ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.12.07р.

Справа № 16/379-07(19/63(18/184)-07

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеся", м. Дніпропетровськ

Відповідача-2: Відкритого акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд", м. Дніпропетровськ

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", м. Дніпропетровськ

про визнання недійсними договорів від 02.06.1998р. б/н, від 02.06.1998р. №107 та виселення

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Бойко Г.С.- голов.- спец.- юрисконсульт, дов. від 12.03.2007р. №25;

від відповідача-1: Діброва І.В.- директор, протокол №3 від 01.06.01р.

від відповідача-2: Кочетов О.А.- голова, протокол від 01.05.06р. №1;

Волнянська О.В.- представник, дов. від 22.03.2007р. № 1-19/9-68;

від третьої особи: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні було оголошено перерву ло 28.12.2007р.

Позивач з урахуванням доповнень до позовних вимог (вх.№5629 від 03.04.2007р.) просить визнати недійсним договір оренди від 02.06.98р. №б/н, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Олеся" та Відкритим акціонерним товариством "Дніпровськпромбуд", визнати недійсним договір оренди від 02.06.98р. №107 приміщення, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Гомельська,59, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Олеся" та Відкритим акціонерним товариством "Дніпровськпромбуд" та виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Олеся" з приміщення, що знаходиться за адресою: вул.Гомельська,59, м. Дніпропетровськ.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ВАТ „Дніпровськпромбуд” не міг виступати орендодавцем державного майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, отже договори були укладені з порушенням абзацу 1 статті 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, ст.287 Господарського кодексу України; вимога про виселення обґрунтована тим, що позивачем, як належним орендодавцем, на приміщення, що є предметом спірного договору, 01.03.2006р. було укладено договір оренди №12/02-2242-ОД з приватним підприємцем Білан Н.П., отже, перебування ТОВ „Олеся” в приміщення по вул. Гомельській,59 у м. Дніпропетровську унеможливлює користування приміщення законного орендаря.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2007р. у справі №19/63(18/184)-07 в позові позивачеві було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.07.2007р. у справі №19/63(18/184)-07 рішення господарського суду Дніпропетровської області було скасовано, позов задоволено частково, а саме: - визнано недійсним договір оренди нежитлового приміщення від 02.06.1998р. №107, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Дніпровськпромбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олеся"; - виселено Товариство з обмеженою відповідальністю "Олеся" з приміщення, площею 85,1м.кв., по вул.Гомельська,59 у м. Дніпропетровську; - в частині позовних вимог про визнання недійсним укладеного між Відкритим акціонерним товариством “Дніпровськопромбуд” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Олеся” договору оренди з правом викупу від 02 червня 1998 року без номера провадження у справі припинено; - зобов’язано господарський суд Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2007р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.07.2007р. у справі №19/63(18/184)-07 було скасовано та справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Скасовуючи рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.07.2007р. у справі №19/63(18/184)-07 Вищий господарський суд зазначив, що в силу імперативних приписів процесуального закону судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суд має зазначити докази на підставі яких він дійшов певних висновків; висновок апеляційного суду про те, що майно є у державній власності зроблено виключно від зворотного (майно не увійшло до статутного фонду товариства під час його приватизації, а тому є у державній власності); судами обох інстанцій достовірно не встановлено того, чи мало право ВАТ “Дніпровськпромбуд” укладати спірні угоди, чи є порушеним право позивача, оскільки ними не з’ясовано в якій частині будівлі по вул. Гомельській, 59 у м. Дніпропетровську ( у гуртожитку чи у будівлі тресту) знаходиться приміщення, яке є предметом спірних угод, і у чиїй, відповідно, власності воно знаходилося на момент укладення спірних угод; касаційна інстанція погоджується з судом першої інстанції щодо нерозповсюдження на спірні правовідносини статей 215, 236 Цивільного кодексу України; позивач не позбавлений права уточнити правове обґрунтування позову на відповідне законодавство.

Відповідач-1 у відзиві (вх.№10325 від 29.06.06р.) на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що: - норми Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. не можуть розповсюджуватись до спірних правовідносин, оскільки укладення договору –це юридична дія, а відповідний договір було укладено в 1998 році, коли норми Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. не діяли; норми статті 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” були прийняті 20.05.1999р. і також не розповсюджувались до відносин, що виникли до моменту прийняття таких змін; - Товариство з обмеженою відповідальністю „Олеся” є цілком добросовісним користувачем відповідного нерухомого майна і користується ним на протязі восьми років; - позивач пропустив трирічний строк позовної давності.

