КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2007                                                                                           № 35/122

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Гарник Л.Л.

суддів:             Дикунської  С.Я.

Сотнікова С.В.

при секретарі:            Семеняк Т.В.

За участю представників:

від позивача Соболь М.П. (довіреність від 11.01.2007 р. № 31-13);

від відповідача Кратко Д.М. (довіреність б/н від 19.04.2007р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"

на рішення Господарського суду м.Києва від 31.07.2007

у справі № 35/122 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"

до                                                   Приватне підприємство "Виставково-інформаційний бізнес центр "Київські каштани"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 20714,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.07.2007р. у справі                                       № 35/122 задоволено позов Відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” до Приватного підприємства „Виставково-інформаційний бізнес центр „Київські каштани” в частині стягнення 5 479,52 грн. заборгованості,                       55,25 грн. витрат по сплаті державного мита, 27,14 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;  в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відкрите акціонерне товариство „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки в сумі                18 550,00 грн.

Скарга мотивована неповним з’ясуванням місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи. Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд залишив поза увагою ту обставину, що згідно наявних  в матеріалах справи повідомлення про вручення та листа від 18.09.2006р. № 1644 Приватне підприємство „Виставково-інформаційний бізнес центр „Київські каштани” було повідомлено про розірвання договору найму від 04.07.2006р. № ДО-44/Б-2006. У цьому зв'язку скаржник зауважує на тій обставині, що Приватне підприємство „Виставково-інформаційний бізнес центр „Київські каштани” повинно було звільнити орендоване приміщення 26.09.2006р.                    Крім того, на думку скаржника, висновок місцевого господарського суду про те,                       що Приватне підприємство „Виставково-інформаційний бізнес центр „Київські каштани” не мало можливості користуватись орендованим приміщенням, ґрунтується на неправильній оцінці наявних матеріалів справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” висловився за задоволення апеляційної скарги, представник Приватного підприємства „Виставково-інформаційний бізнес центр „Київські каштани” просив апеляційну скаргу залишити без задоволення,              а рішення суду -  без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відкритим акціонерним товариством „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов про стягнення з Приватного підприємства „Виставково-інформаційний бізнес центр „Київські каштани”                               (далі по тексту – відповідач) заборгованості у розмірі 5 255,00 грн. та неустойки в сумі                   15 459,00 грн.

27.03.2007р. відповідною заявою Відкрите акціонерне товариство „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” збільшило позовні вимоги, звернувшись з вимогою про стягнення 24 029,52 грн., в тому числі заборгованості у розмірі 5 479,52 грн.                        та неустойки в сумі 18 550,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч умов укладеного сторонами договору найму від 04.07.2006р. № ДО-44/Б-2006 відповідач прострочив виконання зобов’язання в частині здійснення орендних платежів за період з 04 липня по 25 вересня 2006 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 5 479,52 грн.

Ту обставину, що відповідач не повернув орендоване приміщення після припинення  дії названого договору, позивач розглядає як підставу виникнення у нього права вимоги оплати неустойки на підставі 785 Цивільного кодексу України. Згідно запропонованого позивачем розрахунку сума нарахованої за період з 01.10.2006р. по 28.01.2007р. неустойки складає 18 550,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості,                         місцевий господарський суд встановив, що 04.07.2006р. сторони уклали договір найму                              № ДО-44/Б-2006 (далі по тексту – договір оренди), предметом регулювання якого стали відносини з приводу передачі позивачем у тимчасове користування відповідачу кімнати площею 53 кв. в службово-побутових приміщеннях корпусу № 4, розташованого за адресою: м. Київ, Пр-т перемоги, 49/2 (а.с. 5-6).

04.07.2006р. сторони склали акт здачі-приймання орендованого об’єкта оренди               (а.с. 7).

Згідно пунктів 5.1, 5.2 договору оренди плата за користування майном у розмірі 1 855,00 грн. з урахуванням ПДВ на місяць перераховується на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 10-го числа поточного місяця згідно платіжної вимоги, виставленої позивачем.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується запропонованим розрахунком позовних вимог, заборгованість відповідача у розмірі 5 479,52 грн. утворилась внаслідок нездійснення орендних платежів починаючи з липня 2006 року по 25 вересня 2006 року.

Викладена обставина визнається відповідачем згідно наявного в матеріалах справи відзиву на позов (а.с. 70-72), спір між сторонами з цього приводу відсутній.

В контексті викладеного місцевий господарський суд дійшов висновку про те,              що відповідач свої зобов’язання в частині здійснення орендних платежів не виконав,               суму заявленої до стягнення заборгованості не оплатив, у зв’язку з чим вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги про стягнення 18 550,00 грн. неустойки, нарахованої позивачем на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що відповідач не був обізнаний щодо наміру позивача розірвати договір оренди та не мав можливості користуватись орендованим приміщенням, оскільки останнє було опечатано позивачем, а допуск працівників відповідача був заборонений.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно        до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно положень Господарського кодексу України орендодавець передає орендареві за плату на певний строк у користування майно за договором оренди                                          (частина 1 статті 283); до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (частина 6 статті 283); строки внесення орендної плати визначаються                 у договорі (частина 4 статті 286).

Враховуючи викладені положення чинного законодавства й фактичні обставини справи, місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги                   Відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Більшовик”               про стягнення заборгованості у розмірі 5 479,52 грн., яка складається з орендних платежів за період з 04 липня по 25 вересня 2006 року.

