КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2007                                                                                           № 28/172

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коротун  О.М.

суддів:                                          Калатай  Н.Ф.

Смірнової  Л.Г.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Франчук М.М. – юрисконсульт (доруч. № 05-430 від 07.05.2007)

від відповідача -Чміль В.В. – провідний спеціаліст юридичного управління ( дов. № 21-06-1 від 16.01.2007)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві тапрофесійних захворювань України

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.04.2007

у справі № 28/172 (Копитова О.С.)

за позовом                               Тернопільський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

до                                                   Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

про                                                  стягнення 428164,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

Позивачв грудні 2006 року звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом  до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  про стягнення виплаченого забезпечення ( допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним – Фролкіним Ігором Генадійовичем підприємницької діяльності) у сумі 4281 грн. 64 коп. у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2007 р. матеріали справи № 15/336-4823 за позовом Тернопільського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, керуючись ст. ст. 15,17,61,86 ГПК України було передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою від 13.02.2007 р. Господарський суд міста Києва прийняв справу №  15/336-4823 до свого провадження та присвоїв справі № 28/172.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.04.07р. у справі № 28/172 позов задоволено, стягнуто з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь Тернопільського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття 4281,64грн.

Рішення мотивоване тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08.02.2005 р. № 2-245/2005 Фролкіна І.Г. поновлено на посаді начальника відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернопіль. В рішенні зазначено, що під час звільнення Фролкіна І.Г. мало місце порушення його прав, які підлягають захисту шляхом поновлення його на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 35 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його  на роботі за рішенням суду утримуються із роботодавця.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2007 у справі № 28/172 з підстав неповного з’ясування обставин справи та через те, що позивач неповно довів обставини, що мають значення для справи.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Фролкін І.Г. був звільнений 18.10.2004р. у зв'язку з реорганізацією відділення виконавчої дирекції Фонду. Частиною 1 статті 26 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено гарантії працівникам (в тому числі гарантується надання статусу безробітного), трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, за умови їх реєстрації в службі зайнятості протягом семи календарних днів після звільнення, як таких, що шукають роботу.

Фролкін І.Г. зареєструвався в Тернопільському районному центрі зайнятості, лише 29.11.2004р., пропустивши семиденний строк після звільнення. Не зважаючи на це, позивач 06.12.2004р. надав Фролкіну І.Г. статус безробітного.

Таким чином, позивач, на думку апелянта, порушив чинне законодавство щодо реєстрації та надання статусу безробітного Фролкіну І.Г. Тому апелянт просив скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.207 р. № 28/172, оскільки не має правових підстав для стягнення коштів.  В судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду  11.09.2007 р. скаржник просив у позові відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач заперечував проти доводів апеляційної  скарги, просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2007р. по справі 28/172 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач посилався  на те, що наведені відповідачем факти не відповідають дійсності, суперечать чинному законодавству та є безпідставними, а саме відповідно до п. 7 ст. 22 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” від 02.03.2000 р. № 1533-Ш передбачено, що допомога по безробіттю може виплачуватися одноразово для організації підприємницької діяльності безробітним, які не можуть бути працевлаштовані у зв’язку з відсутністю підходящої роботи, для Фролкіна І.Г. в період перебування на обліку в центрі зайнятості підходяща робота була відсутня. Підтвердженням цього є інформація внесена до ПК 12900004 Фролкіна І.Г. про відвідування особою ЦЗ, надані послуги, довідка центра зайнятості від 27.03.2007 р. № 03-288 та прийняті рішення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін та враховуючи доводи, Київський апеляційний господарський суд

встановив:

Наказом №01-52-к від 18.10.2004 року виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Фролкіна І.Г. було звільнено з посади начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Тернополі у зв'язку з реорганізацією.

29.11.04 року Фролкін І.Г. зареєструвався в Тернопільському районному центрі зайнятості, персональна картка №12900004.

06.12.04 року Фролкін І.Г. отримав статус безробітного та право на отримання допомоги по безробіттю, яка була ним  отримана відповідно до наказу № 41 від 17.12.2004 р.

Тернопільський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся з позовом до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення 4281, 64грн. Позов подано до суду в грудні 2006 року, вже під час дії Кодексу адміністративного судочинства України,  стосовно стягнення наданих позивачем коштів гр. Фролкіну І.Г., у якості допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності, оскільки  останній був поновлений на роботі згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08.02.2005р., а  під час звільнення Фролкіна І.Г. мало місце порушення його прав, які підлягають захисту шляхом поновлення його на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 35 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його  на роботі за рішенням суду утримуються із роботодавця.

Разом з цим, Київський апеляційний господарський суд частково не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, виходячи з викладеного та враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, згідно ст. 1 ГПК України.

Статтею 12 ГПК України встановлено категорії спорів, які підвідомчі господарським судам України.

Статтею 17 КАС України встановлено категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. З господарськими спорами можуть пересікатися категорії спорів, визначені в пунктах 1, 3, 4 частини першої зазначеної статті, а саме: а) спори суб'єкта господарювання із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності останнього; б) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; в) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відтак, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. Таким чином, від справ господарської юрисдикції за участю суб'єктів господарської діяльності і суб'єктів владних повноважень адміністративні справи відрізняються особливим змістом правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог.

Зважаючи на те, що позивачем та відповідачем по справі виступають суб'єкти владних повноважень, та враховуючи підстави і предмет позову, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що  вказаний спір не підпадає під категорії справ, визначених в ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, а отже, не підлягає вирішенню в господарському суді, оскільки є адміністративною справою.

Згідно ст. З КАС України, під справою адміністративної юрисдикції розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір , у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі і делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавче уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта (аналогічна позиція міститься в п. п. 5.1, 5.2 Рекомендації Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" №04-5/120 від 27.06.2007р.)

До компетенції господарських судів не відноситься, зокрема, розгляд справ у спорах за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом (аналогічна позиція міститься в підпункті „д” п. 5.3   Рекомендації Президії Вищого господарського суду України  "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" №04-5/120).

Відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

Тобто у відповідних правовідносинах виконавчі дирекції Фондів соціального страхування, їх робочі органи виступають як суб'єкти владних повноважень у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, спір між Тернопільським районним центром зайнятості – робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення з відповідача виплаченого забезпечення (допомогу по безробіттю, у тому числі одноразову її виплату для організації безробітному – Фролкіну І.Г. підприємницької діяльності в розмірі 4281 грн. 64 коп. на день подачі позовної заяви до Господарського суду Тернопільської області підлягав розгляду в адміністративних судах України.

Якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або сказано про вирішення спору в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин. Також, якщо у розгляді справи буде встановлено, що провадження у відповідній частині порушено помилково, господарський суд припиняє провадження у справі в цій частині згідно з пунктом 1 частини першої статті 80 ГПК. Тому господарський суд міста Києва порушив норми процесуального права, зокрема ст. 12 ГПК України, ухваливши рішення по даному спору.

За таких обставин, виходячи з повноважень, передбачених  пунктом 3 ч. 1 ст. 103 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2007 р. № 28/172 підлягає скасуванню  з підстав порушення норм процесуального права (п. 4 ст. 104 ГПК України), а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України з огляду на те, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Керуючись ст.ст. 1,12, п.1 ст.80, 101 - 105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2007 р. № 28/172 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2007р. у справі № 28/172 скасувати.

3. Припинити провадження у справі господарського суду м. Києва від 26.04.2007 р. у справі № 28/172.

4. В решті задоволення апеляційної скарги відмовити.

5. Справу № 28/172 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коротун  О.М.

Судді                                                                                          Калатай  Н.Ф.

Смірнова  Л.Г.