ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.11.07
Справа № 18/456

За позовом  За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю “Торгова фірма “Співдружність” м. Луганськ

до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Артемівськ Луганської області

про стягнення 4384 грн. 45 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Савенко
В.Ю.

Від позивача

Бузикін В.О. дов. 01.03.2007 р. б/н

Від відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості за
поставлений товар -788 грн. 62 коп., плати за користування розстрочкою -3595
грн. 83 коп.

Заявою від 16.11.2007 р. № 302/1
позивач збільшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача
борг за поставлений товар 788 грн. 62 коп., плату за користування наданою
розстрочкою -11678 грн. 30 коп.

Відповідач не забезпечив участі свого
представника у судовому засіданні, не надав заперечень на змінені позовні
вимоги.

З'ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам  сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми,
яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового
процесу, суд

ВСТАНОВИВ,
що відповідно до укладеного між сторонами по справі договору № 532
купівлі-продажу товарів від 11 серпня 2005 року позивач зобов'язався передавати
у власність відповідача товари народного споживання, а останній одержувати їх
та оплачувати не пізніше 7 робочих днів з моменту одержання.

Відповідно до п. 3, 12 договору у
разі несвоєчасної оплати товару, позивач надає відповідачу розстрочку, плата за
яку становить 2 % від вартості одержаного товарів за кожний день розстрочення.

За зазначеним договором позивач
передав відповідачу товар на загальну суму 5206 грн. 18 коп. Факт одержання
товару підтверджується накладними, що знаходяться в матеріалах справи, та не
заперечується  відповідачем.

Позивач звернувся до господарського
суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь
боргу за поставлений товар 788 грн. 62 коп., та
плати за користування наданою розстрочкою -11678 грн. 30 коп.
розрахованої станом на 22.11.2007 р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідач розрахувався за одержаний товар несвоєчасно та частково лише в сумі
4417 грн. 56 коп.

Відповідач позов не визнає,
посилаючись на те, що вона розрахувалась
за товар в повному обсязі. На підтвердження факту оплати відповідачем
надані квитанції до прибуткового касового ордеру:

№ 005735 від 03.10.2005 р. на суму
400 грн. 00 коп.

№ 005738 від 05.10.2005 р. на суму
460 грн. 00 коп.

№ 005739 від 05.10.2005 р. на суму
200 грн. 77 коп.

Позивач проти зазначених доводів
заперечує, посилаючись на факт підроблення, оскільки зазначені касові ордери
були заповнені на іншу суму, а саме:

№ 005735 від 03.10.2005 р. на суму
100 грн. 00 коп.

№ 005738 від 05.10.2005 р. на суму
160 грн. 00 коп.

№ 005739 від 05.10.2005 р. на суму 20
грн. 77 коп.

Відповідно до ст. 41
Господарського  процесуального кодексу
України суд призначив судову технічну експертизу оригіналів наданих сторонами
квитанцій до прибуткового касового ордеру № 005738 від 05.10.05 р., № 005739
від 05.10.05 р., № 005735 від 03.10.05 р. та відповідних прибуткових касових
ордерів, поставивши на вирішення експерту настпні питання:

1. Чи не виконанні записи в
квитанціях до прибуткового касового ордеру № 005738 від 05.10.05 р., № 005739
від 05.10.05 р., № 005735 від 03.10.05 р. іншим знаряддям письма (шарикова
ручка з іншими чорнилами, пастою тощо) ніж у відповідних прибуткових касових
ордерах?

2. Чи вносились у записи у квитанціях
до прибуткових касових ордерів зміни, а саме:

№ 005735 від 03.10.2005 р. в запису
400 грн. 00 коп.

№ 005738 від 05.10.2005 р. в запису
460 грн. 00 коп.

№ 005739 від 05.10.2005 р. в запису
200 грн. 77 коп.

У якій спосіб, і якій зміст первинних
написів?

Проведення експертизи було доручено
Донецькому науково-дослідного інституту судових
експертиз

05 жовтня 2007 року судом був
одержаний висновок судово-технічної експертизи документів № 6431/03 по справі №
18/456 з наступними висновками:

1. Для вирішення питання № 1
необхідно проведення експертного аналізу по спеціальності 2.2. «Дослідження
матеріалів документів»переліку експертних спеціальностей СЕУ Міню ста України.
З огляду на те, що спеціалістів з даного напрямку в Донецькому НДІ судових
експертиз немає, зазначене питання експертом не вирішувалося.

2. Первісний зміст рукописного запису
«100»в квитанції к приходному касовому ордеру № 005735 змінений на «400»шляхом
дорисовки к цифрі «1»вертикального штриху;

первісний зміст рукописного запису
«160»в квитанції к приходному касовому ордеру № 005738 змінений на «460»шляхом
дорисовки к цифрі «1»вертикального штриху;

первісний зміст рукописного запису
«20»в квитанції к приходному касовому ордеру № 005739 змінений на «200»шляхом
дописки останньої цифри «0»

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34
Господарського  процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Надані відповідачем квитанції до
прибуткового касового ордеру № 005735 від 03.10.2005 р. на суму 400 грн. 00
коп.; № 005738 від 05.10.2005 р. на суму 460 грн. 00 коп.; № 005739 від
05.10.2005 р. на суму 200 грн. 77 коп. з врахуванням висновків судової
експертизи не можуть вважатися належними доказами, що підтверджують факт оплати
товару.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну
дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати роботу, передати
майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу
передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Приписами статті 530 згаданого
кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

За таких обставин, з врахуванням
положень ст. 6 Цивільного кодексу України, вимоги позивача щодо стягнення суми
боргу в розмірі  788 грн. 62 коп.,
та  плати за користування наданою
розстрочкою -11678 грн. 30 коп. є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача, а саме державне мито у сумі -124 грн. 67 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., та
витрати на проведення судової експертизи -239 грн. 71 коп.

Позивач при поданні позову була
сплачене державне мито в сумі 102 грн. 00 коп.

В процесі розгляду справи позивач
збільшив розмір позовних вимог до суму 12466 грн. 92 коп., але не надав суду
доказів сплати державного мита в сумі 22 грн. 67 коп.

За таких обставин з позивача на
користь державного бюджету належить стягнути державне мито в сумі 22 грн. 67
коп.

Керуючись ст. 44,49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь
товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Співдружність» м. Луганськ,
вул. 2-га Краснознаменна 16-в ідентифікаційний код 30694979 борг в розмірі  788 грн. 62 коп.,  плату за користування наданою розстрочкою
11678 грн. 30 коп., державне мито у сумі -124 грн. 67 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., та
витрати на проведення судової експертизи -239 грн. 71 коп.

3. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова фірма «Співдружність»
м. Луганськ, вул. 2-га Краснознаменна 16-в ідентифікаційний код 30694979
на користь державного бюджету України державне мито в сумі 22 грн. 67 коп.

4. Накази видати після набрання
рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Б.В. Яресько