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення неустойки, нарахованої відповідачу за час прострочення повернення орендованого приміщення, прийняте без здійснення  належної оцінки обставин справи.

Матеріали справи містять лист від 18.09.2007р. № 1644-33, яким позивач повідомив відповідача про розірвання з 28.09.2006р. укладеного сторонами договору оренди на підставі пункту 10.1 у зв’язку з порушенням орендарем визначених пунктами 5.1, 5.2 зобов’язань, а також запропонував провести розрахунки і здати приміщення за актом     (а.с. 8).

Зазначений лист отриманий відповідачем 20.09.2006р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 682066 (а.с. 9).

Зазначені дії позивача узгоджуються з положеннями пункту 10.1 договору оренди, згідно якого наймодавець наділений правом розірвати договір в односторонньому порядку, коли наймач порушує умови договору.

Наведене положення договору узгоджується з нормою статті 782 Цивільного кодексу України, якою встановлено право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд; у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Викладена норма підлягає застосуванню до спірних відносин сторін на підставі частини 6 статті 283 Господарського кодексу України, згідно якої до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Місцевий господарський суд наведеного не врахував у зв’язку з чим, правильно встановивши факт несплати відповідачем орендних платежів протягом липня, серпня, вересня 2006 року,  дійшов необґрунтованого висновку про те,  що відповідач не був обізнаний щодо наміру позивача розірвати договір оренди та не порушував зобов’язання щодо повернення орендованого приміщення.

Також колегія суддів вважає, що наявні матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача перешкод у користуванні приміщенням після припинення договору оренди у період з 01.10.2006р. по 28.01.2007р.

Складений 16.04.2007р. акт про недопущення директора відповідача                                     до орендованого приміщення (а.с. 79), так само як складений 15.02.2007р. акт про закриття і опечатування  зазначеного приміщення у зв’язку з виявленням задимлення  (а.с. 85), акт від 16.02.2007р. про повторне виявлення задимлення (а.с. 86) не можуть вважатися належними доказами у даній справі, оскільки згідно заявлених вимог позивачем ставиться питання про стягнення неустойки, нарахованої у період з 01.10.2006р. по 28.01.2007р.

Наявні в матеріалах справи заяви (а.с. 73, 74) фізичних осіб                     Бурмагіна О.Б., Ветрової С.К. про недопущення їх 25.09.2006р., 29.09.2006р., 15.10.2006р.   до орендованого відповідачем приміщення не можуть розглядатися в якості достатніх доказів, завдяки яким представляється можливим достеменно встановити факт невикористання відповідачем цього приміщення. Зміст наявних в матеріалах справи трудових угод від 25.03.2006р. № 2/206 й від 15.05.2005р. № 1/05 (а.с. 75, 76) свідчить про те, що зазначені фізичні особи станом на 25.09.2006р., 29.09.2006р., 15.10.2006р. перебували з відповідачем у трудових відносинах. Означені обставини надають можливість припустити, що відповідач був позбавлений можливості використовувати орендоване приміщення. Проте припущення не можна визнати належним та допустимим доказом, завдяки якому господарський суд достеменно встановлює  фактичні обставини справи.

Та обставина, що на підприємстві позивача діє перепускний режим свідчить про те, що відповідач повинен його додержуватися, але не позбавляє відповідача можливості користуватися займаним приміщенням. На користь зазначеного свідчить та обставина,  що відповідач підтверджує факт користування приміщенням під час дії договору оренди.

Місцевий господарський суд цих суперечливих даних не врахував, у зв’язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про те, що відповідач не мав можливості користуватись займаним приміщенням.

На підставі частини 1 статі 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно частини 1 статті 34 названого кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи наведене і ту обставину, що акт прийому передачі орендованого приміщення за наслідками припинення дії договору оренди сторонами не складався,   перевіривши правильність запропонованого позивачем розрахунку заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку про їх обґрунтованість в частині стягнення неустойки   у розмірі 18 550,00 грн., нарахованої за період з 01.10.2006р. по 28.01.2007р.  В цій частині позов підлягає задоволенню на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України,  якою передбачено право наймодавця, за умови невиконання наймачем обов’язку щодо повернення речі, вимагати від нього сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування річчю за час прострочення.

При таких обставинах рішення господарського суду міста Києва від 31.07.2007р.  у справі № 35/122 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” про стягнення  з Приватного підприємства „Виставково-інформаційний бізнес центр „Київські каштани” неустойки у розмірі 18 550,00 грн. підлягає скасуванню з прийняттям відповідно до вимог пункту 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Підстав для скасування оскарженого рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 5 479,52 грн. не вбачається.

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” задовольнити.

Рішення господарського суду м. Києва від 31.07.2007р. у справі                                           № 35/122 скасувати частково.

Позов Відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства „Виставково-інформаційний бізнес центр „Київські каштани” на користь Відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” неустойку в сумі 18 550,00 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 185,50 грн., витрати на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 90,86 грн.

В іншій частині рішення господарського суду м. Києва 31.07.2007р. у справі  № 35/122 залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємства „Виставково-інформаційний бізнес центр „Київські каштани” на користь Відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Більшовик” 92,75 грн. (дев’яносто дві грн. 75 коп.) витрат з оплати державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

Справу № 35/122 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Постанову підписано 15.10.2007р.

Головуючий суддя                                                                      Гарник Л.Л.

Судді                                                                                          Дикунська  С.Я.

Сотніков С.В.

15.10.07 (відправлено)