СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

24 грудня 2007 року

Справа № 20-11/183-5/211

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської
О.А.,

суддів                                                                      Волкова
К.В.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників сторін:

позивач:
ОСОБА_1, паспорт  НОМЕР_1,  Суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1;

відповідача,
Талдіної Світлани Сергіївни, довіреність №256
від 12.12.2007,   Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий комплекс "Привітний";

розглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя
Євдокімов І.В.) від 05 листопада 2007 року у справі № 20-11/183-5/211,

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,Сєверодонецьк, Луганська
обл.,93400,АДРЕСА_2, Сєверодонецьк, Луганська область, 93400)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю
"Торговий комплекс "Привітний" (пр. Ген. Острякова,
60,Севастополь,99029)

про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя
від 05 листопада 2007 року у справі №20-11/183-5/211 (суддя І.В. Євдокимов) за
позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий комплекс "Привітний" про стягнення
заборгованості та штрафних санкцій, було припинено провадження в частині
стягнення заборгованості у розмірі 1737,58грн., збитків у розмірі 280,62грн. за
участь у виконавчому провадженні та збитків у розмірі 32,86грн. за
ксерокопіювання, а також витрат, пов'язаних з участю позивача у судовому
засіданні 03.09.2003.

У задоволенні іншої частини позову
було відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням
господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення
місцевого господарського суду.

Сторона посилається на те, що
господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи.

На підставі статті 101
Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно
розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

У липні 2006 року Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий комплекс "Привітний" про
стягнення 10193,87грн., яка складається з основної заборгованості в сумі
1737,58грн., транспортних витрат (вартості поїздок в суд, ВДВС), мешканням в
готелі, відрядженням в сумі 1279,95грн., оплати юридичних послуг в сумі
2200грн.,  моральної шкоди в сумі  3690грн., інфляційних відшкодувань в сумі
667,93грн., 3% річних  в сумі 156,1грн.
та неотриманих доходів в сумі 462,31 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував  невиконанням закритим
акціонерним товариством "Торгово-виробничий комплекс
"Привітний", правонаступником якого є товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий комплекс "Привітний", рішення
господарського суду м. Севастополя від 10.07.2003р. по справі №20-3/194.

Ухвалою господарського суду міста
Севастополя від 26.10.2006, залишеною без змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 21.12.2006, припинено провадження у справі
№20-11/183 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю
"Торговий комплекс "Привітний" на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1737,58грн. та в
частині стягнення збитків в розмірі 280,62грн. за участь у виконавчому
провадженні та в розмірі 32,86грн. за ксерокопіювання, з підстав наявності
рішення між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 26.10.2006 у справі №20-11/183 позов суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий комплекс "Привітний" на
користь суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 - 1000,72грн., з яких:
112,60грн. -3% річних, 481,76грн. - інфляційне відшкодування, 406,36грн. -
збитки, а також витрати по сплаті державного мита на суму 10,00грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу на суму 11,58грн. В іншій частині позову відмовлено, у
зв'язку з безпідставністю заявлених вимог.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 21.12.2006 у справі № 20-11/183   апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий комплекс "Привітний"
задоволено. Рішення господарського суду міста Севастополя від 26.10.2006 у
справі №20-11/183 скасовано, прийняте нове рішення про відмову в задоволенні
позову суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий комплекс "Привітний" про стягнення
заборгованості та штрафних санкцій.

Постановою Вищого господарського
суду України від 12.04.2004 Постанова Севастопольського апеляційного господарського
суду від 21.12.2006 та рішення господарського суду міста Севастополя від
26.10.2006 скасовані, справа № 20-11/183 направлена на новий судовий розгляд до
господарського суду міста Севастополя.

Суд
першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Судова колегія розглянувши
матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції
обставин справи та правильність застосування норм матеріального та
процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення
представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції, спір між сторонами виник у зв'язку з
невиконанням закритим акціонерним товариством "Торговий комплекс
"Привітний" (правонаступником якого є товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий комплекс "Привітний") договору № 43
від 30.05.2000, укладеного між сторонами, у зв'язку з чим суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 змушена була звернутися до господарського
суду міста Севастополя з позовом про стягнення заборгованості та інших витрат.

Крім того, матеріали справи
свідчать про те, що рішенням господарського суду міста  Севастополя від 10.07.2003 у справі №
20-3/194 (а. с. 37), залишеним без змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 03.09.2003, за позовом суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства
“Торгово -промисловий комплекс “Привітний” (правонаступником якого є товариство
з обмеженою відповідальністю “Торговий комплекс “Привітний”) про стягнення
заборгованості в розмірі 1737,58грн., з яких 1253,80грн. -основна
заборгованість, 127,83грн. -інфляційне відшкодування, 3% річних в розмірі
87,45грн., 51,00грн. -державного мита, інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в  розмірі 118,00грн. та
витрат по сплаті юридичних послуг в розмірі 100,0 грн., позов був задоволений у
повному обсязі.

