ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

02.10.2007р.                                                                                          Справа №16/253

за позовною заявою Прокуратури Дніпровського району міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики України в особі Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу”, м. Київ

до Державного підприємства “Пирятинський комбінат хлібопродуктів”, м. Пирятин

про стягнення 347 936,68 гривень.

Суддя Тимощенко Оксана Миколаївна

Представники :

від позивача: Коваль В.Б. дор. від 14.02.07р.

від відповідача: не з’явився

від прокуратури: не з’явився

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення 347 936,68 гривень боргу за договором купівлі-продажу пально-мастильних матеріалів №109 від 08.06.2006 року, в т.ч. 290 642,34 грн. сума основного боргу за поставлений товар, 27535,37 грн. пені, 44758,92 грн. інфляційних нарахувань та 12995,29 грн. –3% річних.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався, відзиву на позов не надав, в судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце його проведення (повідомлення про вручення ухвал суду в матеріалах справи).

Оскільки строк встановлений для розгляду даної справи встановлений статтею 69 ГПК України закінчується, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Представник прокуратури в судове засідання не з’явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2003 року №690 „Про утворення державного підприємства „Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" шляхом виділення зі складу Державної акціонерної компанії „Хліб України" було утворено державне підприємство „Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" (надалі - Позивач) та віднесено до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

На виконання п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2003 року № 690 та керуючись ст. 59 ГК України, між Позивачем та ДАК "Хліб України" було підписано розподільчий баланс станом на 31.07.2003 року та акт передачі - приймання дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.2003 року, що були погоджені протоколом від 02.09.2003 року № 5 Урядової комісії з реструктуризації ДАК „Хліб України", відповідно до яких ДАК "Хліб України" передала, а Позивач прийняв, відповідно до розподільчого балансу, дебіторську заборгованість, що виникла у зв'язку з виконанням постанови Кабінету Міністрів України від 21.04.1998 р. № 77.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 690 від 15.05.2003 року до нового кредитора - державного підприємства „Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" перейшли права та обов'язки колишнього кредитора - ДАК „Хліб України".

Відповідно до ст. 59 ГК України, у разі виділення одного або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.04.1998 р. № 77, ДАК "Хліб України" повинна забезпечити постачання для ДП ДАК „Хліб України" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів” пально-мастильних матеріалів.

В зв’язку з чим 08.06.1998 року між сторонами було укладено договір купівлі - продажу пально-мастильних матеріалів № 109 ( з додатками 1,2), (надалі –Договір) згідно з яким ДАК “Хліб України” (надалі –позивач) передає, а Державне підприємство "Пирятинський комбінат хлібопродуктів” (надалі - відповідач) купує для подальшої реалізації пально-мастильні матеріали (надалі –Товар) в кількості і по ціні, згідно з додатком №1 (п. 1.1. Договору).

На виконання зазначеного договору позивач поставив по накладним № 1249 від 20.08.1998р. –на загальну суму 143 067,74 гривень № 53 від 14.05.1998 р. на загальну суму –136 545,50 гривень, №109 від 08.06.1998р. на загальну суму –98 484,74 гривень., а відповідач отримав за довіреностями серія ЕАИ № 367635 від 01.08.1998 р., серія ДАН № 775940 від 06.05.1998 р., серія ДАН №775855 від 05.06.1998 р., виданими на ім’я Упир Олександра Миколайовича.

Отже позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі.

В порушення вимог укладеного між сторонами договору відповідач лише частково розрахувався з позивачем за отриманий товар.

Проведення часткового розрахунку підтверджується актом приймання - передачі зерна від 21.09.2001року на суму 8196,78 грн., актом приймання - передачі зерна від 31.08.2001 року на суму 45048,86 грн.

Таким чином, сума заборгованості відповідача за отриманий товар складає 290 642,34 гривень.

