СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.11.07                                                                                 Справа № 2/497н-ад.

Судова колегія у складі: головуючого - судді Седляр О.О., судді Пономаренко Є.Ю., судді Мінської Т.М., розглянувши матеріали за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Лисичанський желатиновий завод",                                                       м. Лисичанськ Луганської області

до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську, м. Лисичанськ  Луганської області

про скасування податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від позивача –Урса Н.О., дов. від 14.08.07 № 1393/130, Керімов Рагім Керім-Огли, дов. від 19.04.07 № 684,

від відповідача - Жадан О.О., дов. № 6657/10 від 30.05.07, Нерівний В.Ю., дов. від 28.11.07 № 15701/10,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 01.08.07 про донарахування податкових зобов‘язань з ПДВ у сумі 4667 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 2333 грн. 50 коп.

Відповідач відзивом на позовну заяву   від 13.09.07 № 12077/10  позовні вимоги відхилив посилаючись на те, що податкові накладні які були включені підприємством до податкового кредиту виписані суб’єктами підприємницької діяльності - не платниками податку на додану вартість (виключені із Реєстру платників ПДВ), та згідно п.2, п.5 наказу ДПА України від 30.05.97 №165 «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення»являються не дійсними та в порушення п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.2.4, п.7.2 ст. 7 Закону України від 03.04.97 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість»були правомірно зняті перевіряючими з податкового кредиту підприємства.

Позивач у запереченнях на відзив підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши  представників сторін, судова колегія прийшла до наступного.

У період з 06.06.07 по 18.07.07 спеціалістами ДПІ у м. Лисичанську, та ДПА в Луганській області була проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання позивачем вимог податкового (з податку на додану вартість), валютного та іншого законодавства за період з 01.01.06 по 31.03.07, про що складено акт від 24.07.07 року за № 69/23-00418030.

В  акті  перевірки  зазначено, що перевіркою встановлено:

В порушення п.п.7.2.4, п.7.2 ст.7, п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.97 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість»із змінами та п.2, 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України «Про затвердження форми податкової накладної та порядку ЇЇ заповнення»від 30.05.97 № 165, ВАТ «Лисичанський желатиновий завод»занизив чисту суму податкового зобов'язання з ПДВ по рядку 18 Декларації з ПДВ за квітень та липень 2006 року, лютий 2007 року на 4767 грн.

Підприємством зайво були включені суми ПДВ за отримані ТМЦ, та послуги по  податковим накладним, які були виписані суб’єктами підприємницької діяльності, які на той момент не являлись платниками податку на додану вартість згідно актів анулювання платника ПДВ, та не мали право виписувати податкові накладні.

На підставі   даного  акту  ДПІ у Лисичанську Луганської області  винесене податкове повідомлення-рішення від 01.08.07 № /0 про  визначення суми податкового зобов’язання з ПДВ за основним платежем –4667 грн. та нарахування штрафних санкцій -2333 грн. 50 коп.

Позивач  вважає,  що  вказане  рішення неправомірне, оскільки на його думку, Закон України «Про податок на додану вартість»визначає лише один випадок не включення до складу податкового кредиту  витрат по сплаті податку –відсутність податкової накладної.   У відповідності з вимогами Закону України «Про систему оподаткування»для платника податків не передбачений обов’язок ( ст. 9) та не надано право ( ст. 10) вимагати від іншого платника надання інших відомостей (у тому числі і відносно реєстрації у якості платника податків). Також Закон України «Про податок на додану вартість»не передбачає обов’язок або право одного платника податків контролювати показники податкової звітності іншого платника.

У зв’язку з цим він вважає, що рішення винесене податкове повідомлення-рішення від 01.08.07 № /0 про  визначення суми податкового зобов’язання з ПДВ за основним платежем –4667 грн. та нарахування штрафних санкцій -2333 грн. 50 коп. не відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності судова колегія вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до п.п. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону «Про податок на додану вартість»від 03.04.97 №168/97-ВР зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 168), передбачено, що податковий   кредит  звітного  періоду  визначається виходячи  із  договірної  (контрактної) вартості товарів (послуг),але  не  вище  рівня  звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної  ціни  на  такі  товари (послуги), та складається із сум податків,  нарахованих  (сплачених)  платником податку за ставкою, встановленою  пунктом  6.1  статті  6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом  такого  звітного  періоду.

