ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

05.06.07                                                                                           Справа  № А-14/293

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                               Бонк Т.Б.

суддів                                                     Бойко С.М.

Марко Р.І.,

при секретарі   Гунька О.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) –не з’явився,

позивача –не з’явився,

розглянувши апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Івано-Франківської області

на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 26.12.2006 року

у справі № А-14/293, суддя В.І.Булка

за позовом  відкритого акціонерного товариства  “Нафтохімік Прикарпаття”

до відповідача  державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Івано-Франківської області

про  визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Івано-Франківської області від 26.12.2006 року задоволено позов відкритого акціонерного товариства „Нафтохімік Прикарпаття”, визнано протиправними дії ДПІ в Надвірнянському районі щодо нарахування в особових рахунках ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” як сум узгоджених податкових зобов’язань та зобов»язано ДПІ в Надвірнянському районі внести зміни до особових рахунків  ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” та скасувати нарахування як узгоджених податкових зобов’язань наступних податків та зборів (обов’язкових платежів), пені, штрафних санкцій: акцизного збору за період квітень-грудень 2002 року в розмірі 75 188 870,00 грн.; акцизного збору за період січень 2003 року в розмірі 8 730 242,52 грн.; відрахування 15 відсотків чистого прибутку, які прирівнюються до дивідендів, за результатами господарської діяльності у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році в розмірі 977 592,27 грн. податкових зобов’язань, які утворились в зв’язку з тим, що кошти перераховані ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” на сплату поточних сум податків та зборів (обов’язкових платежів) безпідставно зараховані  ДПІ в Надвірнянському районі не за призначенням, а в рахунок погашення пені за несвоєчасну сплату акцизного збору за період  квітень-грудень 2002 року, акцизного збору за період січень 2003 року та відрахування 15 відсотків чистого прибутку, які прирівнюються до дивідендів, за результатами господарської діяльності у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році; пені та штрафних санкцій, нарахованих ДПІ в Надвірнянському районі, щодо вищевказаних податків та зборів (обов’язкових платежів).

Постанова суду мотивована тим, що включені податковим органом в особові рахунки ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” суми податкових зобов»язань по акцизному збору та відрахуваннях 15 відсотків чистого прибутку не є узгодженими, оскільки податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено вказані податкові зобов»язання, оскаржені в судовому порядку по справах №А-14/175, №А-14/176, №А-14/142, №А-14/174, а тому податковим органом безпідставно включено ці податкові зобов’язання в особові рахунки, оскільки це суперечить п. 4.1 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, що затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України №276 від 18.07.2005 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України №843/11123 від 02.08.2005 року). З наведених підстав судом враховано наявну в позивача сплату поточних сум акцизного збору в 2005-2006 році, які зараховані ДПІ в Надвірнянському районі в порядку черговості в рахунок погашення пені за несвоєчасну сплату акцизного збору за період  квітень-грудень 2002 року та січень 2003 року, яка не була узгодженою.

В апеляційній скарзі  скаржник (відповідач) просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, апелюючи тим, що суми податкових зобов»язань на момент їх включення до особових рахунків були узгодженими внаслідок набрання законної сили постановами апеляційної інстанції по справах №А-1/81, №А-15/115, №А-14/142, №А-14/174, а тому дії податкового органу по включенню цих зобов’язань до особових рахунків платника податку відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України.

Скаржник також не погоджується з висновком суду про безпідставне зарахування  податковим органом  коштів в рахунок погашення пені  за несвоєчасну сплату акцизного збору за період квітень-грудень 2002 року та січень 2003 року, покликаючись на  п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Податкове роз»яснення щодо  черговості  погашення  та окремих питань стягнення  сум податкового боргу, якими встановлено порядок календарної черговості погашення податкових зобов»язань з того самого платежу та не передбачено можливості за наявності  в платника податкового боргу  спрямування коштів в рахунок погашення  податкових зобов»язань, що мають більш пізніші терміни виникнення.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що включені податковим органом до особових рахунків суми податкових зобов»язань по акцизному збору та чистому прибутку не є узгодженими, оскільки податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено вказані податкові зобов»язання, оскаржені в судовому порядку по справах №А-14/175, №А-14/176, №А-14/142, №А-14/174.

