ПОСТАНОВА

"21" грудня 2007 р.

Справа № 7а/175-4053

10 год. 15 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської
області

у складі   судді Стадник
М.С.

при секретарі судового засідання
Лисий Я.І.

Розглянув справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Тернопільської
об'єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1,
46003

за участю представників сторін:

позивача:         ОСОБА_2
-довіреність № ВЕК 209298 від 19.10.07р. ;

відповідача:          Ткач Ірина
Ярославівна -довіреність № 61298/7/10-015 від 13.09.07р..

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернулася з позовом про скасування податкових
повідомлень-рішень: №/0/3324 від 20.01.2007р., №/1/25027 та
№/0/25029 від 28.03.2007р. прийнятих Тернопільською об'єднаною
державною податковою інспекцією, якими підприємцю визначено податкові
зобов'язання по податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

В засіданні з 18.12.2007р. по
21.12.2007р. на підставі ст. 150 КАС України оголошувалася перерва у зв'язку з
не поступленням відповіді від Вінницької районної державної адміністрації на
запит суду щодо державної реєстрації припинення підприємницької діяльності
ОСОБА_3.

Податкова інспекція проти позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення
відповідають чинному законодавству, підтвердженням чого є акти перевірок
№20634/17-326/ від 27.12.2006р. та
№2494/17-326/ від 14.03.2007р., якими встановлено, що суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 порушено норми Закону України „Про податок
на додану вартість” та „Про податок з доходів фізичних осіб”.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- Тернопільською об'єднаною
державною податковою інспекцією, на підставі підпункту „б”, пункту 4.2.2 ст. 4,
пп. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від
21.12.2000р. №2181-III (далі Закон 2181), прийняті податкові
повідомлення-рішення, якими суб'єкту підприємницької діяльності Мачужак
Ірині Євгенівні визначено суми податкових зобов'язань:

1/ податковим
повідомленням-рішенням №/0/3324 від 20.01.2007р.
визначено 168108 грн. податкового зобов'язання по податку на додану вартість, з
яких 112072 грн. сума податку та 56036 грн. штрафних санкцій по даному податку.

Як зазначає інспекція, підставою
для визначення податкового зобов'язання згідно акту перевірки №20634/17-326/
від 27.12.2006р., оформленого за результатами планової документальної виїзної
перевірки СПД ОСОБА_1 на предмет своєчасності, повноти нарахування та
сплати  нею податків, зборів
(обов'язкових платежів) за період з 21.09.2004р. по 30.09.2006р., стало
порушення нею п. 1.7 ст. 1, пп. 7.4.1, п. 7.4, пп. 7.7.1,7.7.5 п. 7.7 ст. 7
Закону України „Про податок на додану вартість” (далі Закон про ПДВ), а саме:
згідно податкових накладних виписаних суб'єктом підприємницької діяльності СПД
ОСОБА_3 в період з 01.10.2004р. по 18.01.2006р. безпідставно включено до складу
податкового кредиту декларації з податку на додану вартість в сумі 112074,13
грн., у зв'язку з тим, що СПД -ОСОБА_3 згідно інформації Вінницької МРДПІ  звітує про відсутність фінансово-господарської
діяльності, його визнано банкрутом постановою господарського суду Вінницької
області від 17.11.2005р., якою припинено підприємницьку діяльність банкрута,
свідоцтво платника ПДВ анульовано 09.03.2006р..

Позивач заперечує проти доводів
інспекції і просить суд врахувати, що суб'єктом господарювання сформовано
податковий кредит по господарських операціях з СПД -ОСОБА_3 у відповідності до
норм Закону про ПДВ, підтвердженням чого є факт анулювання  свідоцтва платника ПДВ тільки 09.03.2006р.,
порушення справи  про визнання банкрутом
СПД ОСОБА_3 та неподання ним звітності чи звітування про відсутність фінансово
- господарської діяльності  не є
підставою для виключення з податкового кредиту сум ПДВ сплачених позивачем в
період його діяльності, як підприємця.

2/ податковим
повідомленням-рішенням №/1/25027 від 28.03.2007р.
визначено 19699,50 грн. податкового зобов'язання по податку на додану вартість
, з яких 13133 грн. сума податку та 6566,50 грн. штрафних санкцій по даному
податку.

