ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

01.10.07р.

Справа № А36/443-07

За позовом  Підприємства матеріально - технічного забезпечення "Інженерний Центр "Реагент", м.Дніпропетровськ

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

про визнання нечинними та скасування рішень - повідомлень.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання Тесля М.М.

Представники:

від позивача: Годованець Є.О., довіреність №152/1 від 01.03.07р.

від відповідача: Кривунь Н.В., довіреність №38545/10/10-048 від 06.09.07р.

від відповідача: Сипко Ю.А., довіреність №179/10/10-039 від 10.01.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати дії службових осіб Відповідача –протиправними та незаконними; визнати нечинними і скасувати  рішення –повідомлення відповідача (Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська) від 27.04.2007р. за №/0, від 31.05.2007р. за №/1, від 26.07.2007р. за №/2 на загальну суму податкового зобов’язання 64028,10грн.10коп.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю висновків, викладених в акті перевірки фактичним обставинам та невірним застосування відповідачем податкового законодавства. Крім того, перевірка здійснена із порушенням діючого законодавства.

Відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені у відповідності з діючим законодавством та просить в позові відмовити.

У судовому засіданні 10.09.07р. розгляд справи відкладався.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем була проведена планова перевірка позивача з питань дотримання вимог  податкового та валютного законодавства за період з  01.07.2005р. по 31.12.2006р., за результатами якої був складений акт № 429/23-6/19313492 від 17.04.2007р.

На підставі вказаного акту перевірки з врахуванням адміністративного оскарження у порядку ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2000р. із змінами та доповненнями  (в подальшому „Закон №2181”) відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення №/0 від 27.04.2007р., яким визначено позивачу податкове зобов’язання з податку на прибуток на загальну суму 64028грн.10коп., в тому числі за основним платежем 52659грн. коп., штрафні (фінансові) санкції 11369грн.10коп.; №/1 від 31.05.2007р., яким визначено позивачу податкове зобов’язання з податку на прибуток на загальну суму 64028грн.10коп., в тому числі за основним платежем 52659грн. коп., штрафні (фінансові) санкції 11369грн.10коп.; №/2 від 26.07.2007р., яким визначено позивачу податкове зобов’язання з податку на прибуток на загальну суму 58520грн.10коп., в тому числі за основним платежем 48766грн.75коп., штрафні (фінансові) санкції 9753грн.35коп.

Визначення спірної суми податкового зобов’язання відповідно до акту перевірки пов’язується з наступним: ПМТЗ "Інженерний центр "Реагент" до складу валових витрат IV кварталу 2006 року включено передплату в сумі 195066,67 грн. за придбання вантажного автомобіля КАМАЗ-65117-029, який відноситься до 2-ї групи основних фондів та підлягає амортизації. Перевіркою встановлено порушення підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», відповідно до якого не належать до складу валових витрат  витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням матеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9. Вказане порушення призвело до заниження податку на прибуток в сумі 48766,67 грн..

Суд погоджується із вказаними висновками відповідача та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач не оскаржує вказане порушення, проте зазначає що перевіряючими в ході перевірки не враховані всі наявні документи, які підтверджують фактичні валові витрати підприємства. А саме, підприємством в травні 2006 року проведено передплату заводу Хімвиробів за товар на суму 240000,0 грн. (в т.ч. ПДВ 40000,0 грн.) відповідно до платіжного доручення №1539 від 24.05.2006р., а до складу валових витрат віднесено помилково лише частину передплати в сумі 20000,0грн., а не 200000,0грн., до бюджету за 2006 рік переплачено податок на прибуток у сумі 45000,0грн.. Таким чином, на думку позивача, за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності заниження податку на прибуток складає 48766,67 - 45000,0 = 3766,60 грн.

Як вбачається із змісту акти перевірки (п.2.10) при проведенні перевірки підприємством були надані первинні документи не в повному обсязі (не були надані угоди по постачальникам товарів, робіт, послуг та покупцям товарів). Підприємству було надіслано лист від 28.03.2007р. №12550/10/23-626 з проханням надати всі необхідні для перевірки документи, однак документи не були надані (згідно відповіді підприємства від 03.04.2007 № 235, надійшло до ДПІ Жовтневого району 05.04.2007 вхідний № 10303/10 - "службові особи податкової служби при проведенні перевірки відмовилися підписатися в журналі перевірок, а саме в додатку про зберігання комерційної таємниці підприємства").

Позивач не заперечує проти того, що ним не в повному обсязі були надані документи для перевірки. Проте наполягає на тому, що усі необхідні документи були надані.

Тому, перевірка ПМТЗ "Інженерний центр "Реагент" проведена з використанням даних тих декларацій, регістрів бухгалтерського обліку та первинних документів,  які були надані до перевірки. Перевіркою не встановлено розбіжності між наданими оборотно-сальдовими відомостями, журналами-ордерами по рахунках бухгалтерського обліку, первинними бухгалтерськими документами та сумами валового доходу, зазначеними в Деклараціях з податку на прибуток за 2006 рік, наданих до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська. В ході перевірки не виявлено документів, які б свідчили про наявність  неврахованих до складу валових витрат сум.

Таким чином, відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати  такий розрахунок, якщо такі уточненні показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

З аналізу вказаної правової норми вбачається, що позивач не позбавлений права зазначити в уточнюючому розрахунку за відповідний період чи у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені  відомості щодо виявленої ним помилки що полягає у заниженні ним  валових витрат.