При цьому, позивач зазначає що згідно п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” при  зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання  недійсним   рішення   контролюючого   органу  податкове зобов'язання  вважається  неузгодженим до розгляду судом справи по суті та  прийняття  відповідного рішення. Дана норма Закону носить імперативний характер та не містить винятків, а тому діє і повинна виконуватися ДПІ в Надвірнянському районі також у випадку повторного звернення платника податків до суду з позовом про визнання нечинним рішення контролюючого органу з інших підстав, які ще не розглядалися судом.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін з їх участю на засіданні, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ДПІ в Надвірнянському районі включено до складу основного платежу узгоджених податкових зобов’язань наступні суми податків та зборів (обов’язкових платежів) :  акцизний збір за період квітень-грудень 2002 року –75 188 870,00 грн.; акцизний збір за період січень 2003 року –8 730 242,52 грн.; відрахування 15 відсотків чистого прибутку, які прирівнюються до дивідендів, за результатами господарської діяльності у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році в розмірі 977 592,27 грн. податкові зобов’язання, які утворились в зв’язку з тим, що кошти перераховані ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” на сплату поточних сум податків та зборів (обов’язкових платежів), однак, безпідставно зараховані ДПІ в Надвірнянському районі не за призначенням, а в рахунок погашення пені за несвоєчасну сплату акцизного збору за період  квітень-грудень 2002 року, акцизного збору за період січень 2003 року та відрахування 15 відсотків чистого прибутку, які прирівнюються до дивідендів, за результатами господарської діяльності у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році.

Згідно з п.1.3 ст.1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” податковим боргом (узгодженим податковим зобов’язанням) визнається податкове зобов’язання самостійно узгоджене платником податків, або в адміністративному чи судовому порядку, а  згідно п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 вказаного закону при  зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання  недійсним   рішення   контролюючого   органу  податкове зобов'язання  вважається  неузгодженим до розгляду судом справи по суті та  прийняття  відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, акцизний збір за період квітень-грудень 2002 року  в сумі 75188870 грн. та за період січень 2003 року в сумі  8730242,52 грн. нарахований позивачу на підставі податкових повідомлень-рішень Надвірнянської ОДПІ  №/0, № від 09.01.2004 року та №/0, №/0 від 04.04.2003 року. Податкові повідомлення-рішення Надвірнянської ОДПІ №/0 та № від 09.01.2004 року оскаржені в судовому порядку, про що свідчить позовна заява №юр-1664 від 25.04.2005 року про визнання недійсними зазначених рішень та ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2005 року про порушення провадження по справі  №А-14/175. Податкові повідомлення-рішення Надвірнянської ОДПІ №/0, №/0 від 04.04.2003 року також оскаржені позивачем в судовому порядку, про що свідчить позовна заява №юр-1660 від 25.04.2005 року про визнання недійсними зазначених рішень та ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2005 року про порушення провадження по справі №А-14/176. Також  у справі №А-14/176 господарським судом Івано-Франківської області винесено постанову від 05.10.-13.10.2006 року, згідно з якою позов ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” задоволено.

Покликання скаржника на те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2005 року по справі №А-15/115 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.04.2005 року по справі №А-1/81 вже було відмовлено в позові ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” про визнання  нечинними тих же спірних податкових повідомлень-рішень, що стало підставою вважати визначені ними податкові зобов’язання узгодженими та включити їх до особових рахунків позивача, судом до уваги не приймається та спростовується  п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, згідно якої при  зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання  недійсним   рішення   контролюючого   органу  податкове зобов'язання  вважається  неузгодженим до розгляду судом справи по суті та  прийняття  відповідного рішення. Дана норма Закону носить імперативний характер та не містить винятків, а тому діє і повинна виконуватися ДПІ в Надвірнянському районі також у випадку повторного звернення платника податків до суду з позовом про визнання нечинним рішення контролюючого органу з інших підстав, які ще не розглядалися судом. Крім того, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.02.2007 року по справі №А-15/115 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2005 року по даній справі.

З наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що акцизний збір за період квітень-грудень 2002 року  в сумі 75188870 грн. та за період січень 2003 року в сумі  8730242,52 грн., нарахований ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” на підставі податкових повідомлень-рішень Надвірнянської ОДПІ  №/0, № від 09.01.2004 року та №/0, №/0 від 04.04.2003 року, на момент включення до особових рахунків позивача не був узгодженим.

Щодо відрахувань 15 відсотків чистого прибутку, які прирівнюються до дивідендів, за результатами господарської діяльності у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році, то визначення ДПІ в Надвірнянському районі зазначених відрахувань саме як податкового зобов»язання та застосування порядку визначення та стягнення відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є неправомірним, що підтверджується постановами Львівського апеляційного господарського суду у справі №А-14/142 від 22.08.2005 року та у справі №А-14/174 від 30.11.2005 року. Постанова Львівського апеляційного господарського суду у справі №А-14/142 від 22.08.2005 року скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.12.2006 року, якою залишено в силі рішення місцевого суду без змін (тобто податкові повідомлення-рішення по цьому платежу визнано нечинними повністю). Згідно постанови Вищого адміністративного суду України, постанову Львівського апеляційного господарського суду у справі №А-14/174 від 30.11.2005 року скасовано, а справу  відправлено на новий розгляд. Таким чином, справу №А-14/174 станом на сьогоднішній день по суті також не вирішено.

Наведене свідчить про те, що 15 відсотків чистого прибутку (доходу) господарських організацій (у статутних фондах яких є державна частка), що вилучається до бюджету не можна розцінювати як узгоджене податкове зобов’язання.

З наведених  підстав не можуть вважатися узгодженими податкові зобов’язання, які утворились в зв’язку з тим, що кошти, перераховані ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” на сплату поточних сум акцизного збору у 2005-2006 роках безпідставно зараховані ДПІ в Надвірнянському районі не за призначенням, а в рахунок погашення пені за несвоєчасну сплату акцизного збору за період  квітень-грудень 2002 року та січень 2003 року.

Відповідно до п.3.1 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України,  затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України №276 від 18.07.2005 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України №843/11123 від 02.08.2005 року) з метою обліку нарахованих та сплачених сум платежів до бюджету органами державної податкової служби на кожний поточний рік відкриваються особові рахунки за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Пунктом 4.1 вказаної Інструкції, передбачено, що нарахуванню в особових рахунках платників податків підлягають: 1) податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником; 2) податкові  зобов'язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної   податкової  служби  та  узгоджені  платником  відповідно до чинного законодавства; 3) пеня за порушення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання; відсотки за користування розстроченням (відстроченням)  податкових зобов'язань; 4) непогашені  суми векселя, що видається суб'єктом господарювання при здійсненні операцій з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах.

З наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність включення податковим органом до особових рахунків позивача - ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” сум вищевказаних неузгоджених податкових зобов’язань, оскільки дані дії  суперечать п.4.1 вказаної Інструкції, а тому є протиправними.

Щодо нарахування пені та штрафних санкцій, то такі дії податкового органу є також неправомірними, оскільки  податковий борг на момент здійснення нарахування у ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” був відсутній.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов’язання відповідача вчинити певні дії, а тому місцевим судом  також підставно задоволено позовні вимоги про зобов’язання податкового органу внести зміни до особових рахунків  ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” та скасувати нарахування як узгоджених податкових зобов’язань спірних податків та зборів (обов’язкових платежів), пені, штрафних санкцій.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

ухвалив :

постанову господарського суду Івано-Франківської області від 26.12.2006 року в  справі за номером А-14/293  залишити без змін, а апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Надвірнянському районі  –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                  Бонк Т.Б.

Судді:                                                                                         Бойко С.М.

Марко Р.І.