Як зазначає інспекція, підставою
для визначення податкового зобов'язання згідно актів перевірок  №20634/17-326/ від 27.12.2006р.та
№2494/17-326/ від 14.03.2007р. оформленого за результатами
позапланової документальної виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 на предмет
своєчасності, повноти нарахування та сплати
нею податків, зборів (обов'язкових платежів) за той же період з
21.09.2004р. по 30.09.2006р.,стало порушення підприємцем п. 1.7 ст. 1, пп.
7.4.1, п. 7.4, пп. 7.7.1, 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону про ПДВ, а саме: підприємцем
включено до податкового кредиту суму 13132,70 грн. ПДВ сплачено у вартості
товару по податковій накладній №43 виданій ТОВ «Вектор Д-Три»05.04.2006р., тоді
як згідно інформації отриманої з ДПІ у Печерському районі товариство не звітує
до органу податкової служби, останню податкову звітність подало з податку на
прибуток за 2005р. та з податку на додану вартість за січень 2006р., також
подало до податкового органу заяву №33869/0 від 26.06.2006р. про зняття з
обліку ф. №8-ОПП, причиною зняття з обліку є визнання його господарським судом
банкрутом (рішення від 26.06.2006р. №23/136-Б), свідоцтво платника ПДВ ТОВ
«Вектор Д-Три»анульовано 29.06.2006р.

Позивач заперечує проти доводів
інспекції і просить суд врахувати, що, в силу ч. 2, ст. 61 Конституції України
СПД ОСОБА_1 не може нести будь-якої відповідальності за обсяг задекларованих та
сплачених до бюджету контрагентом сум ПДВ, оскільки юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер, а обов'язок по обчисленню сум податкових
зобов'язань по ПДВ та їх сплаті
покладено на платника - ТОВ «Вектор Д-три». Більше того, акт перевірки
від 14.03.2007р. не містить інформації про анулювання свідоцтва платника ПДВ
товариства, а наявність поданої контрагентом заяви про зняття з обліку, не є
достатньою підставою для позбавлення  СПД
ОСОБА_1 права на включення до складу податкового кредиту відповідних сум ПДВ,
оскільки податкову накладну виписано 05.04.2006р. до її подачі.

3/ податковим
повідомленням-рішенням №/0/25029 від 28.03.2007р.
визначено 19699,5 грн. податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних
осіб, з якої  6395,42 грн. сума податку
та 12790,84 грн. штрафних санкцій по даному податку.

Як зазначає інспекція, підставою
для визначення податкового зобов'язання згідно акту перевірки №2494/17-326/
від 14.03.2007р., стало порушення підприємцем: п.1.3, п.1.6, п.1.15, ст. 1,
п.7.1 ст.7, пп.8.1.1, п.8.1, ст. 8, пп.9.12.1, п.19.2, ст. 9, пп.”а” п.19.2,
ст. 19 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, а саме: в січні 2006р.
СПД ОСОБА_1 придбала пшеницю в кількості 50.2 т. на суму 49195.60 грн. згідно
податкової накладної від 18.01.2006р. №5 виписаної СПД ОСОБА_3, підприємницька
діяльність якого була припинена постановою господарського суду Вінницької
області від 17.11.2005р., а тому ОСОБА_1 при здійсненні купівлі пшениці  виступала податковим агентом і при виплаті
доходу на користь ОСОБА_3, як фізичної особи,
податок з доходів фізичних осіб в сумі 6395,42 грн. не утримала та до
бюджету не перерахувала.

Позивач заперечує проти доводів
інспекції і просить суд врахувати, що на момент здійснення господарської
операції ОСОБА_3 діяв як суб'єкт підприємницької діяльності, перебував на
обліку в податковій інспекції як платник ПДВ, а тому податкове зобов'язання
визначено безпідставно.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України,
давши оцінку поданим сторонами доказам та
наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов  підлягає задоволенню.

При цьому суд  виходив із наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до Закону України „Про
державну податкову службу в Україні”, контролюючим органом стосовно сплати
податків є податкові органи, які уповноважені здійснювати контроль за
своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податкових
зобов'язань платниками податків та здійснювати заходи з погашення податкового
боргу;

- до суб'єктів підприємницької
діяльності, за порушення норм чинного законодавства, органи державної
податкової служби застосовують заходи передбачені Закону 2181, шляхом прийняття
податкових повідомлень -рішень на підставі матеріалів перевірки результати яких
оформляються актом документальної перевірки відповідно до "Порядку
оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та
валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними
особами" затвердженого наказом ДПА України від 11.06.2004р. № 326 (далі
Порядок).

