ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"18" грудня 2007 р.                                                  Справа № 11/277а

За позовом: Дочірнього підприємства „Івушка” Відкритого акціонерного товариства „ЧеЗаРа”

14030, м. Чернігів, вул. Одинцова, 17

До: Державної податкової інспекції у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

Про визнання нечинними податкових повідомлень –рішень та податкової вимоги

Суддя Ю.М.Бобров

Секретар О.Ю.Михальова

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Представники позивача: Комов С.О. –директор, посвідчення № СВ001745 від 31.10.06 р.,

Павленко А.В. –дов. від 09.10.07 р. № 91,

Карцюба І.В. –гол. бухгалтер, дов. від 24.10.07 р. № 98.

Представники відповідача: Машко О.П. –гол. держподатінспектор, дов. від 16.05.07 р. № 3128/9/10-010.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем –Дочірнім підприємством „Івушка” Відкритого акціонерного товариства „ЧеЗаРа” м. Чернігів подано адміністративний позов до Державної податкової інспекції у м. Чернігові про визнання нечинною податкової вимоги.

В судовому засіданні оголошувалися перерви.

До закінчення судового розгляду позивачем змінено підстави та предмет позову, збільшено позовні вимоги. Позивач просить суд визнати нечинними: податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Чернігові від 19.04.07 р. № /0 та № /0; податкову вимогу від 22.06.07 р. № 2/1118.

Як на підставу позовних вимог, позивач посилається, зокрема, на те, що у нього відсутній податковий борг, визначена відповідачем сума податкового боргу в установленому законодавством порядку відповідачем не узгоджена.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у письмовому клопотанні щодо зміни підстав, предмету та збільшення позовних вимог.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву та у письмових поясненнях позовних вимог не визнає.

У них відповідач зазначає, що заниження суми штрафних (фінансових) санкцій з ПДВ в розмірі 41183 грн. було виявлено в ході проведення інвентаризації правильності нарахування штрафних (фінансових) санкцій. Також було встановлено заниження суми штрафних (фінансових) санкцій по податку на прибуток в розмірі 960 грн. Відповідачем було прийнято податкові повідомлення –рішення від 19.04.07 р. № /0 та № /0 на суму незастосованої штрафної (фінансової) санкції по ПДВ в розмірі 41183 грн. та по податку прибуток в розмірі 960 грн.

Працівниками ДПІ у м. Чернігові 03.05.07 р. в картці особового рахунку позивача по ПДВ було проведення нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 41183 грн., яке було зменшено на 5415,45 грн. за рахунок переплати по цьому податку. Податковий борг по ПДВ залишився у сумі 35767,55 грн. (41183 грн. –5415,45 грн.) та у сумі пені 5,76 грн., всього 35773,31 грн.

Аналогічно було проведено нарахування 960 грн. податку на прибуток.

На момент направлення податкової вимоги, тобто станом на 22.06.07 р., по особовому рахунку позивача значилась заборгованість в розмірі 36732,81 грн., саме тому позивачу було надіслано оскаржувану податкову вимогу від 22.06.07 р. № 2/1118.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали заперечення з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву та у письмових поясненнях.

Дослідивши матеріли справи та надані сторонами докази, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, у оскаржуваній податковій вимозі від 22.06.07 р. № 2/1118 зазначено, що за станом на 22 червня 2007 р. сума податкового боргу позивача за узгодженими податковими зобов’язаннями становить 36732,81 грн., у тому числі по податку на прибуток 959,50 грн. та по ПДВ –35773,31 грн. Цей податковий борг, як пояснив відповідач, виник на підставі податкових зобов’язань, визначених у податкових повідомленнях –рішеннях від 19.04.07 р. № /0 (960 грн. штрафних (фінансових) санкцій по податку на прибуток) та № /0 (41183 грн. штрафних (фінансових) санкцій по ПДВ).

Як зазначено у цих оскаржуваних позивачем податкових повідомленнях –рішеннях, сума податкових зобов’язань визначена на підставі акта перевірки № 44/23/24554884 від 13.02.06 р. Але матеріали справи свідчать про те, що на підставі акта перевірки № 44/23/24554884 від 13.02.06 р. відповідачем вже приймалися податкові повідомлення –рішення від 24.02.06 р. № /0, № /0, № 0/0, № /0, в яких позивачу визначалися податкові зобов’язання по виявлених перевіркою порушеннях.

Всі ці податкові повідомлення –рішення оскаржувалися позивачем у судовому порядку.

Відповідач, в обґрунтування заперечень, надав суду копію Довідки ДПІ у м.Чернігові від 14.04.07 р. про проведення інвентаризації правильності нарахування штрафних санкцій по акту планової документальної перевірки (?) від 13.02.06 р. № 44/23/24554884 ДП „Івушка” ВАТ „ЧеЗаРа” за період з 01.07.04 р. по 30.09.05 р., але не вказав правових підстав проведення такої інвентаризації. Ця Довідка не містить посилань на норми податкового законодавства, які порушені позивачем. Крім того, позивачем не вказано, якими саме нормами законодавства передбачено визначення податкових зобов’язань платнику податків на підставі Довідки про інвентаризацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна податкова інспекція є органом державної влади і, відповідно, її діяльність має підпорядкуватись вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам ст. 11 Закону України „Про Державну податкову службу в Україні”.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не доведено (не надано належних та допустимих доказів) правомірності визначення позивачу в оскаржуваних податкових повідомленнях –рішеннях податкових зобов’язань та визначення в оскаржуваній податковій вимозі податкового боргу (узгодженого податкового зобов’язання).

У справах щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАСУ, здійснені позивачем судові витрати підлягають присудженню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 19 квітня 2007 року № /0 та від 19 квітня 2007 року № /0.

3. Визнати нечинною податкову вимогу Державної податкової інспекції у м.Чернігові від 22 червня 2007 року № 2/1118.

4. Присудити з Державного бюджету України (р/р 0002 в ГУДКУ у Чернігівській області, МФО 853592, код 22825965) Дочірньому підприємству „Івушка” Відкритого акціонерного товариства „ЧеЗаРа” (14030, м.Чернігів, вул. Одинцова, 17, р/р 0230 в АКБ ”Демарк” м. Чернігова, МФО 35575, код 24554884) здійснені судові витрати у сумі 85 грн. сплаченого держмита.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 18.12.07р. проголошено тільки в ступну та резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 24.12.07 р.

Сторони можуть отримати копію постанови, виготовлену в повному обсязі, подавши відповідну заяву на ім’я судді через канцелярію суду.

Суддя Ю.М. Бобров