Судом апеляційної та касаційної
інстанції рішення по справі № 20-3/194 від 10.07.2003 було залишено без змін.

24.11.03  по справі № 20-3/194 було видано наказ.

10.12.06 на адресу суду надійшло
клопотання від представника Відділу державної виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції в м. Севастополі про заміну сторони на  стадії виконавчого провадження на правонаступника.

Ухвалою суду від 18.01.2005 у
справі № 20-3/194 суд в задоволенні заяви Відділу державної виконавчої служби
Ленінського районного управління юстиції в м. Севастополі про заміну Закритого
акціонерного товариства “Торгово -промисловий комплекс “Привітний” на
правонаступника Товариства  з обмеженою
відповідальністю “Торговий комплекс “Привітний” відмовив.

13.06.05 на адресу суду надійшло
аналогічне клопотання від Суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Проте, ухвалою від 26.07.2005 суд в
задоволенні клопотання про заміну сторони на стадії виконавчого провадження
на  правонаступника  відмовив.

31.01.2005 старший державний
виконавець Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління
юстиції в м. Севастополі Фрідман В.А.  постановою  закінчив виконавче провадження на підставі
вищезазначених ухвал господарського суду.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 21.06.2004 у справі №20-4/060 за позовом суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
“Торговий комплекс “Привітний” про стягнення 1423,77грн. та сплати юридичних
послуг в розмірі 130,00грн., позов був задоволений частково, в задоволенні
вимог щодо відшкодування витрат в розмірі 280,62грн. при участі у виконавчому
провадженні та збитків в розмірі 32,86 грн. при ксерокопіюванні -відмовлено.

За результатами перегляду в
апеляційному та касаційному порядку, зазначене рішення суду від 21.06.2004 у
справі № 20-4/060 залишено без змін постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 10.08.2004 та постановою Вищого господарського суду
України від 14.12.2004.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги в частині
стягнення заборгованості в розмірі 1737,58грн., збитків в розмірі 280,62грн. за
участь у виконавчому провадженні та збитків в розмірі 32,86грн. за
ксерокопіювання вже розглянуті в судовому порядку, спір в цій частині між тими
ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав судом вирішений, про що
свідчать відповідні рішення господарського суду міста Севастополя, які набрали
законної сили.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спір в даній частини
спору підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу України є рішення господарського суду або
іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Стосовно позовних вимог про
стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий комплекс
"Привітний"   3% річних,
збитків від інфляції а також збитків, суд першої інстанції визнав їх такими, що
не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
а ні у виконавчому провадженні, а ні в рішенні господарського суду від
10.07.2003 у справі № 20-3/194 факт правонаступництва не встановлений. Зважаючи
на те, що відсутні підстави вважати, що невиконання судового рішення обумовлено
неправомірністю поведінки відповідача, оскільки у виконавчому провадженні
зазначена інша юридична особа -боржник, та приймаючи до уваги факт закінчення
цього провадження відповідною постановою держвиконавця, суд не вбачає
причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача у даної справі та
невиконанням судового рішення від 10.07.2003.

Також, витрати, пов'язані з участю
позивача у судовому засіданні 03.09.2003, вже були предметом судового розгляду
у справі № 20-4/060, докази стосовно виникнення цих витрат позивачем
надавалися, їм була надана судом відповідна оцінка, спір було розглянуто і у
позові відмовлено, що є підставою для припинення провадження в цій частині на
підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, слід також зазначити, що
понесені позивачем витрати місцевий господарський суд кваліфікує як збитки,
однак слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані
невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору
(стаття 203 Цивільного кодексу УРСР), від позадоговірної шкоди, тобто від
зобов'язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (розділ 40 Цивільного
кодексу УРСР).

Судова колегія також вважає
правомірним висновок суду першої інстанції в частині відмови позивачу в
задоволенні позовних вимог в частині відшкодування збитків в розмірі 37,20грн.
за участь у судовому засіданні 13.07.2004 в господарському суді Луганської
області, у зв'язку з тим, що такі вимоги суд першої інстанції також визнав
безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи,
оскільки рішення в цій частині прийнято не було, позов був повернений без
розгляду.

Також, слід зазначити, що за
загальним правилом, для стягнення збитків потрібна наявність всіх елементів
складу циві льного правопорушення, який включає в себе протиправну поведінку
заподіювача, наявність негативних наслідків (збитків), причинний зв'язок між
проти правною поведінкою та наслідками, а також вину заподіювача.

