ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.12.07

Справа № 2/628-07.

За
позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС», м. Київ

До
відповідача: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи

«ОСОБА_1», Сумська
область, Білопільський район

про
стягнення: 85051 грн. 15 коп.

Суддя
Соп'яненко О.Ю.

При секретарі судового засідання Петен Я.Л.

За
участю представників:

позивача
- не прибув

відповідача
- не прибув

Суть спору: позивач  просить суд стягнути з відповідача - Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи «ОСОБА_1» 85051 грн. 15 коп.
заборгованості, з них: 37415 грн. основного боргу, 37415 грн. штрафу та 6252
грн. 10 коп. 22 % річних, відповідно до договору товарного кредитування
сільгоспвиробників № 125 т/к від 20.04.2006р., укладеного між сторонами, а
також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Відповідач
обґрунтованого відзиву на позовну заяву не подав, в засідання суду не з'явився,
про що був повідомлений належним чином, тому згідно ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши представника
позивача  суд встановив:

20.04.2006р.
між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮВС» та Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою «ОСОБА_1» було укладено договір товарного
кредитування сільгоспвиробників № 125 т/к.

Відповідно
до умов вищевказаного договору товарного кредитування сільгоспвиробників
позивач зобов'язується передати відповідачу для вирощування (проведення
посівів, обробки, захисту та збирання готової продукції) сільськогосподарських
культур - цукрових буряків, зернових культур та іншої сільськогосподарської
продукції необхідні ресурси, а відповідач в свою чергу зобов'язується погасити
заборгованість за взяті на умовах товарного кредиту ресурси з урахуванням
винагороди за послуги по наданню товарного кредиту з розрахунку 22 % річних від
наданих ресурсів.

Відповідно
до п. 3.1. договору товарного кредитування сільгоспвиробників № 125 т/к від
20.04.2006р., позивач повинен повністю поставити ресурси у термін до
01.11.2006р.

На
виконання вимог укладеного між сторонами договору, позивач поставив
відповідачеві зазначені ресурси на загальну суму 37415 грн., що підтверджується
видатними накладними: № ЮВ-0000631 від 20.04.2006р., № ЮВ-0001213 від
29.06.2006р. та довіреностями: № 220371 від 20.04.2006р., № 220380 від
29.06.2006р.

Відповідно
до п. 5.2. та п. 7.2. зазначеного договору, відповідач зобов'язався сплатити
вартість ресурсів до 01.11.2006р. з урахуванням винагороди за послуги
користування товарним кредитом; надавати щомісячно до 5-го числа місяця,
наступного за звітним, акти використання наданих ресурсів з зазначенням норм
витрат на 1 га або 1 т/км. Та понаднормових витрат.

Згідно
ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А
порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно
до п. 2 ст. 226 Господарського кодексу України, сторона, яка порушила своє зобов'язання
або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна
невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона
позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо
запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Ст.
526 Цивільного кодексу України, передбачає, що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно
ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як
вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив терміни розрахунків по
договору товарного кредитування сільгоспвиробників № 125 т/к від 20.04.2006р.,
укладеного між сторонами.

Так,
відповідно до поданих позивачем матеріалів, відповідач вартість ресурсів
наданих позивачем на умовах товарного кредиту, не сплатив, і заборгованість
відповідача перед позивачем станом на 05.09.2007р. складає 37415 грн., що
повністю підтверджується розрахунком заборгованості, видатними накладними: №
ЮВ-0000631 від 20.04.2006р., № ЮВ-0001213 від 29.06.2006р. та довіреностями: №
220371 від 20.04.2006р., № 220380 від 29.06.2006р., копії яких приєднано до
матеріалів справи.

Тому,
вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 37415 грн.  вартості ресурсів наданих позивачем на умовах
товарного кредиту, правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно
п. 4.3 договору товарного кредитування сільгоспвиробників № 125 т/к від
20.04.2006р., укладеного між сторонами, відповідач повинен сплатити 22 %
річних, і відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 14.08.2007р. 22
% річних складають 10221 грн. 15 коп.

Вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача 22 % річних в сумі 10221 грн. 15 коп.
правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно
до п. 8.2. зазначеного вище договору, за порушення строків, передбачених п.
5.2. договору, укладеного між сторонами у справі, відповідач сплачує позивачу
штраф у розмірі 100 % від вартості неповернутих ресурсів, що становить 37415
грн. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі
100 % від вартості неповернутих ресурсів в сумі 37415 грн. правомірні і
підлягають задоволенню.

Згідно
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести суду ті обставини як на підставу своїх вимог і заперечень.

При
зазначених обставинах, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню шляхом
стягнення з відповідача 37415 грн. основного боргу, 37415 грн. штрафу та 10221
грн. 15 коп. 22 % річних 6252 грн. 10 коп., оскільки відповідач в засідання
суду не з'явився, відзиву на позовну заяву в обґрунтування своєї позиції по
справі не подав.

Згідно
ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на
відповідача.

Керуючись
ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального  кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи «ОСОБА_1» (Сумська область, Білопільський район, м.
Ворожба; п/р НОМЕР_1 СБ ЗОВБ «Приватбанк» м. Білопілля, МФО 337546, код
НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС» (03062, м.
Київ, вул. Стрийська, 3; п/р 7001 в ФКВ «Приватбанк», РЦ, МФО 320649,
код 21614404) 37415 грн. основного боргу, 37415 грн. штрафу, 10221 грн. 15 коп.
22 % річних 6252 грн. 10 коп., 850 грн. 51 коп. витрат по держмиту та 118 грн.
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

СУДДЯ
СОП'ЯНЕНКО  О.Ю.

Повний
текст рішення підписаний 17.12.07 р.