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень
обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на
відповідача.

1/ Щодо правомірності прийняття
податкових повідомлень-рішень: №/0/3324 від 20.01.2007р.
та №/1/25027 від 28.03.2007р. по податку на додану вартість,
то висновок податкової інспекції є помилковим, оскільки:

1. Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4.
ст. 7 Закону про ПДВ ( в редакції закону станом на момент здійснення спірних
господарських операцій), податковий кредит звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Доказами правомірності включення
відповідних сум до податкового кредиту та проведення його відшкодування є
належним чином оформлена податкова накладна, передбачена пп. 7.4.5. п. 7.4. ст.
7 Закону про ПДВ, відповідно до якого не дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті податку не підтверджених податковими
накладними.

Підставою виникнення права платника
податку на податковий кредит, згідно пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону про ПДВ
вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату товарів ( робіт, послуг) або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів
(робіт, послуг).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних згідно пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону про ПДВ
надано виключно особам зареєстрованим як платники податку в порядку
передбаченому ст. 9 даного закону.

Як випливає із матеріалів справи,
актів перевірок, податковий кредит позивачем
сформовано на підставі даних податкових накладних : №145 від
06.10.2004р., №161 від 04.11.2004р., №179 від 01.12.2004р., №187 від
06.12.2004р., №03 від 04.01.2005р., №24 від 08.02.2005р., №41 від 04.03.2005р.,
№58 від 01.04.2005р., №87 від 03.05.2005р., №131 від 06.06.2005р., №58/1 від
01.07.2005р., №187 від 08.07.2005р., №137 від 06.07.2005р., №5 від 18.01.2006р.
виписаних СПД ОСОБА_3 та податкової накладної №43 від 05.04.2006р.
виписаної ТОВ «Вектор Д-Три»  на
виконання усного договору купівлі - продажу
пшениці. Оплата за пшеницю з врахуванням суми ПДВ проведена
позивачем  в готівковій формі відповідно
до квитанцій до прибуткових касових ордерів , що засвідчено  актами перевірок.

Зазначені податкові накладні
виписані платниками ПДВ, що підтверджується даними Реєстру платників податку на
додану вартість, який ведеться центральним органом державної податкової служби,
в порядку передбаченому Положенням про реєстрацію платників податку на додану
вартість затвердженого наказом ДПА України № 79 від 01.03.2000р. і дана
інформація оприлюднюється на web  сайті
ДПА України (www.sta.gov.ua). Згідно даного Реєстру, інформаційної
довідки Вінницької МДПІ, ДПІ у Печерському районі м. Києва  СПД ОСОБА_3 зареєстрований платником ПДВ
11.05.2002р., про що йому видане свідоцтво платника ПДВ №НОМЕР_1, яке
анульоване 09.03.2006р.; свідоцтво платника ПДВ №3766917 ТОВ «Вектор Д-Три»
видане 15.11.2004р. анульоване 29.06.2006р.

Вищезазначені податкові накладні,
які  були об'єктом   проведення перевірки, оформлені у
відповідності з вимогами передбаченими пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону про ПДВ
,що не заперечується  інспекцією.

Доводи податкової інспекції щодо
того, що податкова накладна в січні 2006р. виписана СПД ОСОБА_3 підприємницька
діяльність якого припинена постановою господарського суду Вінницької області
від 17.11.2005р. ( ухвалою суду від 01.12.2005р. внесено виправлення описки в
постанові щодо припинення підприємницької діяльності) в процесі розгляду справи
№ 5/96-05 про його банкрутство , судом відхиляються, оскільки відповідно до п.3
ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати
внесення до Єдиного державного реєстру запису про реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Довідкою державного
реєстратора Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області
підтверджено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 у зв'язку з банкрутством проведена
30.03.2006р. про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців. Отже, господарська операція проведена в січні
2006р. суб'єктом підприємницької діяльності та платником ПДВ, що відповідає
вимогам Закону про ПДВ.