Відповідач-2 у відзиві (вх.№21103а від 05.12.2007р.) просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з тих підстав, що: на момент звернення із позовом до суду не було відомо, кому належить спірне приміщення –ВАТ „Дніпровськпромбуд”, чи –державі, у зв’язку з тим, що при проведенні приватизації Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до статутного фонду ВАТ „Дніпровськпромбуд” було передано адміністративну будівлю –„будівлю тресту”, яке розташоване по вул. Гомельська,59 в м. Дніпропетровську, а гуртожиток розташований за тією ж адресою, на баланс ВАТ „Дніпровськпромбуд”; при цьому розділення вказаних об’єктів нерухомості здійснювалось тільки у вартісних показниках, без зазначення площі і на сьогодні відсутнє чітке розмежування нежитлових приміщень, які відносяться до адміністративних та належать ВАТ „Дніпровськпромбуд”, також житлових та не житлових приміщень гуртожитку, які є державною власністю; - 26.07.2007р. господарський суд Дніпропетровської області по справі №30/219-07 визнав право державної власності на сімейний гуртожиток із вбудованим нежилим приміщенням, що розташований на цокольному поверсі триповерхового гуртожитку (літ.А-3), які розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Гомельська,59 і знаходяться на балансі ВАТ „Дніпровськпромбуд”; - згідно ухвали від 13.08.07р. у справі №30/219 господарський суд Дніпропетровської області роз’яснив, що нежитлове приміщення, розташоване в цокольному поверсі літ.А-3 за технічним паспортом має поз.17-21; - вимога позивача відносно визнання недійсним договору оренди із правом викупу від 02.06.1998р. між ВАТ „Дніпровськпромбуд” та відповідачем-1 суперечить пункту 17 Роз’яснень Президіума Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999р. №02-5/111, згідно якого недійсною може бути визнана лише укладена угода, тобто така, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов; якщо у процесі вирішення спору буде встановлено, що угоду між сторонами фактично не було укладено, господарському суду на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України слід припинити провадження у справі; договір оренди із правом викупу від 02.06.1998р. між ВАТ „Дніпровськпромбуд” та відповідачем-1 є неукладеним, адже в ньому відсутній об’єкт оренди в цілому (вказана тільки площа приміщення і не вказано за якою адресою воно розташовано); - на поточний рахунок, вказаний у реквізитах в так званому договорі оренди із правом викупу, грошові кошти за оренду приміщення від відповідача-1 не надходили; - вимога позивача про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 02.06.1998р. №107 не може бути задоволена, адже позивач не має права власності на спірний об’єкт.

Позивач у письмових пояснення (вх.№21107 від 05.12.2007р.) зазначає, що - нежитлове приміщення за адресою: вул. Гомельська, 59, м. Дніпропетровськ, яке на теперішній час займає Товариство з обмеженою відповідальністю "Олеся" за договором оренди, знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд", проте воно залишилось у державній власності; - у регіонального відділення відсутня інформація щодо погодження на передачу гуртожитку по вул. Гомельська, 59 у м. Дніпропетровську, на цокольному поверсі якого знаходиться спірне майно у комунальну власність; - регіональним відділенням правомірно застосовуються норми Цивільного кодексу України, а не норми Цивільного кодексу УРСР.

Відповідач-1 та третя особа витребуваних судом письмових пояснень не надали, представник третьої особи у судове засідання не з'явився.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді справи представниками сторін не заявлялось.

В судовому засіданні 28.12.2007 року за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

- 02.06.1998р. між відповідачем-2 - Відкритим акціонерним товариством "Дніпровськпромбуд" (орендодавцем) та відповідачем-1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Олеся" (орендарем) було укладено договір оренди із правом викупу б/н, згідно з пунктом 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у користування приміщення магазин-85,1 мІ;

- також 02.06.1998р. між відповідачем-2 - Відкритим акціонерним товариством "Дніпровськпромбуд" (орендодавцем) та відповідачем-1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Олеся" (орендарем) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №107, згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець здає орендарю нежитлове приміщення в будинку №59 по вул. Гомельській, загальною площею –85,1 мІ, що складається із 3-х кімнат та санвузла для використання під магазин;

- згідно з пунктом 1.3 договору від 02.06.1998р. №107 строк оренди встановлюється з 02 червня 1998р. по 02 червня 2003р.;