Крім того,  на підтвердження здійснення передплати  заводу Хімвиробів за товар на суму 240000,0 грн. (в т.ч. ПДВ 40000,0грн.) відповідно до платіжного доручення №1539 від 24.05.2006р. позивач надав дот матеріалів справи копію вказаного доручення.

Суд не приймає у якості належного доказу здійснення позивачем вказаної передплати з наступних підстав.

Частиною 4 ст.70 КАС України встановлено, що обставини, які  за  законом  повинні  бути  підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову  звітність в Україні»встановлено, що первинний документ - документ,  який  містить  відомості  про господарську операцію та підтверджує її здійснення;

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову                        звітність в Україні»підставою   для   бухгалтерського   обліку   господарських операцій  є  первинні  документи,  які  фіксують  факти здійснення господарських операцій.  Первинні документи повинні бути  складені під  час здійснення господарської операції,  а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні вимоги до змісту платіжного доручення містяться в п. 3.1  та додатків 2 та 8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004  N 22 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за N 377/8976.

Надане платіжне доручення №1539 від 24.05.2006р. не містить вказаних обов’язкових реквізитів первинного документу та платіжного доручення, а саме: посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та їх особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції  що унеможливлює визнання його  доказом здійсненя позивачем вказаної передплати.

Щодо твердження позивача щодо того, що відповідач не мав права приймати  податкові повідомлення рішення №/1 від 31.05.2007р. та №/2 від 26.07.2007р. оскільки у зв’язку з адміністративним оскарженням податкового повідомлення-рішення  №/0 від 27.04.2007р. визначене у ньому податкове зобов’язання не було узгоджено, слід зазначити наступне.

Суд не погоджується із вказаним твердженням позивача з наступних підстав.

Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем у зв’язку із адміністративним оскарженням позивачем податкового повідомлення-рішення №/0 від 27.04.2007р. у порядку ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2000р.

Відповідно до визначень, викладених в ст. 1 вказаного Закону податкове  зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів  у  порядку  та у строки,  визначені цим Законом або іншими законами України;

податковий борг (недоїмка) - податкове  зобов'язання  (з урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

У вказаних податкових повідомленнях-рішеннях зазначено, що вказані в них суми податкових зобов’язань підлягають оплаті  у десятиденний термін  від дня  отримання цього податкове повідомлення-рішення  (при проведенні  процедури  апеляційного узгодження –протягом  десяти адміністративних днів, наступних за днем такого узгодження)  відповідно до  ст.. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”.

Оскільки позивачем не були сплачені суми податкових зобов’язань у строки, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях у зв’язку з їх апеляційним оскарженням, і вказані податкові зобов’язання не були узгодженими у розумінні ст.. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”, вказані суми податкових зобов’язань не стали сумами податкового боргу відповідно до визначення ст.. 1 вказаного Закону. У зв’язку з викладеним відповідачем у спірних податкових повідомленнях-рішеннях були встановлені нові строки сплати податкових зобов’язань з метою узгодження податкових зобов’язань в порядку та строки, встановлені ст.. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”.

Порядок направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних  (фінансових) санкцій, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України 21.06.2001 N 253 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 27.05.2003 N 247, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 червня 2003 р. за N 467/7788 (далі - Порядок №253).

В пункті 1.1 Порядку №253 зазначено, що цей Порядок розроблено відповідно до Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон) та Закону України "Про державну податкову службу в Україні", Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, відповідно до яких органам державної податкової служби України надано право застосовувати штрафні (фінансові санкції).

Відповідно до цього Порядку органи державної податкової служби України направляють платникам податків податкові повідомлення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, які направляються відповідно до розділу 7 цього Порядку, (п.1.2 Порядку №253).

Відповідно до абз.2 п.5.3 ст.5 Порядку №253 після закінчення розгляду скарги структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення, підшиває другий примірник вмотивованого рішення за скаргою платника податків, у тому числі рішення про продовження терміну розгляду скарги, або рішення про податковий компроміс до справи платника податків поряд з корінцем податкового повідомлення, що оскаржувалося, та:

а)у разі часткового скасування раніше прийнятого рішення про нарахування суми

податкового зобов'язання складає та направляє платнику податків згідно із зазначеним Порядком нове податкове повідомлення, при цьому раніше надіслане податкове повідомлення вважається відкликаним;

б)у разі збільшення податковим органом суми податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги платника податків складає та направляє платнику податків згідно із зазначеним Порядком окреме податкове повідомлення на суму збільшення податкового зобов'язання, при цьому раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається.

З метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні (у разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги збільшується або залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається), податковим органом складається та надсилається (вручається) платнику податків податкове повідомлення, яке має номер первинного податкового повідомлення, при цьому через дріб проставляється номер скарги, щодо якої воно складене (1 - для першої, 2 - для другої тощо), крім того, таке податкове повідомлення містить новий граничний термін сплати податкового зобов'язання.

Крім того, не підлягають задоволенню  вимоги позивача визнати дії службових осіб Відповідача  протиправними та незаконними, оскільки позивачем не визначено які саме дії та яких саме службових осіб Відповідача слід визнати протиправними та незаконними.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                         М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі 09.10.2007р.