Не заперечується податковою інспекцією факт здійснення господарської
операції по реалізації в квітні 2006р. пшениці
ТОВ «Вектор Д-Три», як суб'єктом підприємницької діяльності та платником
ПДВ, підтвердженням даного є заява платника від 26.06.2006р. форми 8-ОПП
№33869/0  подана до ДПІ у Печерському
районі м. Києва про припинення його підприємницької діяльності у звязку з
банкрутством (інформація №3392/7/15-710 від 13.02.2007р. ДПІ у Печерському
районі).

При таких обставинах, податкова
інспекція не довела належними та допустимими доказами порушення позивачем
п.7.4.1. ст.7 Закону про ПДВ.

Що стосується доводів відповідача
про порушення платником податку п. 1.7. ст. 1. Закону про ПДВ, то слід
зазначити, що дану норму закону платник не міг порушити, так як вона дає
загальне визначення поняття податкового кредиту
і не регулює порядок його формування.

Також, не знаходять підтвердження
нормами Закону про ПДВ, доводи інспекції про право покупця включити до
податкового кредиту тільки ті сплачені суми ПДВ, які знайшли своє підтвердження
в податкових зобов'язаннях продавця.

Не довівши порушення при формуванні
підприємцем податкового кредиту, податкова інспекція не довела і порушення ним
пп. 7.7.1.,7.7.5. п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ, які регулюють порядок
визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету або відшкодуванню з
бюджету та порядок перевірки правомірності задекларованих  платником сум ПДВ до відшкодування .

2/ Щодо правомірності прийнятого
рішення №/0/25029 від 28.03.2007р.  то акт перевірки від 14.03.2007р. не
підтверджує порушення позивачем зазначених в рішенні норм Закону "Про
податок з доходів фізичних осіб", оскільки:

згідно п. 1.15 ст. 15 Закону
України , податковий агент -це юридична особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ) або фізична особа чи нерезидент або його
представництво, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу
оподаткування іншими податками зобов'язанні  згідно
п.8.1.ст.8 , п. "а" 19.2. ст.19  цього закону нараховувати, утримувати та
сплачувати до бюджету податок з доходу фізичних осіб від імені та за рахунок
платника податку , вести податковий облік та подавати податкову
звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести
відповідальність за порушення норм цього Закону. Інших критеріїв, за якими
визначається  податковий агент, даний
закон (крім п.12.5.ст.12 Закону України)
не містить, тобто даний перелік зобов'язань є вичерпним,
взаємопов'язаним і послідовним.

- платниками даного податку згідно
п.2.1ст.2 цього закону є резиденти (фізична особа, яка має місце проживання в
Україні), які отримують як доходи з джерелом їх походження з території України,
так і іноземного походження.

Матеріалами справи підтверджено,
що  позивач по видатковій накладній  № 000000005 від 18.01. 2006 р., податкова
накладна №5 від 18.01.2006 р. купив 50,200 т. пшениці 3 класу вартістю 49195,60
грн. в тому числі ПДВ 8199,27 грн., у ОСОБА_3, який  на момент проведення зазначеної операції, як
доведено вище,  діяв як суб'єкт
підприємницької діяльності, перебував на обліку в ДПІ як платник податків, в
тому числі і податку на додану вартість, у зв'язку з чим СПД ОСОБА_1 не
являвся  податковим агентом , а СПД
ОСОБА_3 платником даного податку в розумінні
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" .

Отже, висновок податкової інспекції
щодо того , що СПД ОСОБА_1 повинна була утримувати з СПД ОСОБА_3 податок з
доходів фізичних осіб при проведенні оплати за придбану пшеницю, є помилковим.

При таких обставинах, податкова
інспекція не довела належними доказами правомірність визначення підприємцю
податкових зобов'язань по податку на додану вартість, податку з доходів
фізичних осіб та штрафних санкціях, у зв'язку з чим податкові
повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні
положення  Кодексу адміністративного
судочинства України,  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.      Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення: від 20.01.2007р. за
№/0/3324, від 28.03.2007р. за №/1/25027, від
28.03.2007р. за №/0/25029
прийняті Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією з
моменту їх прийняття.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право
подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі ( 14.01.2008р.) до адміністративного суду
апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви - подати
апеляційну скаргу.

Суддя
М.С. Стадник