Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2007 р. Справа № АС -13/387-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слюсарева Л.В., судді Сіверін В.І. , Токар М.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Басарт Л.А., Посаженніков О.В.- директор

1-го відповідача - Симонов А.А.

2-го відповідача - не прибув

прокурора - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 1-го відповідача (вх. № 4462Х/1-7) на постанову господарського суду Харківської області від 20.10.06 р. по справі № АС-13/387-06

за позовом ТОВ фірма "Харківагроснаб" м. Харків

до 1. ДПІ у Ленінському районі м. Харкова

2. ВДК у Ленінському районі м.Харкова за участю прокуратури Ленінського району м.Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії

встановила:

Позивач, ТОВ "Харківагроснаб", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив зобов'язати ДПІ Ленінського району м.Харкова передати висновок у ВДК Ленінського району м.Харкова про відшкодування ПДВ в сумі 22870,00 грн. та зобов'язати ВДК Ленінського району перерахувати на р/р рахунок підприємства 22870,00 грн., посилаючись на акт перевірки від 19.05.06 р., проведеної 1-им відповідачем - ДПІ Ленінського району м.Харкова, положення Конституції України, Закону України "Про ПДВ".

Постановою господарського суду Харківської області від 20.10.06 року по справі № АС 13/387-06 (суддя Водолажська Н.С.) позов задоволено частково. Зобов'язано ДПІ Ленінського району м.Харкова передати висновок у ВДК Ленінського району м.Харкова про відшкодування ПДВ в сумі 22870,00 грн. на користь ТОВ "Харківгроснаб".

1-й відповідач, ДПІ у Ленінському районі м.Харкова, з постановою господарського суду не згоден, подав апеляційну скаргу, уточнення до неї та пояснення, зміст яких оголосив представник в судовому засіданні та зазначив, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, що згідно ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Просить скасувати постанову господарського суду Харківської області від 20.10.2006 року та винести нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач, ТОВ "Харківагроснаб", у запереченні на апеляційну скаргу зазначив, що не згоден з апеляційною скаргою 1-го відповідача та вважає, що постанова є законною та обгрунтованою. Просить залишити апеляційну скаргу ДПІ в Ленінському районі м. Харкова без задоволення, а судове рішення господарського суду Харківської області - без змін.

2-й відповідач, Відділення державного казначейства у Ленінському районі м. Харкова, заперечень на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання вдруге не прибув, про причини неявки не повідомив.

Прокурор заперечнь на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання вдруге не прибув та про причини своєї неявки апеляційному суду не повідомив.

Слід зауважити, що ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.01.2007 р. сторони були попереджені, що неприбуття у судове засідання сторін, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Матеріали справи свідчать, що позивачем до ДПІ Ленінського району м. Харкова була направлена податкова декларація по ПДВ за лютий 2006 р. з відповідними додатками, яка була прийнята 20.03.06 р. В декларації підприємство задекларувало до відшкодування з бюджету ПДВ в сумі 22870,0 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1.3 та п.1.8 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість": "платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України, а бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом."

Відповідно до п.п 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР із змінами і доповненнями (надалі-Закон), податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Вказана норма, крім виникнення у платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість, передбачає обов'язкову наявність ще й сплати платником податку у звітному періоді відповідних сум податку. Бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених Законом.

Згідно з п.п. 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону однією з обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України.

Таким чином, Законом України "Про податок на додану вартість" встановлений прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджету податку на додану вартість та відшкодуванням такого податку. При цьому зазначені етапи нерозривно пов'язані між собою: спочатку сплата податку, а потім включення відповідних сум до податкового кредиту з податку на додану вартість та відшкодування податку на додану вартість за рахунок коштів, що були сплачені у вигляді податку.

Відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку на додану вартість до бюджету є платники податку, визначені цим Законом.

При прийнятті постанови від 20.10.2006 р. судом першої інстанції не враховано, що суми податкового кредиту по операції з СПД ФО Михеєвим не можуть бути підтверджені, оскільки статут та установчий договір ТОВ „ТД-Сітіком" в судовому порядку визнані недійсними від дати підписання нотаріально посвідченої заяви про внесення змін до установчих документів, тобто з 01.02.2003 р. та визнано недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість за №36068678 видане 06.11.2003 р. від дати підписання нотаріально посвідченої заяви про внесення змін до установчих документів, тобто з 01.02.2003 р., в підтвердження чого надане рішення Солом"янського районного суду м. Києва від 09 липня 2004 р.(а.с.73).

Таким чином, СПД ФО Міхно В.С. реалізував позивачу екскаватор, придбаний у неіснуючого підприємства, а тому права виписувати податкову накладну у нього відсутнє.

Не відповідає дійсності висновок суду першої інстанції, що 1-им відповідачем не надано доказів невключення до податкових зобов'язань з ПДВ постачальниками позивача сплачених на їх користь сум.

Першим відповідачем надано копію довідки Білоцерківської ОДПІ від 15.01.07р. №10/23-4 про наслідки зустрічної перевірки ПП „Промотрейдинг" , з якої вбачається, що постачальниками даного підприємства є ЗАТ „Інтертоп" та ВАТ „Олто-сервіс", а також копію листа Білоцерківської ОДПІ від 22.02.07р. №7050/7/23-4, що ВАТ „Олто-сервіс" по зазначеному в податковій накладній індивідуальному номеру не зареєстроване.

Також надана копію листа ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 10.11.06р. №9632/7/15-443 на підтвердження доводів уточнення до апеляційної скарги (стор.1 абз.4) щодо „фіктивності" постачальника позивача ТОВ „Інтерколор".

Тільки від отримання товарів від цих фірм позивачем в лютому задекларовано податкового кредиту на суму 101289,84грн.:

ТОВ „Ректори" податкові накладні №86 від 15.02.06р. на суму 55966,75грн. та №206 від 28.02.06р. на суму 30666,67грн. Всього 86633,42грн.

ПП „Кседокс" податкова накладна №24 від 21.02.06р. на суму 12044,0грн. ТОВ „Інтерколор" податкова накладна б/н від 02.02.06р. на суму 2612,42грн.

Таким чином, до податкового кредиту лютого 2006р. позивачем задекларовано 117956,51грн. за товари, отримані від фірм з ознаками „фіктивності", тобто тих, що не здійснили надмірної сплати ПДВ до бюджету під час продажу товару, придбаного вподальшому позивачем.

Враховуючи викладене, постанова господарського суду першої інстанції прийняте при неповному з'ясуванні обставни, що мають занчення для справи, тому вона не може вважатиь законним та обгрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги норм процесуального права і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, і при їх відсутності-на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається судове рішення в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина судового рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні позовних грошових та інших.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає судове рішення по справі таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а апеляційну скаргу відповідача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови господарський суд Харківської області не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства та не дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що постанову від 20.10.2006 р. по даній справі підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ч.2 ст.205, 207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Постанову господарського суду Харківської області від 20.10.2006 р. по справі № АС-13/387-06 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання постанови у повному обсязі.

Адміністративну справу № АС-13/387-06 повернути до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя Слюсарева Л.В.

Судді Сіверін В.І.

Токар М.В.