Не дозволяється включення до податкового кредиту  згідно з п.п 7.4.5 п.7.4. ст. 7 Закону № 168 суми  сплаченого  (нарахованого)  податку  у  зв'язку з придбанням товарів   (послуг),  не  підтверджені  податковими  накладними  чи митними   деклараціями  (іншими  подібними  документами  згідно  з підпунктом  7.2.6  цього  пункту).

Відповідно до вимог п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закон № 168 передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Пунктом 9.8 п.п. «г»ст. 9 Закон № 168 передбачено, що реєстрація свідоцтва про платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), який свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Відповідно до п. 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.97 за № 165, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.97 за №233/2037 зі змінами та доповненнями (далі –Порядок), передбачено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податків в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Пунктом 5 цього Порядку зазначено, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною в п.2 Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що податкові накладні були виписані суб’єктами підприємницької діяльності, які на момент їх виписки не були платниками податку на додану вартість, згідно актів про анулювання свідоцтв платника податку на додану вартість та не мали право виписувати податкові накладні.

Так, податкова накладна від 26.06.06 отримана позивачем від СПД Таранченко Г.А (і.п.н. ) м. Рубіжне, який знятий з обліку як платник податку на додану вартість з 25.05.06 (акт про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 3-1701-), у зв'язку з неподанням звітності більше дванадцяти послідовних податкових місяців.

Податкова накладна від 07.06.06 отримана позивачем від СПД Малахова О.М. (і.п.н. ) м. Луганськ, свідоцтво  реєстрації платника податку на додану вартість № 71262367, яке було видано ДПІ у Ленінському районі м. Луганську та анульовано за заявою СПД Малахова О.М. від 26.01.06.

Посилання позивача на відсутності у нього права та обов’язку  вимагати від іншого платника надання відомостей про реєстрацію у якості платника податку на додану вартість, суд не приймається, до уваги, оскільки на час складання податкових накладних дані платники –суб’єкти підприємницької діяльності вже були виключені із Реєстру платників ПДВ, про що було зазначено на інформаційному сайті ДПА України.

Слід зазначити, що  відповідно до п.п. 25.2.2 п. 25  Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 01.03.00 № 79, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 03.04.00 № 208/4429  зі змінами та доповненнями (далі –Положення) зазначено, що датою затвердження акта  про  анулювання  реєстрації  платника податку  на  додану  вартість  уважається  днем  прийняття  такого рішення.  Акти про  анулювання  реєстрації  платників  податку  на додану  вартість  у  день  їх  затвердження реєструються у журналі обліку актів про анулювання реєстрації платників податку на додану вартість  за  формою  N  6-РЖ.

З матеріалів справи вбачається, що податкова накладна від 19.04.06  отримана позивачем від СПД Тадевосяна Є.П. (і.п.н. ) м. Лисичанськ. Акт анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість № 3 затверджено начальником ДПІ у м. Лисичанську 21.04.06 , у той час, як  свідчать матеріали акту перевірки  свідоцтво платника ПДВ СПД Тадевосяна Є.П. №70277471 анульовано від 17.04.06.

Таким чином, враховуючи п.п. 25.2.2 п. 25 Положення,  19.04.06 СПД Тадевосян Є.П. (і.п.н. ) ще мав право виписувати податкову накладну та мав реєстрацію платника податку на додану вартість, тому у цієї частині доводи ДПІ у м. Лисичанську  щодо зайвого включення суми ПДВ у розмірі 916 грн. 67 коп. неправомірні.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги слід задовольнити частково та визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Лисичанську від 01.08.07 № /0 у частині донарахування суми податкового зобов’язання у розмірі 916 грн. 67 коп. та нарахування штрафних санкцій у сумі 458 грн. 04 коп., у решті вимоги позивача відхилити, з віднесенням судового збору у сумі 1 грн. 70 коп.  на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   судова колегія

п о с т а н о в и л а:

1.  Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Лисичанську від 01.08.07 № /0 у частині донарахування суми податкового зобов’язання у розмірі 916 грн. 67 коп. та нарахування штрафних санкцій у сумі 458 грн. 04 коп.

3.  У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Лисичанський желатиновий завод», м. Лисичанськ-9 Луганської області, код 00418030 судовий збір у сумі 1 грн. 70 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 03.12.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                          О.О. Седляр

Суддя                                                                                            Є.Ю. Пономаренко

Суддя                                                                                            Т.М. Мінська