ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  37/514

11.12.07

За позовом
До
Про
Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго"
Державного підприємства "Вугілля України"
стягнення 7517,07 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

від позивача   Лазарєва О.М.- представник за довіреністю № 10/9150-78 від 29.12.2006 року; Попейко С.О.- представник за довіреністю № 10/9152 від 29.12.2006 року;

від відповідача  Барановська С.В.- представник за довіреністю № 09-01/1-П від 09.11.2007 року; Пилипчук О.С.- представник за довіреністю № 18-09/2-Д від 18.09.2007 року;

Рішення прийнято 06.11.2007 року, в зв’язку з оголошеною в судовому засіданні перервою 12.09.2007 року, 25.09.2007 року, 18.10.2007 року на підставі частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго" до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення 7517,06 грн. збитків спричинених позивачу неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договорами поставки № 01-04/2-П від 01.04.2007 року та № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2007 р. порушено провадження у справі № 37/514, розгляд справи було призначено на 15.11.2007 року о 11-00.

Представник позивача в судовому засіданні заявив клопотання про витребування доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву. Судом подане клопотання відхиляється, оскільки до матеріалів справи долучена належним чином завірена копія довіреності № 10/9145-73 від 29.12.2006 року, яка підтверджує повноваження директора Ковпака А.І. щодо підписання позовної заяви від імені Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго".

В судовому засіданні 27.11.2007 року представник відповідача надав суду клопотання про залучення до участі ДП "Ровенькиантрацит", в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні відповідача. Відповідач обґрунтовував своє клопотання тим, що ДП "Ровенькиантрацит" є вантажовідправником спірного вугілля та представляє інтереси Державного підприємства "Вугілля України" на ТЕС при проведенні спільного опробування вугілля по якості та кількості.

Розглянувши подане клопотання, суд відзначив, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу. Як вбачається з матеріалів справи, відносини між відповідачем та ДП "Ровенькиантрацит" не стосуються предмету даного спору, а рішення по даній справі ні яким чином не може вплинути на права та обов’язки ДП "Ровенькиантрацит".

У судовому засіданні 15.11.2007 та 27.11.2007 р., відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено перерву до 11.12.2007 року о 15-00.

Представник відповідача 30.11.2007 року подав клопотання про витребування письмових пояснень від ДП "Ровенькиантрацит" стосовно неналежної якості поставленого вугілля. Судом подане клопотання було відхилено, як безпідставне та необґрунтоване.

Представник позивача в судовому засіданні 11.12.2007 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі, враховуючи збільшення позовних вимог.

Представник відповідача відзив на позовні вимоги суду не надав.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.12.2007 року за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством "Дніпроенерго" (покупець) та Державним підприємством "Вугілля України" (постачальник) були укладені договори поставки  № 01-04/2-П від 01.04.2007 року та № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року, відповідно до умов яких постачальник зобов’язується поставити, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію (надалі - вугілля) : в травні 2007 року - вугілля марки Антрацит з граничними якісними показниками : зольність –27,0 %, вологість 10,0 %., в липні 2007 –вугілля марки Антрацит з граничними якісними показниками для вугілля ґатунку АШ(0-6) зольність –30 %, вологість 10 %, для вугілля ґатунку АШконц.- зольність 28, 0 %, вологість –10,0 %.

Пунктами  4.1, 4.4, 4.9 договорів поставки  № 01-04/2-П від 01.04.2007 року та № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року сторони погодили порядок приймання вугілля по кількості і якості. Приймання вугілля по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкцій Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. № П6 та № П7 від 25.04.1966р., з подальшими змінами і доповненнями, ДСТУ 1137-64 "Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Правила приймання по якості", ДСТУ 4083-2002 "Вугілля кам'яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови", ДСТУ 4096-2002 "Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань", ГТР 34.09.110-2003 "Вхідний контроль палива на ТЕС та організація претензійної роботи" та/або іншими нормативними актами України, прийнятими щодо цих питань на заміну або доповнення вищевказаних в частині, що не суперечить даному договору. Приймання партії вугілля за якістю у покупця здійснюється відповідно до даних хімічного аналізу атестованої хімічної лабораторії вантажовідправника. Якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача, відрізняються від посвідчень якості на величину більше верхнього значення, допустимої похибки випробування, вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати вантажовідправника та постачальника для проведення спільного опробування вугілля. У разі неприбуття представника вантажовідправника протягом 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості визначені лабораторією вантажовідправника.

При прийманні спірного вугілля позивачем встановлений факт поставки вугілля, якість якого перевищила якісні показники, вказані в договорі, на підтвердження чого сторонами складені відповідні акти відбору, обробки, проб й приймання вугілля з якості, копії яких долучені до матеріалів справи.

За твердженням позивача, за час затримки вагонів в очікуванні представників відповідача для сумісного опробування та складання акту позивачем були понесені витрати, пов’язані зі сплатою за користування вагонами.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню  з наступних підстав.

13.05.2007 року, 28.05.2007 року та 22.07.2007 року  відповідачем на виконання умов  договорів поставки  № 01-04/2-П від 01.04.2007 року та № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року було поставлено вугілля марки Антрацит ґатунку АШ, ґатунку АШ збагачений, ґатунку АШ(06) вантажоодержувачу Придніпровська ТЕС по залізничних накладних № 49358904,49359091, 49359531,49359531. На підтвердження якості поставленого вугілля, вантажовідправником були надані посвідчення якості № 618 від 10.05.2007 року, № 705 від 27.05.2007 року, № 955 від  20.07.2007 року, № 956 від 20.07.2007 року.