Протиправною поведінкою, при цьому,
у цивільних правовідношеннях є порушення особою вимог правової норми, тобто
здійснення заборонених дій або утримання від виконання наказів правової норми
діяти відповідним чином (бездіяльність).

Право на звернення до
господарського суду за захистом своїх порушених прав або оспорюваних  прав і охоронюваних законом інтересів
встановлено статтею 1 Господарського процесуального кодексу.

Отже, звернення позивача з
позовними вимогами до суду для захисту своїх прав, навіть у тому випадку, якщо
у подальшому судом відмовлено у задоволенні заявлених вимог, не є протиправною
поведінкою та не порушує будь-які правові норми.

Крім того, відмовляючи у
задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з
наступних обставин.

В статті 23 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у  фізичному
болю  та  стражданнях,
яких  фізична  особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у  душевних  стражданнях,
яких  фізична  особа
зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,  членів її сім'ї чи близьких родичів; 3)
у  душевних  стражданнях,
яких  фізична  особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;  4) у приниженні честі,  гідності,
а також ділової  репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми,  іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди  визначається судом  залежно
від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань,   погіршення   здібностей
потерпілого   або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди,  якщо вина є підставою для відшкодування, а
також з урахуванням інших обставин,  які
мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно з пунктом 3 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.2005, під моральною  шкодою
слід  розуміти  втрати
немайнового характеру  внаслідок
моральних  чи фізичних
страждань,  або інших негативних  явищ,
заподіяних   фізичній   чи
юридичній   особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до  чинного
законодавства  моральна  шкода
може полягати, зокрема:  у  приниженні
честі,  гідності,  престижу або ділової репутації,  моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я,  у   порушенні
права   власності   (в
тому   числі
інтелектуальної),  прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку  з  незаконним
перебуванням  під слідством і
судом,  у порушенні  нормальних
життєвих   зв'язків   через
неможливість продовження
активного  громадського
життя,  порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під
немайновою  шкодою,  заподіяною
юридичній  особі,  слід розуміти втрати немайнового
характеру,  що  настали
у  зв'язку  з приниженням   її
ділової   репутації,   посяганням
на  фірмове найменування,  товарний
знак,  виробничу   марку,
розголошенням комерційної
таємниці,  а  також
вчиненням  дій,  спрямованих
на зниження  престижу  чи
підрив  довіри до її діяльності.

Відповідно до роз'яснень президії
Вищого арбітражного суду України від 29.02.1996 № 02-5/95 моральною   визнається
шкода,   заподіяна    організації порушенням  її
законних  немайнових  прав.

Як вбачається з наданих доказів в
матеріалах справи, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, а саме: на
відшкодуванні йому моральної шкоди, яка, на його думку, була заподіяна в результаті
порушення відповідачем прав, що призвело до порушення його справ, він переніс
психологічний стрес, погіршило можливості по веденню підприємницької
діяльності.

Звертаючись до суду з позовом про
відшкодування моральної шкоди позивачем не вказано, у чому полягає моральна
шкода, завдана йому як підприємцю, не визначено з чого виходив позивач при
встановленні суми моральної шкоди у розмірі 3690,00грн.

Проте, виходячи з наданих позивачем
доказів, суд першої інстанції правомірно, на думку судової колегії, встановив,
що обставини, які свідчили б про приниження відповідачем ділової репутації,
посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення
комерційної таємниці, зниження престижу чи підрив довіри до його діяльності,
відсутні.

Обов'язок відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, передбачений Цивільним кодексом України,  пов'язаний
із зобов'язанням, що  виникає  внаслідок
заподіяння  шкоди,  а не із зобов'язанням, яке  виникає
з  договору  чи
з   інших   підстав.
Виходячи  з  викладеного,
у  випадках  невиконання
або неналежного виконання
договірних  зобов'язань відсутні
підстави для застосування до винної
сторони статті 23 Цивільного кодексу України (Лист Вищого арбітражного
суду України від 27.04.1995 № 01-8/281).

При таких обставинах, судова
колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно та відповідно до норм
чинного законодавства було зроблено висновок про те, що позовні вимоги є
необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія не може прийняти
до уваги посилання позивача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки
вони суперечать нормам чинного законодавства та спростовуються доказами
наданими в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення було прийнято відповідно до норм
матеріального та процесуального права та підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду міста
Севастополя від 05 листопада 2007 року у справі № 20-11/183-5/211 залишити без
змін.

2.Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Головуючий суддя
О.А. Щепанська

Судді
К.В. Волков

В.І.
Гонтар