Згідно п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 692 ЦК України передбачено, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Умовами договору сторони не погодили, строк розрахунку з позивачем за виконані роботи.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач направляв на адресу відповідача претензію від 06.10.2005 року, з вимогою сплатити борг у сумі –290 642,39 гривень. Однак відповіді на претензію позивач не отримав.

Таким чином, сума заборгованості відповідача за виконані роботи складає 290 642,39 гривень.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 509,510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до вимог статті 611 ЦК України, уразі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача сума інфляційних нарахувань з 07.11.2005 року по 04.05.2007року становить 44 758,92 грн., а сума 3% річних з 07.11.2005 року по 04.05.2007року складає 12 995,29 грн. (розрахунки в матеріалах справи).

Також позивачем було нараховано пеню за період з 07.11.2005 року по 04.05.2007року яка становить 27 535,37 гривень.

У відповідності до ст.ст. 547-548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вичиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Оскільки договором не передбачено як вид забезпечення виконання зобов’язання нарахування пені то, суд в даній частині позову відмовляє.

Таким чином, на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню частково - стягненню підлягають 290642,34 грн. основного боргу, 12 995,29 грн. 3% річних, 44 758,92 грн. інфляційних нарахувань

Інтереси держави в даній справі представляє прокуратура Дніпровського району міста Києва, оскільки згідно зі статтею 121 Конституції України одним із завдань прокуратури України є представництво інтересів громадянина або держави і суді у випадках, визначених законом.

Статтею 36 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або з державою.

Частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України, в якій визначено підстави порушення справ у господарському суді, відносить до таких підстав позовні заяви прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Відповідно до положень частини третьої цієї статті прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

На обґрунтування інтересів держави у спірних відносинах Прокурор посилався на постанову КМУ № 77, якою врегульовані умови забезпечення поставки сільськогосподарським товаровиробникам пально-мастильних матеріалів у 1998 році вироблених на підприємствах нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України.

Таким чином, відносини щодо поставки пально-мастильних матеріалів сільськогосподарським товаровиробникам у 1998 року та здійснення розрахунків між учасниками цих відносин є сферою державного регулювання.

Міністерство аграрної політики України, вказане у позовній заяві Прокурора як орган, що уособлює інтереси держави у спірних відносинах, є центральним органом виконавчої влади та правонаступником Міністерства агропромислового комплексу України (Указ Президента України від 7 червня 2000 року № 772/2000 "Питання Міністерства аграрної політики України"). Постановою Кабінету Міністрів України від 15 травня 2003 року № 690 "Про утворення державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" до сфери управління Міністерства аграрної політики України віднесено Агентство, утворене у зв'язку з реорганізацією державної акціонерної компанії "Хліб України". Цією постановою передбачена передача Агентству права вимоги до дебіторів державної акціонерної компанії "Хліб України" за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених, зокрема, відповідно до постанови КМУ № 77.

Дану позицію підтримує також Верховний суд України (див. постанову ВСУ від 15 травня 2007 року по справі 12/111).

Судові витрати стягуються пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державного підприємства “Пирятинський комбінат хлібопродуктів” (37000, Полтавська область, м. Пирятин, вул. Леніна, 70, ):

- на користь Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” (01033, м. Київ, вул. Саксаганского,1, р/р 2531 в Старокиївському відділенні Київської міської філії АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 322012, ) 290642,34 грн. основного боргу, 12 995,29 грн. 3% річних, 44 758,92 грн. інфляційних нарахувань;

- в доход державного бюджету України по коду бюджетної класифікації 22090200, одержувач УДК у м. Полтаві (р/р 0002 ГУДКУ у Полтавській області м. Полтава, МФО 831019, ЗКПО 34698804) 3204,00 грн. державного мита;

- на користь УДК у м. Полтава по коду бюджетної класифікації 22050000 (р/р 0002 в ГУДКУ у Полтавській області, МФО 831019) 108,66 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

Видати накази після набрання цим рішенням законної сили.

Суддя О.М. Тимощенко