Судом встановлено, що якість поставленого вугілля по посвідченнях якості № 618 від 10.05.2007 року, № 705 від 27.05.2007 року,  не відповідала даним, вказаним в цих посвідченнях якості на відвантажене вугілля, що підтверджується актами відбору, обробки, проб і приймання вугілля з якості № 2366 від 13.05.2007 року, 2544 від 28.05.2007року.Крім того, судом встановлено, що відповідно до посвідчень якості № 955 від  20.07.2007 року, № 956 від 20.07.2007 року, якість поставленого вугілля перевищувала граничні показники, які вказані в п. 3.1, 5.2 договору № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року і не відповідала показникам, зазначеним в посвідченнях якості, що також підтверджується актами відбору обробки проб і приймання вугілля з якості № 2938 та № 2939 від 22.07.2007 року.

Про поставку вугілля, якість якого не відповідає посвідченню якості, а також граничним показникам, позивач повідомляв відповідача належним чином (телеграмою).

15.05.2007 року вантажовідправник надав позивачу лист № 1/33 від 15.05.2007 року, в якому повідомив про помилку в показниках якості № 618 від 10.05.2007 року.

30.05.2007 року та 24.07.2007 представниками сторін було проведено повторне випробування вугілля на якість. Повторне випробування підтвердило незадовільну якість поставленого вугілля. Отримані показники якості перевищували граничні показники, передбачені умовами договору, що підтверджується актами спільного опробування вугілля від 31.05.2007 року і від 26.07.2007 року та актами приймання –передачі вугілля з кількості та якості № 62/05/01-02 від 31.05.2007 року і № 74/07/01-02 від 30.07.2007 року.

З метою забезпечення організації приймання вугілля згідно умов договорів (п.4.9) позивачем були затримані вагони № 66240854, 67850123, 60724119, 609229015, 67869883, 68501527, 35547820, 67366740, 67876441, 66378027, 67874404, 68403922, 68494731, 35401812, 67848481, 67672246, 67879023, 68556158, 66067430, 67860726, 68702158, 68607753, 68500388, про що був повідомлений постачальник телеграмами, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до статті 119 Статуту залізниць України за час затримки вагонів в очікуванні прибуття представників для суміжного зважування, позивачем була сплачена плата за користування вагонів  в розмірі 4726,92 грн., а також понесені додаткові витрати в розмірі 2790,14, які пов’язані із повторним випробуванням цих вагонів.

Згідно пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, які затвердженні наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, отримані гроші ТехПД заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги. Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Позивачем на підтвердження плати за користування вагонами у розмірі 4726,92 грн. до матеріалів справи долучені відомості плати за користування вагонами.

Відповідно до п. п. 6.3.1, 6.4  договорів поставки  № 01-04/2-П від 01.04.2007 року та № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року витрати сторін, що виникли у зв’язку з неналежним виконанням будь-якою стороною зобов’язань за договором, покладаються на винну сторону. За постачання неякісного вугілля, постачальник несе відповідальність у вигляді відшкодування всіх збитків покупця, зв’язаних з постачанням такого вугілля (переадресація вагонів, плата за користування вагонами, витрати на подачу - прибирання вагонів, витрати по вивантаженню вагонів, витрати по складуванню, зберігання та ін.).

Крім того, сторони також погодили, що всі спори та суперечності, які можуть виникнути в зв’язку виконанням договорі поставки, повинні розв’язуватись в досудовому порядку (шляхом переговорів, розгляду та задоволення претензій, тощо) згідно чинного законодавства. Якщо досудове врегулювання спору не призвело до розв’язання суперечностей, сторона, яка вважає  себе потерпілою, має права звернутись  до господарського суду за місцем знаходження відповідача у порядку, встановленому законодавством.

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивачем на адресу відповідача надсилались претензії на загальну суму 7517,06 грн. з вимогою в семиденний строк відшкодувати завдані збитки. Претензії були залишені без відповіді та задоволення.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують відсутність його вини у порушенні зобов‘язань.

Відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені недержавних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов’язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов’язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв’язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

За таки обставин, судом встановлено, що матеріалами справи доведена вина відповідача у порушення зобов’язання щодо поставки позивачу вугілля, якість якого не відповідає договорами поставки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збиткам розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем була сплачена залізниці плата за користування вагонів (з моменту подачі виклику постачальника) в розмірі 4726,92 грн. та додаткові витрати пов’язані із повторним випробуванням якості поставленого вугілля в розмірі 2790,14 грн., а тому позовні вимоги судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до  статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування обставин, які повідомлені позивачем.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до вимог статті 49 ГПК України,  підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 224 Господарського кодексу   України,   ст. ст. 526, 614, 623   Цивільного  кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,  -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства "Вугілля України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4,  ) на користь  Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго" (69096, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 2, ) 7517 (сім тисяч п’ятсот сімнадцять) грн. 06 коп. - збитки, 102 (сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя
І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 06.03.2008 року