ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

18.12.2007

Справа №2-25/13930-2007

За позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Чорноморське», Сакський район, с. Сизовка, вул.. Титова, 46,

До відповідача ВАТ «Крименерго», м. Сімферополь, вул.. Київська, 74/6.

Про стягнення 24922,54 грн.

Суддя Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача – Колесникова Н.Г., в.о. дир..

Від відповідача – Бєлогуб Г.Б., ю/к, дов. № 002-Д від 04.11.07р.

Обставини справи:

Державного підприємства «Дослідне господарство «Чорноморське» звернулось у господарський суд АРК із позовом до ВАТ «Крименерго», у якому просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 18500,00 грн., пеню у розмірі 4811,01 грн., індекс інфляції у сумі 758,50 грн., 3% річних у сумі 853,03 грн., а також витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідачем не виконані належним чином зобов’язання за договором щодо поставки товару, що є порушенням положень ст.. 193 Господарського кодексу України, ст.. 525 526 Цивільного кодексу України. Крім того містяться посилання на ст.. 231 Господарського кодексу України та ст.. 549, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач позовні вимоги в частині нарахованої позивачем суми пені, 3% річних та індексу інфляції не визнає по мотивах викладених у відзиву на позов, зокрема вказує на те, що договором не передбачено відповідальність за неналежне виконання договірних зобов’язань.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

У судове засідання, що відбулося 18.12.2007р. з’явились представники сторін.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2005р. між філією «Крименерго» «Крименергоремналадка» та Державним підприємством «Дослідне господарство «Чорноморське» укладено договір купівлі-продажу за № 18.

Предметом вказаного договору є те, що Постачальник (відповідач) зобов’язався поставити електротехнічну продукцію, а Покупець (позивач) зобов’язався оплатити вказаний товар та своєчасно прийняти його на умовах даного Договору, згідно графіку або замовлення та у відповідності з супровідними документами.

Згідно п. 2.3. договору розрахунки по договору здійснюються платіжними дорученнями Покупця на розрахунковий рахунок Постачальника шляхом передплати.

П. 1.4 договору визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 30.12.2005р.

Позивачем, платіжними дорученнями № 73 від 13.04.2005р., № 75 від 14.04.2005р., № 76 від 15.04.2005р. та № 155 від 30.06.2005р. перераховано відповідачу згідно виставлених рахунків грошові кошти у розмірі 18500,00 грн. За електротехнічне обладнання.

Однак відповідачем зобов’язання за договором щодо поставки електротехнічного обладнання не виконані, доказів що спростовують даний факт відповідно до приписів ст.. 33 ГПК України на момент розгляду справи не надано, у зв’язку із чим за відповідачем міститься заборгованість у сумі 18500,00 грн.

Згідно ст.. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми боргу у розмірі 18500,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв’язку із порушенням відповідачем зобов’язань щодо поставки товару, позивач просить стягнути суму пені у розмірі 4811,01 грн.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Ст.. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Крім того згідно п 3.2. договору визначено, що відповідальність сторін, що не передбачена у дійсному договорі, визначається у відповідності з вимогами ЦК України, ГК України та діючими нормативними актами.

Таким чином судом не приймаються посилання відповідача на те, що договором не передбачено стягнення пені за неналежне виконання договірних зобов’язань.

Стосовно заявлених вимог щодо стягнення пені у сумі 4811,01 грн. слід зазначити, що відповідно до ст.. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» від 22.11.1996р., розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Ст. 258 Цивільного кодексу України визначений строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу та пені в один рік.

Таким чином оскільки договором встановлений строк виконання зобов’язань 30.12.2005р., а позов подано до суду 01.10.2007р. в задоволенні вимог про стягнення пені у сумі 4811,01 грн. має бути відмовлено на підставі п. 4 ст. 267 ЦК України.

Щодо вимог про стягнення індексу інфляції у сумі 758,50 грн. та 3% річних у розмірі 853,03 грн., слід зазначити, що згідно ст.. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виконання цивільних обов’язків згідно ст.. 14 Цивільного кодексу України здійснюється у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення індексу інфляції у сумі 758,50 грн. та 3% річних у розмірі 853,03 грн. також підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що позивачем до подачі позову не заявлялось вимог стосовно сплати 3% річних та індексу інфляції, а отже на момент звернення позивача до суду із позовом у відповідача були відсутні підстави для сплати нарахованих 3% річних та індексу інфляції не можуть бути прийняті судом до уваги, адже ст.. 625 ЦК України встановлює відповідальність боржника за порушення грошового зобов’язання, отже вимога кредитора про сплату нарахованих 3% річних та індексу інфляції не обов’язково має бути заявлена до звернення кредитора із позовом до суду.

Згідно ст. 44, 49 ГПК України оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу підлягає покладенню на сторін пропорційно задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись, ст.. 193, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. 258, 267, 525, 526, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 44-49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з ВАТ «Крименерго» (м. Сімферополь, вул.. Київська, 74/6) на користь Державного підприємства «Дослідне господарство «Чорноморське» (Сакський район, с. Сизовка, вул.. Титова, 46) заборгованість у сумі 18500,00 грн., індекс інфляції у сумі 758,50 грн., 3% річних у сумі 853,03 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 201,11 грн. та 95,22 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення оформлене та підписане 20.12.2007р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.