- оскільки договори від 02.06.1998р. б/н та від 02.06.1998р. №107 на оренду приміщень були укладені 02.06.1998р., тобто до введення в дію Цивільного кодексу України, вимога позивача щодо визнання вказаного договору недійсним має вирішуватися у відповідності із Цивільним кодексом Української РСР (1963р.);

- позивач просить визнати недійсними договір оренди від 02.06.98р. №б/н та договір оренди від 02.06.98р. №107, укладені між відповідачем-1 та відповідачем-2, посилаючись при цьому на статті 203, 215, 236 Цивільного кодексу України; правом на уточнення правового обґрунтування, як на те зазначив Вищий господарський суд Ураїни, позивач не скористався та не уточнив правового обґрунтування позову;

- одночасно з заявленими вимогами про визнання недійсними зазначених договорів оренди позивач просить виселити відповідача-1 з приміщення, що знаходиться за адресою: вул.Гомельська,59 у м. Дніпропетровську; відповідачі заперечують проти цього.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного:

- відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням;

- як вбачається з матеріалів справи відповідач-1 займає нежитлові приміщення поз. 22-26 в цокольному поверсі будівлі по вул. Гомельській,59 у м. Дніпропетровську - згідно технічного паспорту;

- згідно листа третьої особи –Комунального підприємства “Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” Дніпропетровської обласної ради від 05.12.2006р. №11110 (т.2, а.с. 11) право власності на нежитлові приміщення №22-26 в цокольному поверсі літ. А-3 по вул. Гомельській, 59 не зареєстровано;

- відповідно до Переліку від 01.08.2001р. №12/7-3169 нерухомого майна, яке передається у власність Відкритому акціонерному товариству “Дніпровсьпромбуд” (т.2, а.с. 29) позивачем передано у власність відповідачу-2 (станом на 01.05.1995р.) “Будівлю тресту” по вул. Гомельській,59 у м. Дніпропетровську (поз. 19 Переліку);

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.07р. у справі №30/219-07 визнано право власності за державою в особі Верховної Ради на сімейний гуртожиток з вбудованим нежитловим приміщенням (17-21), розташованим на цокольному поверсі 3-х поверхового гуртожитку (Літ-3), що знаходяться також у м. Дніпропетровську по вул.Гомельська,59 та перебувають на балансі відповідача-2;

- отже, як вбачається з матеріалів справи нежитлове приміщення (поз. 22-26), яке займає відповідач-1, відносилося до “Будівлі тресту”, що була передана позивачем у власність відповідачу-2 (станом на 01.05.1995р.);

- позивач стверджує, що нежитлове приміщення за адресою: вул. Гомельська, 59, м. Дніпропетровськ, яке на теперішній час займає Товариство з обмеженою відповідальністю "Олеся" за договором оренди, знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд", проте воно залишилось у державній власності;

- відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень;

- будь-яких доказів в обґрунтування своїх тверджень позивачем не надано;

- що стосується наданої відповідачем-1 копії свідоцтва про право власності на вбудоване приміщення IV в будівлі літ. А-3 (а.с. 66, т.2), суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з зазначеним свідоцтвом за територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на праві комунальної власності зареєстровано приміщення IV, поз. 1-5, загальною площею 86,1 мІ, в будівлі літ. А-3 на І-му поверсі, що розташоване по вул. Гомельській, 59 у м. Дніпропетровську; спірне ж приміщення площею 86,1 мІ розташоване у цокольному поверсі будівлі А-3, поз. 22-26, що не є одним і тим же;

- крім того, згідно листа Комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради від 18.04.2007р. №7/5/236 (а.с. 80, т. 2) нежитлове приміщення загальною площею 86,1 мІ, розташоване в цокольному поверсі будинку по вул. Гомельська,59 не належить до об’єктів права комунальної власності територіальної громади міста;

- отже, суд доходить висновку, що на момент укладення спірних угод приміщення, розташоване у цокольному поверсі будівлі А-3, поз. 22-26, по вул. Гомельській,59 у м.Дніпропетровську знаходилося у власності відповідача-2, тому право позивача укладанням спірних угод порушено не було і вимоги позивача про визнання недійсними договорів оренди від 02.10.1998р. б/н та від 02.10.1998р. №107 є безпідставними;

- оскільки вимога позивача про виселення відповідача-1 із спірних приміщень є похідною від вимог щодо визнання недійсними договорів від 02.10.1998р. б/н та від 02.10.1998р. №107, вона є також безпідставною та необґрунтованою.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ                                                  Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України - 29.02.2008р.