ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2007 року Справа № 18/42

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. (доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 21.09.2007р. № 710)

при секретарі: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

позивача –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.120);

відповідача - не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.119);

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Заводу Сегмент”, м.Кіровоград

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 01.08.2007 року

у справі № 18/42

за позовом відкритого акціонерного товариства “Заводу Сегмент”, м.Кіровоград

до повного товариства “Сервіс” , м.Кіровоград

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 01.08.2007р. (суддя Тимошевська В.В.) по справі № 18/42 за позовом відкритого акціонерного товариства “Заводу Сегмент”, м.Кіровоград (далі –ВАТ “Заводу Сегмент”) до повного товариства “Сервіс” , м.Кіровоград (далі –ПТ “Сервіс”) про визнання недійсним договору на виконання підрядних робіт в задоволенні позову було відмовлено.

Рішення господарського суду Кіровоградської області мотивовано відсутністю правових підстав для визнання договору недійсним, оскільки сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та вчинено дії на його виконання по оплаті вартості робіт.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням господарського суду Кіровоградської області, його оскаржує в апеляційному порядку позивач по справі –ВАТ “Завод Сегмент” м.Кіровоград, посилається на невідповідність оскаржуваного судового рішення нормам матеріального та процесуального права, неповне з’ясування обставин, що мають значення для її правильного вирішення, невідповідність висновків, викладених в рішенні, фактичним обставинам та матеріалам справи, зокрема:

- господарським судом неправомірно не застосовано до спірних відносин ст.318 Господарського кодексу України;

- також господарським судом не взято до уваги ст.881 ЦК України, яка визначає обов’язок по страхуванню робіт замовником або підрядником;

- господарський суд визнав встановленою ціну на роботи по договору, але скаржник посилається на те, що всупереч ст.ст.843, 844 ЦК України ціна може бути визначена в кошторисі, який так і не був підписаний сторонами.

Відповідач –повне товариство “Сервіс” м.Кіровоград – відзив а апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.96 ГПК України, не скористався, як не скористався правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст..22 ГПК України; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (а.с.119 –поштове повідомлення № 13833848 від 07.09.2007р. про вручення ухвали суду).

Позивач по справі також не скористався правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст..22 ГПК України; про час та місце судового засідання також повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (а.с.120 –поштове повідомлення № 13833856 від 08.09.2007р. про вручення ухвали суду).

Враховуючи, що сторонами не заявлялись будь-які клопотання про відкладення розгляду справи, сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, а матеріали справи є достатніми для розгляду справи по суті, то колегія суддів, вважає за можливе розглянути скаргу в цьому судовому засіданні (а.с.75, 99 ГПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

17.11.2004р. між ВАТ “Завод Сегмент” м.Кіровоград (“замовник” за договором, позивач по справі, скаржник) та повним товариством “Сервіс” (“підрядник” за договором, відповідач по справі) було укладено договір № 49/М-39 на виконання підрядних робіт, за умовами якого позивач доручив, а відповідач зобов’язався виконати роботи по реконструкції системи теплопостачання виробничого корпусу № 1 ВАТ “Заводу Сегмент” згідно проектно-кошторисної документації, яка є невід’ємною частиною договору (а.с.7-10).

Даний договір укладено в письмовій формі, підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств.

Пунктом 2.1 розділу 2 договору № 49/М-39 сторони передбачили, що попередня вартість робіт згідно зведеного кошторисного розрахунку складає 112 176 грн. (з ПДВ). При цьому п.2.2 розділу 2 договору сторони визначили, що вищезазначена договірна ціна на виконання робіт є динамічною, яка корегується по факту виконання обсягів робіт та при наявності проектних рішень, а договірна ціна може змінюватись в процесі виконання робіт випадках, наведених в п.2.2 розділу 2 договору. Пунктом 2.3 розділу 2 договору сторони встановили, що об’єм та вартість додаткових робіт, необхідність в яких виникла в процесі виконання робіт згідно цієї угоди, виконується “підрядником” та оплачується “замовником” по факту згідно акту форми 2.

