ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.11.07                                                                                       Справа №9/228/06-26/51/07-9/173/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді  Колодій Н.А.    , Кричмаржевський В.А.  , Юхименко О.В.

при секретарі: Шерник О.В.

За участю:

представника позивача:не з’явився;

представника відповідача:  Сьомак О.В. – довіреність №1865/04 від 12.09.2007 року;

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця» в особі Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень, м. Івано-Франківськ

на рішення господарського суду Запорізької області від 20.06.2007 року у справі №9/228/06-26/51/07-9/173/07

за позовом:  Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця» в особі Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Закритого акціонерного товариства «Пологівський олійноекстракційний завод», м. Пологи Запорізька область

про стягнення штрафу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.06.2007р. у справі №9/228/06-26/51/07-9/173/07 (суддя Нечипуренко О.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Державне територіально-галузеве об’єднання «Львівська залізниця» в особі Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень, м. Івано-Франківськ, не погоджуючись із  прийнятим рішенням,  звернулося  зі скаргою  до  апеляційної інстанції. Заявник  вважає, що  при постановлені  рішення  судом  було порушено норми матеріального та процесуального права. Доводи  по апеляційній  скарзі  заявник  обґрунтовує  наступним: визнання підробленим листа-вимоги не може бути підставою для визнання недійсним комерційного акта, оскільки на момент звернення з даним листом, залізниця не знала та не могла знати про те, що останній є підробленим. Крім того, на думку заявника, відповідно до ст.24 Статуту залізниць України, залізниця має право самостійно періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. На  думку  апелянта, складений комерційний акт АХ №322073/1 від 11.04.2006р. є дійсним, законним, складеним на підставі та у відповідності до чинного законодавства, а тому є єдиним належним та допустимим доказом, що підтверджує факт неправильного зазначення у перевізних документах даних про вантаж. Вказує, що суд неправомірно послався на ст.75 ГПК України та розглянув справу у відсутності позивача, незважаючи на наявність клопотання про відкладення розгляду справи. До того ж, оскільки представника позивача у судовому засіданні 20.06.2007р. не було, суд не мав права оголошувати вступну та резолютивну частини постанови. На підставі викладеного, просить рішення господарського суду скасувати, та задовольнити позовні вимоги ДТГО «Львівська залізниця» про стягнення 33875грн. штрафу.

Скарга прийнята до розгляду та призначена до слухання на 06.10.2007р.

Відповідач у справі – Закрите акціонерне товариство «Пологівський олійноекстраційний завод», у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів заявника заперечує, мотивуючи тим, що відповідно до абзацу 2 пункту 4.1 розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво №1), затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999р. №511, за контрольні перевірки маси вантажу, визначеної відправником збір (плата) не справляється. Зазначає, що плата за перевірку маси вантажу стягується залізницею лише у випадку перевірки нею маси вантажу за вимогою вантажоодержувача. Порушення норм процесуального права, на які посилається заявник, на думку відповідача є надуманими та безпідставними. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №3049 від 15.11.2007р. справа №9/228/06-26/51/07-9/173/07 передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Колодій Н.А. (доповідач); суддів: Кричмаржевський  В.А.,              Юхименко О.В.

Представник позивача в судове засідання 16.11.2007р. не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача, заявив клопотання про відмову від фіксації судового  процесу технічними засобами.           За його згодою судове засідання закінчено  оголошенням  вступної  та резолютивної частин постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін,  проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів  не знаходить  підстав  для зміни чи скасування  судового  акту, передбачених  ст.104 ГПК України, в силу наступного.

Відповідно до ст.23 Статуту залізниць України, відправники  повинні  надати  станції  навантаження  на кожне  відправлення  вантажу  заповнену  накладну (комплект  перевізних  документів). Стаття 37 Статуту  залізниць  передбачає, що  під  час  здавання  вантажів  для  перевезення  відправником  має  бути  зазначена  у накладній  їх  маса. Вантажовідправники  несуть  відповідальність  за  всі  наслідки  неправильності, неточності  або  неповноти  відомостей, зазначених  у  накладній (ч.1ст.24 Статуту залізниць).

Як  вірно  встановлено  судом першої інстанції, 06.04.2006р. зі станції Пологи на підставі   залізничної накладної №45783122 Закрите акціонерне товариство «Пологівський олійноекстракційний завод», м. Пологи – відправник відвантажив ЗАТ «Авангард» (станція призначення  Івано-Франківськ Львівська  залізниця) шрот соняшниковий 69120кг. (один вагон).

На станції призначення – Івано-Франківськ Львівської залізниці, на підставі листа-вимоги №189 від 10.04.2006р. ЗАТ «Авангард», позивачем було здійснено комісійне переважування  вагонів та  виявлено  невідповідність  даних, зазначених у накладній.            Так, зокрема, за вагоном №95649208 маса вантажу зазначена у накладній (69120кг-брутто) не відповідала фактичній масі (68000кг-брутто), тобто менше на 1040кг.

Стаття 129 Статуту  залізниць України  передбачає, що  обставини, які  можуть бути  підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів  під  час  залізничного  перевезення, засвідчуються  комерційними  актами  або  актами  загальної  форми, які  складають  станції  залізниць. За  виявленим фактом розбіжностей  залізницею  складений комерційний акт АХ №322073/1 від 11.04.2006р.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, як  невідповідність  найменування, маси  і  кількості  місць  вантажу, багажу  чи вантажобагажу  натурою  з даними, зазначеними у  транспортних  документах.

Статтею 52, передбачено випадки, коли на станціях призначення, залізниця зобов’язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, одним з яких є прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Отже, господарський суд вірно встановив, що в даному випадку, підставою саме для комісійної видачі вагону став лист-вимога №189 вантажоодержувача (а.с.12 Т.1).

У той же час, наявні матеріали справи свідчать про те, що лист-вимога №189 від 10.04.2006р. закритого акціонерного товариства «Авангард», був підроблений посадовою особою цього товариства, відносно якої набув законної сили вирок Тисменицького районного суду від 23.02.2007р., яким визнано  Ціцюру В.М.  винним  у скоєнні злочину передбаченого              ч.1 ст.358 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України, вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили,  є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань,  чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.  Отже, лист-вимога про комісійну видачу вагону №95649208, не може бути  належним доказом у справі.

Приписами ст. 33 ГПК України, зазначено, що кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На думку колегії суддів, залізницею не доведено наявність підстав для складання комерційного акту, та відповідно переваження вагону. А тому, у позивача не було правових підстав для нарахування відповідачу штрафу згідно ст.24 Статут Залізниць України.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України  судові  витрати  у справі покладаються на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.101, п.1ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця» в особі Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень, м. Івано-Франківськ залишити без  задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 20.06.2007 року у справі №9/228/06-26/51/07-9/173/07  залишити  без  змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді  Колодій Н.А.

Кричмаржевський В.А.  Юхименко О.В.