вищого господарського суду України від 9 серпня 2007 року  № 12-16/14057.1-06, постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 5 березня 2007 року і
рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28 листопада 2006
року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                В.П.
Барбара

Судді:                                                                            В.С.
Гуль

П.Ф.
Карпечкін

П.І.
Колесник

О.І.
Потильчак

Ф.Ф.
Черногуз

С.О.
Щотка