Розділом 3 договору сторони передбачили порядок проведення розрахунків –актів, протягом 10 робочих днів на 1 етап робіт та придбання матеріалів у розмірі 50% від договірної ціни в сумі 65 991 грн. (з ПДВ); подальше фінансування етапів робіт –на підставі виставлених рахунків; остаточні розрахунки –на підставі оформленого акту виконаних робіт форми № КБ-2в та довідки за формою № КБ-3 протягом 10 днів після його підписання з урахуванням перерахованого авансу, оплачених послуг і вартості переданих “замовником” матеріалів.

Як вбачається із змісту позовної заяви, її прохальної частини, позивач просив господарський суд визнати недійсним договір № 1 від 17.11.2004р. № 49/М-39 на підставі ст.ст.203, 207, 215 ЦК України, оскільки умови договору суперечать ст..844 ЦК України, сторонами не погоджено вартість робіт, а локальні кошториси сторонами не підписано, також договір від 17.11.2004р. суперечить ст.881 ЦК України, ст..317 Господарського кодексу України (а.с.2-3).

01.08.2007р. до господарського суду позивачем відповідно до ст.22 ГПК України було подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с.90), в якій просив господарський суд визнати договір від 17.11.2004р. недійсним з моменту укладення. Зазначену заяву було прийнято господарським судом до розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Із зазначеної норми випливає обов’язковість визначення у договорі підряду ціни роботи або способів її визначення. Оскільки при відсутності у договорі підряду умови, якою встановлюється ціна роботи або порядок її визначення, договір лише може вважатись неукладеним. Розділом 2 договору від 17.11.2004р. сторони визначили попередню вартість робіт та порядок її остаточного визначення, що повністю відповідає вимогам счт.843 ЦК України.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір підряду сторонами виконувався, здійснювались роботи та проводились відповідні розрахунки між сторонами, що підтверджується оформленими та підписаними сторонами актами звірки від 24.05.2005р., 03.04.2006р. (а.с.53, 65). Щодо локальних кошторисів (форми 4), посилання позивача на факт їх не підписання сторонами, то ці доводи не приймаються, оскільки локальні кошториси взагалі не передбачені умовами договору від 17.11.2004р. (а.с.12-24, 7-10), а сторонами в якості додатку до договору узгоджено договірну ціну як у договорі, так і в якості окремого додатку до нього (а.с.11).

Статтею 844 ЦК України передбачена можливість визначення ціни договору підряду у кошторисі, а не обов’язковість укладення до договору підряду кошторису та визначення у ньому ціни. Отже, кошторис згідно з вимогами закону не є обов’язковою формою погодження ціни, але його використання є можливим відповідно до ст..844 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.875 ЦК України договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції підприємств, будівель, споруд та інших робіт, нерозривно пов’язаних з місцезнаходженням об’єкта.

Згідно з ч.1 ст.881 ЦК України підрядник зобов’язаний укласти договір страхування об’єкта будівництва або комплексу робіт, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду (в редакції, яка діяла на момент укладення оспорюваного договору).

Отже, визначаючи обов’язок страхування об’єкта будівництва або комплексу робіт, стаття 881 ЦК України не регламентує обов’язок підрядника щодо страхування як обов’язкову умову договорів підряду, оскільки цей обов’язок виникає внаслідок вимог закону. Тому не визначення в договорі від 17.11.2004р. обов’язку “підрядника” щодо страхування комплексу робіт не є підставою для визнання недійсним всього право чину. Більш того, неналежне виконання обов’язку “підрядником” згідно з вимогами закону не є підставою для визнання недійсною угоди. При цьому ч.1 ст.881 ЦК України повинна повністю кореспондуватись з ч.2 ст.5 Закону України “Про страхування” від 04.06.1997р. № 306/97-ВР (в редакції Закону від 01.07.2004р. № 1971-ІV, тобто на день укладення оспорюваної угоди).

Враховуючи викладене, правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення відсутні, висновок господарського суду, викладений в резолютивній частині рішення, відповідає вимогам закону, матеріалам, обставинам справи.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 01.08.2007р. по справі № 18/42 –залишити без змін; а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Заводу Сегмент”, м.Кіровоград –залишити без задоволення.

Головуючий                               О.М Виноградник

Судді                               О.В Джихур

О.М.Лисенко